Справа № 713/914/20
Провадження №1-кп/713/130/20
УХВАЛА
іменем України

15.07.2020 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Вижниця кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000533 від 26.12.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вижниця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, за участю потерпілого ОСОБА_4 , з участю сторін кримінального провадження: обвинувачення прокурора Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 , захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В :

25 грудня 2019 близько 16-00 год. ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-2108», із державними номерними знаками НОМЕР_1 , рухався в межах населеного пункту міста Вижниця, із перевищенням швидкості понад 50.0 км./год., в світлу пору доби по вул. Українській зі сторони с.Чорногузи в напрямку центру м.Вижниця, наближаючись до пішохідного переходу поруч із магазином «Норма», водій ОСОБА_3 , рухаючись по дорозі загального користування із асфальтним покриттям та роздільною смугою руху в умовах достатньої видимості та при обставинах, які дозволяли спостерігати проїзну частину дороги, проявивши неуважність до дорожньої обстановки, своєчасно не виявив небезпеку - пішохода ОСОБА_4 , який в цей час переходив дорогу по вказаному пішохідному переході в результаті чого скоїв наїзд на останнього.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток тазу по типу метелика закритого двох кісточкового перелому лівої гомілки без зміщення які у відповідності до висновку експерта №12 від 28.02.2020, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Згідно висновку експерта №171-А від 13.04.2020 року, дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_3 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог пунктів 12.3 та 12.4 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року та ведених в дію з 01 січня 2002 року, які вимагають від водія: п. 12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п. 12.4 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Дії, ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.286 ч.1 КК України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

В підготовчому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України визнав, у вчиненому щиро розкаявся, просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з тим, що завдану шкоду потерпілому ОСОБА_4 відшкодовано, примирились, ОСОБА_4 претензій матеріального та морального характеру не має.

Захисник ОСОБА_6 підтримав подане ОСОБА_3 клопотання, просив задовольнити.

Прокурор підтримала клопотання подане ОСОБА_3 , не заперечувала щодо задоволення.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання, просив звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закрити, оскільки шкода відшкодована, претензій не має.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, розглянувши характеризуючи матеріали, приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч.2 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Відповідно до ст.46 КК України, в редакції на час вчинення кримінального правопорушення, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Пунктом 1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.286 ч.1 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Згідно змісту ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, яка вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК України.

Пунктом 2 вищезазначеної постанови передбачено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися (незалежно від того, надійшла справа з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності, передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити у визначеному КПК порядку відповідне рішення. Ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Як визначено частиною 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року, Умовою звільнення особи (обвинуваченого, підсудного) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим ст.46 КК України є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Судам слід мати на увазі, що потерпілим може бути лише фізична особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду і яку визнано потерпілим відповідно до ч. 2 ст.49 КПК. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст.46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ст.286 ч.1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ст.286 ч.1 КК України, відповідно до ст.12 КК України, в редакції на час вчинення кримінального правопорушення відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Враховуючи, що ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав повністю, розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується за місцем проживання, активно сприяв розкриттю злочину, потерпілий претензій матеріального та морального характеру не має, шкода відшкодована, раніше не судимий, звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності відповідно до вимог ст.46 КК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 на підставі ст.46 КК України, необхідно звільнити від кримінальної відповідальності за ст.286 ч.1 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

У відповідності до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

Крім цього, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє підстави та наслідки закриття провадження відповідно до ст.46 КК України, звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, безумовної можливості судового розгляду провадження з його вирішенням по суті.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що під час підготовчого засідання встановлено наявність законних підстав для закриття провадження у зв`язку із звільненням ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.286 ч.1 КК України на підставі ст.46 КК України.

Питання про речові докази і документи вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 46 КК України, ст.ст.100, 284-286, 288 ч.3, 314 КПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст.286 ч.1 КК України, на підставі ст.46 КК України, - у зв`язку із примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000533 від 26.12.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, - закрити.

Речовий доказ, автомобіль марки ВАЗ 2108, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно постанови про визнання та прилучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 26 грудня 2019 року та розписки ОСОБА_3 від 20.03.2020 року, знаходиться на зберіганні у ОСОБА_3 залишити за належністю власнику ОСОБА_3 .

Речовий доказ, СD диск, який був оглянутий 29.12.2019 року «ДВД-диск» із відеозаписами з камери відеоспостереження на яких наявні відеоматеріали вчинення дорожньо-транспортної пригоди, який згідно постанови про визнання та прилучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 29 грудня 2019 року, прилучено до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження за №0000533 від 26.12.2019 року.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляції через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: ОСОБА_1