Провадження № 1-кс/537/67/2020
Справа № 537/97/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2020 року м. Кременчук

Слідчий суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кременчук в кримінальному провадженні №0000083, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 14.01.2020 року, клопотання слідчого СВ ВП № 1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 щодо підозрюваного
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, який не працює, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-10.02.2005 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75, ст.76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки;
-19.01.2006 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.186, ст.70, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений по відбуттю покарання 23.04.2010 року;
-17.07.2015 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
-11.03.2016 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.1 ст.309, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 4 років 9 місяців позбавлення волі. Звільнився по відбуттю покарання 12.10.2018 року,
про застосування запобіжного заходу тримання під вартою,
в с т а н о в и в :
16.01.2020 року до суду звернувся слідчий СВ ВП № 1 КВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 з клопотанням, погодженим з прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що СВ ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 14.01.2020 року за №0000083, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.01.2020 близько 14 годин 20 хвилин поряд із буд. АДРЕСА_2 ОСОБА_6 умисно з корисливим мотивом, шляхом ривка повторно відкрито викрав у ОСОБА_5 мобільний телефон марки Samsung Galaxy J5 SM-J510HZKDSEK чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 2876,54 гривень. При спробі ОСОБА_5 повернути свій телефон, ОСОБА_6 наніс йому два удари кулаком правої руки в область обличчя із лівого боку. Таким чином заволодівши зазначеним мобільним телефоном, ОСОБА_6 зник з місця вчинення злочину та розпорядилася чужим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 2876,54 грн..
15.01.2020 за вказаним фактом ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саму у відкритому викраденні чужого майна, вчиненого повторно із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров*я потерпілого.
В обґрунтування підозри ОСОБА_6 у вчиненні вказаного злочину зібрано докази, які додані до матеріалів клопотання, в тому числі протоколами допиту та впізнання потерпілого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_8 , з яких вбачається, що ОСОБА_6 відкрито викрав мобільний телефон у потерпілого; документами на підтвердження належності потерпілому викраденого мобільного телефону; документами з ломбарду, протоколами допиту та впізнання працівником ломбарду "Саквояж" ПТ "Соколенко і Компанія" ОСОБА_9 , з яких вбачається, що ОСОБА_6 здав в ломбард мобільний телефон потерпілого.
В обґрунтування наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, із врахуванням обставин, встановлених в ст.178 КПК України, слідчим зазначено наступне.
ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності, за який законом передбачено максимальне покарання у виді 6 років позбавлення волі.
ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, за злочини проти власності та у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.
Після звільнення з місць позбавлення волі 12.10. 2018 року ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у кримінальному провадженні №0001502 по факту вчинення нових злочинів проти власності, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України. Під час проведення підготовчого судового засідання ОСОБА_6 ухиляється від суду, не з*являється в засідання, у зв*язку з чим ухвалами Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07.11.2019 року та 24.12.2019 року у справі №537/4099/19 до нього застосовувався примусовий привід для забезпечення його явки до суду.
За таких обставин наявний обґрунтований ризик, що ОСОБА_6 може ухилитися від слідства і суду.
В клопотанні зазначено, що підозрюваний ОСОБА_6 може в даному кримінальному провадженні незаконно впливати на свідка ОСОБА_8 , з яким він знайомий. Але фактично цей свідок дав показання на підтвердження причетності ОСОБА_6 до вчинення злочину проти власності потерпілого ОСОБА_5 .
Крім того, ОСОБА_6 є особою працездатного віку, однак ніде не працює, постійного джерела доходу не має. Наведене вказує на відсутність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків, на можливість продовження ним злочинної діяльності.
Слідчий в клопотанні вказував, що злочин вчинено із застосуванням насильства, а тому просив не застосувати до ОСОБА_6 інші більш м`які запобіжні заходи, оскільки ними не може бути забезпечена належна процесуальна поведінка підозрюваного. Тому слідчий просив застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров*я потерпілого.
