Зіньківський районний суд Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/350/20
Номер провадження 1-кс/530/178/20

У Х В А Л А
іменем України

26.05.2020 р. м.Зіньків

Слідчий суддя Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 українцю, громадянину України, раніше судимому, не одруженому, не працюючому,у вигляді тримання під вартою,-

В С Т А Н ОВ И В :
Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000061 за ч.2 ст.307 КК України.

Слідчий Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 звернувся до суду із вищевказаним клопотанням, погодженим із прокурором Миргородської місцевої прокуратури, ОСОБА_3 ..

Заявлене клопотання слідчий мотивує тим, що ОСОБА_6 будучи раніше судимим 03.01.2020 Зіньківським районним судом Полтавської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України будучи звільненим від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, на шлях виправлення не став, і маючи не погашену і не зняту судимість, в період іспитового строку знову вчинив злочини у сфері обігу наркотичних засобів за наступних обставин:

Так, в невстановлений у ході проведення досудового розслідування час та в невстановленому місці ОСОБА_6 , незаконно придбав з метою подальшого збуту особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який в подальшому незаконно зберігав у невстановленому слідством місці, для подальшого збуту.

16.03.2020 близько 16 год. 10 хв. ОСОБА_6 , знаходячись на перехресті вулиць Паркової та Сумської в м.Зіньків, Зіньківського району Полтавської області, шляхом продажу за 350 грн., сімома купюрами номіналом по 50 грн. наступними серіями: СС 4144784, ТВ 4002850, УЄ 9876231, СВ 6488583, КЖ 8953691, ТВ 6179063, ТБ 3841107, незаконно збув ОСОБА_7 речовину рослинного походження зеленого кольору, яка згідно з висновком судово-хімічної експертизи №614 від 18.03.2020 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 7,427 г.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у незаконному придбанні, виготовленні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 КК України, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 30.03.2020 близько 14 год. 40 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи у стані викликаному вживанням наркотичних засобів та знаходячись по вул.Дроздівській в м.Зіньків, Зіньківського району, Полтавської області, шляхом продажу за 500 грн. вісьмома купюрами номіналом по 50 грн. наступними серіями: УЕ 2373290, СЖ 5914412, ТУ 6148327, УР 9077753, УЕ 0407416, УЖ 1820818, ТЗ 6401914, СТ 8683575 та однією купюрою номіналом 100 грн. серії МЛ 1151079, повторно незаконно збув ОСОБА_7 речовину рослинного походження зеленого кольору, яка згідно з висновком судово-хімічної експертизи № 796 від 09.04.2020 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 13,883г.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у незаконному придбанні, виготовленні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, вчиненому повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 КК України, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

У вчиненні даних кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта професійно-технічна, неодружений, раніше судимий, не працюючий.

30.03.2020 о 14 год. 50 хв. ОСОБА_6 був затриманий за підозрою у вчиненні даних кримінальних правопорушень, на підставі ст.208 КПК України.

31.03.2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

07.05.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307 КК України.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 згідно ст.177 ч.1 п.1, 3 КПК України, є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

2)незаконно впливати на свідка;

3)вчинити інше кримінальне правопорушення.

Існування вказаних ризиків обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 може переховується від органів досудового розслідування, щоб уникнути покарання за вчинення тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років.

Крім того, слідчий вважає, що підозрюваний перебуваючи на волі, може незаконно вплинути на свідків по даному кримінальному провадженню, шляхом висловлення погроз, застосування фізичного насильства, схиляння їх до дачі неправдивих показань.
В судовому засіданні, слідчий СВ Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області та прокурор Зіньківського відділу Миргородської місцевої прокуратури клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підтримали та просили його задовольнити. Підозрюваний ОСОБА_6 відповідно до ст. 63 Конституції України, відмовився давати покази. Захисник адвокат ОСОБА_4 просив вибрати менш суворий запобіжний захід.
Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши клопотання та додатки до нього приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вина підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні даних кримінальних правопорушень підтверджується наступними доказами:

- протоколом допитів свідка ОСОБА_7 від 19.02.2020, від 16.03.2020, від 30.03.2020;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 28.02.2020;

