Справа № 461/1760/20
Провадження № 1-кс/461/1830/20
УХВАЛА

03.04.2020 року слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,
встановив:

ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27 лютого 2020 року на автомобіль «БМВ Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , мотивуючи клопотання тим, що перебування автомобіля на відкритому майданчику призводить до погіршення його технічних характеристик, відтак просить клопотання задовольнити та передати їй авто на відповідальне зберігання.

Заявник, згідно клопотання, просить розгляд справи проводити за її відсутності.

Слідчий подав заяву, згідно якої клопотання про скасування арешту в частині заборони користування автомобіля не заперечує. Клопотання просить розглядати за його відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Встановлено, що слідчим управлінням ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000136 від 24.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27 лютого 2020 року накладено арешт на автомобіль «БМВ Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною проведення обліково-реєстраційних операцій з автомобілем «БМВ Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, метою накладення арешту на вказане майно зазначено збереження речових доказів у кримінальному провадженні, проведення експертних досліджень, а також те, що воно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч.11 ст.170 КПК України).

Відповідно до п.19 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом від 27.08.2010 року №51/401/649/471/23/125 , зберігання транспортних засобів та інших самохідних машин, а також пристроїв і механізмів, які використовувалися як знаряддя для вчинення злочинів і визнані речовими доказами, а також транспортних засобів, на які накладено арешт, якщо вони не можуть бути передані на зберігання власникові, його родичам або іншим особам, а також організаціям, проводиться за постановою слідчого, прокурора, судді, за ухвалою суду протягом досудового слідства або судового розгляду відповідними службами органів внутрішніх справ, служби безпеки, підрозділів податкової міліції (у справах, що перебувають у її провадженні відповідно до компетенції), керівники яких дають про це розписку, яка приєднується до справи. В розписці вказується, хто є персонально відповідальним за зберігання прийнятого транспортного засобу.

Як вбачається з ухвали слідчого судді від 27 лютого 2020 року, така не містить заборони користування автомобілем «БМВ Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Таким чином, в органу досудового розслідування відсутні будь-які обмеження та заборони визначені слідчим суддею щодо передачі автомобіля «БМВ Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 його власнику - ОСОБА_3 на відповідальне зберігання.

При цьому, питання зберігання та обліку речових доказів до повноважень слідчого судді не відноситься, а є компетенцією органу досудового розслідування, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172-174 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1