В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання з мотивів, що викладені в ньому. За наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з врахуванням обставин, передбачених ст.178 КПК України, які характеризують особу, просили застосувати щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні тяжкого злочину проти власності, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів без встановлення розміру застави, оскільки менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним в клопотанні ризикам.
Потерпілий ОСОБА_5 просив задовольнити клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу тримання під вартою. Стверджували, що відсутні ризики, встановлені в ст.177 КПК України, для застосування щодо нього найсуворішого запобіжного заходу. Вказували, що на його утриманні знаходяться батьки похилого віку, які потребують постійного догляду, а також вагітна співмешканка. Просили обрати щодо підозрюваного менш суворий запобіжний захід у виді особистого зобов*язання або домашнього арешту.
При розгляді клопотання слідчим суддею з пояснень підозрюваного ОСОБА_6 встановлено, що він відмовився давати показання, до нього не застосовувалося насильство з боку працівників правоохоронних органів у даному кримінальному провадженні.
Вислухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя встановив наступне.
З матеріалів справи вбачається, що до ЄРДР за № 0000083 від 14.01.2020 року, внесено відомості про злочин за ознаками ч. 2 ст. 186 КК України наступного змісту: «14.01.2020 року близько 14 год. 20 хв. невстановлена особа, перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , відкрито із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя, заволоділа мобільним телефоном Samsung J5 чорного кольору, належним ОСОБА_5 , чим завдала матеріальної шкоди останньому.» (а.с. 8).
15.01.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у злочині, передбаченому ч.2 ст.186 КК України, по факту вчинення повторно відкритого заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров*я.
Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.
Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В ст. 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Так, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
В ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини.
Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, підтверджується в тому числі наступними вагомими доказами. Заявою ОСОБА_5 про вчинення щодо нього злочину від 14.01.2020 року. Протоколом огляду місця події від 14.01.2020 року. Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_5 від 14.01.2020 року, з якого вбачається, що чоловік відкрито викрав у нього мобільний телефон, застосувавши до нього насильство, коли поряд стояв ще один чоловік; на підтвердження права власності ОСОБА_5 надав документи на мобільний телефон Samsung Galaxy J5 SM-J510HZKDSEK чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 . Протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із потерпілим ОСОБА_5 від 14.01.2020 року, за якими він впізнав ОСОБА_6 як особу, що відкрито викрав у нього мобільний телефон із застосуванням насильства. а також впізнав ОСОБА_8 , який при цьому стояв поруч. Протоколом проведення слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_5 від 14.01.2020 року, згідно з яким на місці події він показав обставини вчинення щодо нього грабежу. Висновком експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи №48 від 15.01.2020 року, згідно з яким у ОСОБА_5 виявлено легкі тілесні ушкодження, які могли утворитися у вказаний строк і за вказаних обставин. Висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № /20 від 14.01.2020, якою встановлено вартість викраденого мобільного телефону на момент події 2876,54 грн. Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 14.01.2020 року, згідно з яким вбачається, що він бачив як його знайомий ОСОБА_6 відкрито викрав мобільний телефон у чоловіка із застосуванням насильства. Протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_8 від 14.01.2020 року, згідно з якими він впізнав ОСОБА_6 як особу, що відкрито викрав чуже майно, а також впізнав ОСОБА_5 як потерпілого, у якого відкрито викрадено майно. Довідкою із ломбарду «Саквояж» ПТ «Соколенко і Компанія» з додатками, з яких вбачається, що ОСОБА_6 здав в ломбард мобільний телефон потерпілого ОСОБА_5 . Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 14.01.2020 року, згідно з якими він повідомив, що працює в ломбарді «Саквояж» ПТ «Соколенко і Компанія», бачив як ОСОБА_6 здав в ломбард мобільний телефон, разом з ним був чоловік. Протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_9 від 14.01.2020 року, згідно з якими він впізнав ОСОБА_6 , як особу що здав в ломбард мобільний телефон, а також впізнав ОСОБА_8 , який прийшов разом.
Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається сторона обвинувачення, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування, суду; вчинення іншого кримінального правопорушення.
Щодо доводів підозрюваного про відсутність вказаних ризиків, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши запобіжний захід. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винуватим, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
При вирішенні клопотання слідчий суддя з дотриманням положень ст.178 КПК України враховує особу підозрюваного.
Так ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення злочинів проти власності (ч. 2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України), злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів (ч. 1 ст. 309 КК України). В 2005 році ОСОБА_6 вперше був засуджений за злочини проти власності із звільненням від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки. Проте вчинив нові злочини під час іспитового строку.
В останнє ОСОБА_6 звільнився від відбування покарання за злочини проти власності у виді позбавлення волі 12.10.2018 року. Проте після звільнення ОСОБА_6 вже обвинувачується у вчиненні нових тяжких злочинів проти власності, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України (кримінальне провадження №0001502), та йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України (кримінальне провадження №0000083).
В кримінальному провадженні №0001502 від 19.08.2019 року ухвалами судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07.11.2019 року та 24.12.2019 року обвинувачений ОСОБА_6 піддавався примусовому приводу в підготовче судове засідання, яке не проведено по теперішній час у зв*язку з його неявкою.
На думку слідчого судді, наведені факти дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та продовжити злочинну діяльність.
Крім того, ОСОБА_6 є особою працездатного віку із задовільним станом здоров`я, однак не працює, що свідчить про відсутність у нього постійного джерела доходу, а відповідно спростовує його твердження про можливість утримання ним співмешканки та батьків із законних джерел доходу. І навпаки такий факт підтверджує наявність ризику продовження ОСОБА_6 злочинної діяльності для утримання своєї сім`ї.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого та прокурора, що особисте зобов`язання не забезпечить уникнення ризиків та не забезпечить належної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 з наведених вище підстав. Письмових звернень про поручительство від осіб, що заслуговують на довіру, до суду не надходило. Слідчий суддя також вважає неможливим застосування домашнього арешту до ОСОБА_6 , оскільки він не має постійного зареєстрованого місця проживання, раніше ухилявся від суду, у зв`язку з чим до нього застосовувався примусовий привід в судове засідання.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею (ч.4 ст.183 КПК України).
Суд враховує що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину проти власності, хоча і із застосуванням насильства, проте це насильство не є небезпечним для життя та здоров*я потерпілого. Тому суд приходить до висновку, що слід застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою в межах строку досудового слідства, тобто на 60 днів з моменту його затримання о 20 годині 14.01.2020 року до 13.03.2020 року включно, визначивши заставу в мінімальному розмірі, що передбачено для особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, тобто двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З огляду на наведене, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 198, 376, 492 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з моменту затримання о 20 годині 14.01.2020 року і до 13.03.2020 року включно в межах строку досудового розслідування.
Визначити підозрюваному ОСОБА_6 суму застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42040 (сорок дві тисячі сорок) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок UA5026001 в ГУК у м. Києві/м. Київ/22030200, код отримувача 37993783, багк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030200.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)»
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» негайно має здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти та повідомити слідчого, прокурора, слідчого суддю Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою;
- не відлучатися за межі міста Кременчука без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд, про зміну місця свого проживання або перебування.
- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими у кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, роз`яснити підозрюваному, що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду державного бюджету України.
Роз`яснити заставодавцю, що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене законом покарання до шести років позбавлення волі, та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.
Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечити належну поведінку підозрюваного; забезпечити явку, належно повідомленого підозрюваного, обвинуваченого до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; повідомлення слідчого, прокурора, слідчого суддю та суд про причини неявки підозрюваного, обвинуваченого.
Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків щодо повідомлення слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання або перебування, обов`язки не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду.
Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого підозрюваного обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.
Зобов`язати слідчого СВ ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_6 про тримання під вартою останнього.
Встановити строк дії даної ухвали, в межах строку досудового розслідування, до 13.03.2020 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Повний текст ухвали складений і оголошений 16.01.2020 року о 16 год. 45 хв.

Слідчий суддя Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1