- протоколом огляду покупця від 16.03.2020, в ході якого було оглянуто закупного ОСОБА_7 та видано йому 600 грн. для оперативної закупівлі наркотичного засобу в ОСОБА_6 ;

- протоколом добровільної видачі ОСОБА_7 речовини, яку йому продав ОСОБА_6 та залишку грошових коштів від 16.03.2020;

- висновком судово-хімічної експертизи №614 від 18.03.2020 року, згідно якого продана ОСОБА_6 речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 7,427 г., яку добровільно видав ОСОБА_7 ;

- речовим доказом: канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину, згідно з висновком судово-хімічної експертизи №614 від 18.03.2020 становить 7,427 г.;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 16.03.2020;

- протоколом затримання ОСОБА_6 в порядку ст.208 КПК України від 30.03.2020, під час якого в останнього було виявлено та вилучено грошові кошти здобуті в результаті продажу наркотичних засобів;

- протоколом освідування особи затриманої за вчинення злочину, а саме ОСОБА_6 від 30.03.2020, в ході якого у затриманого було відібрано змиви з долоней обох рук;

- протоколом огляду помітки грошових купюр від 30.03.2020;

- протоколом огляду покупця від 30.03.2020 в ході якого було оглянуто закупного ОСОБА_7 та видано йому 600 грн. для оперативної закупівлі наркотичного засобу в ОСОБА_6 ;

- протоколом добровільної видачі ОСОБА_7 речовини, яку йому продав ОСОБА_6 від 30.03.2020;

- протоколом огляду місця події, а саме узбіччя дороги по вул. Валовій, 12 в м. Зіньків, Зіньківського району, Полтавської області де було виявлено та вилучено пачку з-під цигарок «Bond», в якій знаходились грошові кошти в сумі 500 грн.

- висновком судово-хімічної експертизи № 796 від 09.04.2020 року, згідно якого продана ОСОБА_6 речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом. Масою в перерахунку на суху речовину 13,883г.;

- речовим доказом: канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину, згідно з висновком судово-хімічної експертизи № 796 від 09.04.2020 року становить 13,883г.;

- висновком судово-хімічної експертизи № 115 від 21.04.2020 року, та іншими доказами в їх сукупності

Вироком Зіньківського районного суду, Полтавської області від 03.01.2020 року, згідно з яким ОСОБА_6 засуджений за ст. 309 ч 2 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком, відповідно до ст. 75 КК України 1 рік.

25.05.2020 постановою керівника Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області задоволено клопотання слідчого СВ Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000061 від 13.02.2020, строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 30.06.2020.

У свою чергу, строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 закінчується 30.05.2020, однак завершити досудове розслідування до вказаного часу не представляється можливим. Зазначене кримінальне провадження відноситься до категорії особливої складності та у ньому необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, проведення яких потребує додаткового часу, а саме необхідно провести розсекречування ухвали Полтавського апеляційного суду від 04.03.2020 року, що була підставою проведення негласних слідчих (розшукових) дій в кримінальному провадженні, протоколи за результатами яких складено, розсекречено та вони підтверджують вину підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень.

Дані дії мають важливе значення для встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженні, будуть слугувати доказами, що підтверджують причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки Верховним Судом України, зазначено, що розсекреченню підлягають не тільки матеріали за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а й документи, якими закріплено процесуальне рішення на підставі яких вони проведені, у зв`язку з чим є необхідність у прийнятті даного рішення про розсекречення вищевказаної ухвали слідчого судді про проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Також для завершення досудового розслідування, після виконання слідчих дій, за наявності достатніх доказів слід здійснити відкриття матеріалів досудового розслідування відповідно до ст. 290 КПК України, за необхідності виконати інші слідчі дії, скласти обвинувальний акт тощо. Отримані результати вказаних слідчих дій матимуть у подальшому роль доказів у кримінальному провадженні.

