Справа № 303/5335/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21.01.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 розглянув у відкритому судовому засіданні провадження № 11сс/4806/11/20 (№ 11сс/4806/457/19), за клопотанням про накладення арешту на майно, в якому прокурор Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.08.2019.
Старший слідчий СВ Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , в якому просив накласти арешт на автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Caddy» НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 . У клопотанні зазначив, що 14.08.2019 приблизно о 08:40 ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2103» НОМЕР_2 , під час виїзду з вул. Рилєєва на перехрестя з вул. Білоруська, допустив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Caddy» НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , внаслідок чого водії, а також пасажир автомобіля «ВАЗ 2103» неповнолітня ОСОБА_9 , отримали тілесні ушкодження.
Клопотання мотивоване тим, що автомобіль «Volkswagen Caddy» має пошкодження, містить на собі сліди кримінального правопорушення, має значення речового доказу і потрібний для проведення авто-технічних, транспортно-трасологічної експертиз. Слідчий вважає, що без накладення арешту на цей автомобіль, речові докази можуть бути знищені, втрачені та/або пошкоджені.

Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 22.08.2019 клопотання залишено без задоволення, автомобіль марки «Volkswagen Caddy» НОМЕР_1 повернуто власнику на відповідальне зберігання. Слідчий суддя вмотивував своє рішення тим, що в наданих йому матеріалах провадження немає відомостей про спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження, а слідчим, прокурором доказів про це не надано.

Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати і постановити нову, якою задовольнити клопотання в повному обсязі. В обґрунтування своєї вимоги, крім доводів, наведених у клопотанні, зазначив, що автомобіль марки «Volkswagen» постановою старшого слідчого від 14.08.2019 був визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні № 0001863, розпочатому за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, що водій автомобіля марки «ВАЗ 2103» НОМЕР_2 внаслідок досліджуваної події отримав тілесні ушкодження, перебуває на лікуванні, а на його автомобіль постановою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 19.08.2019 накладено арешт.

Власник майна, захисник і прокурор були встановленим порядком повідомлені про час і місце апеляційного розгляду провадження, однак у судове засідання не прибули, про причини неприбуття суд не повідомили, клопотань про перенесення апеляційного розгляду апеляційному суду не подали. Прокурор ОСОБА_5 подала апеляційному суду клопотання про розгляд провадження без її участі.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст ухвали, доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали провадження, обговорив доводи прокурора і вважає, що її апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Пунктом першим частини третьої статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Арештом майна, відповідно до ч.1 ст. 170 КК України, є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном щодо якого існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Тому, згідно з ч.2 цієї статті, арешт майна допускається виключно з метою забезпечення 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально - правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Його завданням є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Згідно з пунктом 1 частини 2 та частиною 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів і накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частиною п`ятою статті 170 КПК України передбачено також можливість накладення арешту на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Приписом ч.10 (абз.2) ст. 170 КПК України заборонено арешт майна, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою збереження речових доказів.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, згідно з ч.2 ст. 173 КПК України, окрім іншого, повинен врахувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як убачається зі змісту клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що між вказаними у ньому транспортними засобами під керуванням водіїв ОСОБА_8 та ОСОБА_7 сталось зіткнення, внаслідок якого водії та неповнолітня ОСОБА_9 зазнали тілесних ушкоджень. Досудове розслідування в цьому кримінальному провадженні розпочато 14.08.2019. Про підозру в учиненні кримінального правопорушення в ньому нікому не повідомлено, доказів, достатніх для повідомлення будь-кому про підозру в учиненні кримінального правопорушення, ознаки якого вбачає у досліджуваній події прокурор, органом досудового розслідування не здобуто.

Встановлені слідчим фактичні обставини і надані ним слідчому судді разом з клопотанням матеріали не містять достатніх підстав вважати, що досліджувана ним подія є саме кримінальним правопорушенням. Прокурор не довів, що транспортний засіб, про який йдеться, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тобто є матеріальними об`єктом, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, і що його арешт є єдиним можливим засобом його дослідження і збереження як доказу кримінального правопорушення. Не доведено прокурором і те, що вказаний транспортний засіб може підлягати спеціальній конфіскації, конфіскації, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, а також звернутий у відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Крім того, слідчий суддя врахував, що на утриманні ОСОБА_7 перебуває син ОСОБА_10 , який є інвалідом.

З матеріалів провадження, які надані слідчому судді на обґрунтування клопотання, не вбачається, що арешт транспортного засобу є розумним і співмірним завданням даного кримінального провадження.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 22.08.2019 про відмову в накладенні арешту на транспортний засіб марки «Volkswagen» марки Caddy АО 2783 ВЕ, власником якого є ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді: