справа №619/224/20
провадження №1-в/619/9/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року м. Дергачі

Суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника колонії ОСОБА_6 ,

розглянувши подання щодо умовно-дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, засудженого за ч. 1 ст. 115 КК України до 13 років позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В:

До Дергачівського районного суду Харківської області надійшло подання ДУ «Дергачівська виправна колонія №109» щодо засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокового звільнення від покарання.

В обґрунтування зазначено, що на теперішній час він відбуває покарання в ДУ «Дергачівській виправній колонії №109», засуджений до 13 років позбавлення волі. Початок строку 29.12.2009, кінець строку 22.01.2022.

Представник ДУ «Дергачівська виправна колонія (№109)» ОСОБА_6 в судовому засіданні подання підтримав.

Зхисник ОСОБА_5 в судовому засіданні подання підтримала, просила його задовольнити, так як ОСОБА_4 довів своє виправлення, має адресу проживання, залучався до праці, вживав заходи щодо виплати цивільного позову, сплачує аліменти, має можливість працевлаштування.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що розкаявся у вчиненому, просив його умовно-достроково звільнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 заперечувала, посилаючись на відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого.
Заслухавши представника колонії, прокурора, засудженого, захисника, дослідивши подання та матеріали особової справи засудженого, суд доходить наступного.

Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13.09.2010 ОСОБА_4 було засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до 13 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 29.12.2009, кінець строку відбування покарання 22.01.2022.

З 27.07.2018 засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в державній установі «Дергачівська виправна колонія (№ 109)», куди він прибув з державної установи «Диканська виправна колонія (№ 12)».

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати питання: про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Статтею 539 КПК України визначено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, в тому числі і про умовно дострокове звільнення.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 3/4 строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України умисний особливо тяжкий злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років. Внаслідок скоєного злочину загинула людина.

Що стосується цивільного позову, суд доходить наступного.

Згідно вироку від 13.09.2010 Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області засуджений має позов на користь ОСОБА_7 . Має відшкодувати потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 4 600 гривень, моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень, за надання юридичної допомоги суму в розмірі 1 500 гривень, всього на суму 56 100 гривень.
Засуджений пояснив, що звертався до потерпілого з листами з проханням надати йому реквізити для здійснення виплат по цивільному позову, однак відповіді не надходили.

Це підтверджується матеріалами особової справи.

Станом на 14.01.2020 року виконавчі листи на адресу виправної колонії не надходили.
З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що станом на 14.01.2020 залишок невідбутого покарання засудженого складає 2 роки 8 днів позбавлення волі, тобто засуджений на даний час відбув встановлений ст. 81 КК України строк 3/4 частини призначеного судом покарання у виді 13 років позбавлення волі.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_4 за час відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі отримав 6 стягнень, з яких 2 - у виді поміщення до дисциплінарного ізолятора без виведення на роботу.

Суд також враховує, що засуджений за час відбування покарання має 17 заохочень, але дані обставини не можуть беззаперечно свідчити про його перевиховання, оскільки суд враховує поведінку засудженого за весь період його відбування ним покарання. Зокрема, суд враховує відсутність заохочень в період з 29.12.2009 по 05.01.2014.

При вирішенні питання про застосування відносно особи умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, вирішальним фактором є не факт відбування ним встановленої частини покарання, а виправлення засудженого.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає добросовісне виконання трудових обов`язків і проявляється у покращенні кількісних та якісних показників виконуваної роботи, підвищенні виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів.

При визначенні сумлінності у поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню його до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.

З початку строку відбування покарання до переведення до ДУ «Дергачівська виправна колонія (№ 109)» ОСОБА_4 до праці залучався на нетривалі проміжки часу зі значними інтервалами.

В вересні та листопаді 2018 року ОСОБА_4 був працевлаштований господарською обслугою в Державної установи «Дергачівська виправна колонія (№109)».

З жовтня 2018 року по січень 2019 року працював на контрагентському об`єкті ДП «Клінічний санаторій «Курорт берегівські мінеральні воли».

З квітня 2019 року по жовтень 2019 року був працевлаштований на виробничій ділянці Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство державної кримінально - виконавчої служби України («№409)» - СПДФ « ОСОБА_8 ».

На теперішній час ОСОБА_4 працевлаштований на виробничій ділянці «Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 109)» по виготовленню паливних брикетів з грудня 2019 року.

З урахуванням наведеного вище можна зробити висновок, що ОСОБА_4 до праці залучався зі значними інтервалами, а за таких обставин немає підстав вважати, що засуджений покращує кількісні показники виконуваної роботи та прагне спокутувати свою провину сумлінним ставленням до праці.

За період відбування покарання ОСОБА_4 мав суперечливі характеристики, характеризувався негативно, посередньо та позитивно.

Так, в період часу з 20.01.2010 по 10.01.2011 характеризувався посередньо, з 10.01.2011 по 01.06.12 - негативно, з 01.06.12 по 14.08.2012 посередньо, з 14.08.2012 по 17.06.2014 негативно, з 17.06.2014 по 04.07.2014 посередньо, з 07.07.2014 по 12.09.2014 негативно, з 12.09.2014 по 03.04.2015 посередньо, з 06.04.2015 по 14.01.2020 позитивно.

Згідно вимог ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.
Засуджений мав суперечливі характеристики, значний час відбування покарання характеризувався негативно. Працював із значними перервами. Не отримував жодних заохочень значний період часу, в період з 24.04.2012 по 29.07.2014 отримав 6 стягнень.
За таких підстав суд дійшов висновку, що умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання буде передчасним, оскільки термін покарання, що відбутий засудженим, є недостатнім для його перевиховання, враховуючи дані про його особу, строк призначеного покарання, сутність скоєного злочину та наслідки, що настали.

Умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 на такий строк можливе лише при наявності виключних обставин, а таких обставин судом не встановлено.

Щодо поданих захисником та засудженим документів про наявність у засудженого майнових прав, адреси проживання, можливості працевлаштування, про сплату засудженим аліментів та його стану здоров`я, суд виходить з того, що це суттєво не впливає на оцінку його перевиховання під час відбування покарання за весь період строку.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що представлених доводів є недостатньо для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, та у задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі та керуючись ст. 81 КК України ст.ст. 376, 537, 539 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:

У задоволенні подання щодо умовно-дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дергачівській районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1