Справа № 158/1201/20
Провадження № 1-кс/0158/397/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_4

володільця майна ОСОБА_5

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000369 від 20.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, -

в с т а н о в и в :

20.05.2020 року до слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області звернувся старший слідчий СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000369 від 20.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, з клопотанням про накладення арешту на майно, мотивуючи клопотання тим, що 19.05.2020 року близько 13:40 год. працівниками ГРПП Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області в с. Дерно, по вул. Першотравневій, Ківерцівського району Волинської області було зупинено транспортний засіб марки «MERSEDEC BENZ», модель«609 D», білого кольору, д.н.з НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_5 , при перевірці якого в фургоні було виявлено колоди деревини породи сосна загальною довжиною 1,25 м. кожна в кількості 144 шт. різного діаметру, на які вищевказаний водій не надав будь-яких документів про походження даної деревини та право на її перевезення.

19.05.2020 року під час проведення огляду місця події на ділянці дороги навпроти житлового будинку АДРЕСА_1 , було виявлено автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», модель «609 D», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , в фургоні якого було в подальшому виявлено та вилучено 144 (сто сорок чотири) колоди деревини породи сосна довжиною 1,25 метра кожна згідно протоколу огляду місця події від 19.05.2020 року, на які у гр. ОСОБА_5 , який керував даним транспортним засобом, були відсутні будь-які документи на право перевезення даної деревини та її походження. Виявлений вищевказаний автомобіль та 144 колоди деревини породи сосна в подальшому було передано на відповідальне зберігання на нижній склад ДП «Цуманське ЛГ», що за адресою: смт. Цумань, вул. Незалежності, 124, Ківерцівського району Волинської області.

Приймаючи до уваги те, що вищевказане майно є доказом вчинення кримінального правопорушення, з метою забезпечення збереження речових доказів, виникла необхідність у накладені арешту на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», модель «609 D», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , та 144 (сто сорок чотири) колоди деревини породи сосна, які передано на відповідальне зберігання на нижній склад ДП «Цуманське ЛГ», що за адресою: смт. Цумань, вул. Незалежності, 124, Ківерцівського району Волинської області.

Старший слідчий СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився. До суду подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності.

Прокурор Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні, клопотання підтримала з підстав викладених у ньому, просила його задовольнити.

Володілець майна ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання про арешт майна заперечили, пояснили суду, що деревина, яка перевозилась у вищевказаному автомобілі в с. Дерно Ківерцівського району Волинської області із с. Зоря Рівненської області не є діловою деревиною, а є дровами, які на прохання гр. ОСОБА_7 , ОСОБА_5 перевозив матері пенсіонерці замовника

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників справи, кожного зокрема, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000369 від 20.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

В межах вказаного кримінального провадження, 19.05.2020 року під час проведення огляду місця події на ділянці дороги навпроти житлового будинку АДРЕСА_1 , було виявлено автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», модель «609 D», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , в фургоні якого було в подальшому виявлено та вилучено 144 (сто сорок чотири) колоди деревини породи сосна, які 20.05.2020 року визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, таке діяння, як здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов (ч. 2 ст. 87 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння.

За приписами частин 1 і 3 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків установлених ч. 3 цієї статті.

Слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ч. 2 ст. 234 КПК України).

У матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б стали підставою для проведення 19.05.2020 року під час проведення огляду місця події, а саме транспорного засобу марки «MERCEDES-BENZ», модель «609 D», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , на ділянці дороги навпроти житлового будинку АДРЕСА_1 . Натомість відомості про вчинення кримінального правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань лише на наступний день 20.05.2020 року на підставі даних, отриманих під час вказаного огляду.

За таких обставин, проведений органами досудового розслідування 19.05.2020 року огляд місця події, який згідно приписів ч. 2 ст. 234 КПК України здійснюється лише на підставі ухвали слідчого судді та після внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 3 ст. 214 КПК України).

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи з зазначеним клопотанням до слідчого судді прокурор, слідчий не звертались.

Слідчий суддя не приймає до уваги заяву ОСОБА_5 про надання добровільної згоди на огляд автомобіля, як підставу для проникнення до володіння особи без ухвали слідчого судді. Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_5 надав згоду на проникнення до володіння безпосередньо перед оглядом місця події, тому не можна стверджувати, що він був здатен усвідомлювати правові наслідки такої згоди.

Дана позиція висвітлена у постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.06.2018 року у справі № 740/5066/15-к (провадження № 51-3331 км 18) та від 13.05.2020 року у справі № 591/6423/15-к (провадження № 51-2824км18)

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч. 2 вказаної статті тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Разом з тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В силу вимог ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норму закону.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Зазначені вимоги у контексті застосування заходів забезпечення кримінального провадження вимагаються визначення статусу суб`єкта, майно якого підлягає арешту у кримінальному провадженні та законної мети здійснення такого обмеження відповідного права.

Згідно вимог ст. ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На обґрунтування клопотання старший слідчий СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 посилався на необхідність накладення арешту для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та з метою збереження речових доказів.

Разом з тим, щодо накладення арешту на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», модель «609 D», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та на деревину породи сосна, слідчий суддя зазначає наступне:

санкція ч. 1 ст. 246 КК України конфіскацію не передбачає, причетність власника транспортного засобу до скоєння злочину не встановлена і немає підстав вважати, що він буде нести цивільну відповідальність за завдану шкоду, слідчим не доведена і можливість того, що дане тимчасово вилучене майно може бути знищено чи приховане власником або законним володільцем транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищевказане, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170-175 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000369 від 20.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали слідчого судді виготовлено 28.05.2020 року