Наведені слідчі та процесуальні дії до цього часу не були проведені з об`єктивних причин, а також у зв`язку із тривалим терміном вирішення питання про зняти грифу секретності з ухвали слідчого судді Полтавського апеляційного суду від 04.03.2020 року.

Для проведення та звершення вищевказаних процесуальних дій необхідний додатковий строк. Вказані процесуальні дії не були здійснені раніше з об`єктивних причин.

Підстав для зміни обраного щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, не вбачається, оскільки відповідно до ст. 177 КПК України існують наступні ризики , які дають підстави вважати, що:

1)підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

2)підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків по вказаному кримінальному провадженню;

3)підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Існування вказаних ризиків обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки розуміє суворість покарання яке йому загрожує згідно Кримінального кодексу України.

Підозрюваний не навчається, ніде не працює, доходу немає, раніше судимий, вчинив злочин під час іспитового строку, тому є підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, вважаю, що підозрюваний перебуваючи на волі, може незаконно вплинути на свідків по даному кримінальному провадженню, шляхом висловлення погроз, застосування фізичного насильства, схиляння його до дачі неправдивих показань.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Таким чином, ризики, встановлені в ухвалі слідчого судді Зіньківського районного суду від 01.04.2020 продовжують існувати та на даний час жодним чином не зменшилися.

Окрім того, при винесенні вказаного клопотання сторона обвинувачення наголошує на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, що є підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обраного слідчим суддею Зіньківського районного суду Полтавській області від 01.04.2020 року, а також на наявність наступних обставин, які враховувалися при його винесенні, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.307 КК України; вік, стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків, наявність у нього родини та утриманців; майновий стан підозрюваного.

Також під час вирішення питання про доцільність продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Вважаю, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні.

У разі застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Заслухавши обґрунтування клопотання слідчого Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , який підтримав своє клопотання, доводи заявленого клопотання прокурора, який просить задовольнити клопотання, ОСОБА_6 , який вказав, що він не згідний з даним клопотанням, захисника-адвоката ОСОБА_4 , вивчивши матеріали, якими слідчий обґрунтовує заявлене клопотання, суд приходить до висновку:

Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан.

При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує також загальні положення ч.3 ст.176 КПК України, виходячи з встановленого КПК України принципу змагальності сторін, про те, що слідчий, прокурор, якщо не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, то слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»), а оскільки ОСОБА_6 обвинувачується в збуті особливо небезпечних наркотичних засобів на території Зіньківського району, Полтавської області що є тяжкими кримінальними правопорушеннями тому суд вважає, що існує певний суспільний інтерес до даної справи, який з часом не зникає, а тому звільнення підозрюваного може потягти хвилювання громадськості, тобто порушити публічний порядок.

При цьому суд керується висновками рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Суворість покарання за кримінальними правопорушеннями, за якими обвинувачується ОСОБА_6 не є співрозмірною терміну перебування останнього під вартою з моменту затримання і по даний час.

Разом з тим, суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, однак застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, з огляду на його матеріальні можливості та існуючу ситуацію в Україні, оскільки на даний час в зв`язку із проведенням в Україні антитерористичної операції та наявності непідконтрольних Україні територій, обвинувачений може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

В судовому засіданні слідчий та прокурор довели, що маються реальні ризики, передбачені п.п. 1,5.ч.1ст.177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_6 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідка; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст.307 ч.2 КК України передбачено покарання від шести до десяти років. Згідно ст.. 12 КК України, даний злочин віднесено до тяжких злочинів.

У відповідності до ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати або визначити розмір застави у кримінальному провадженню.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України, при обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, керуючись п.3 ч.5 ст.182 КПК України, визначаю розмір застави в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, при внесенні якої підозрюваному ОСОБА_6 буде змінено міру запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу, під умовою звернення внесених заставних коштів в дохід держави, в разі невиконання ним обовязків передбачених п.п. 2,3,5,6 ч.5 ст.194 КПК України.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. Відповідно до ч. 3 ст. ст.. 278 КПК України у разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.
У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Згідно ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
У відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку.
Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, обвинувачений (підозрюваний) або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України обвинувачений (підозрюваний) звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває обвинувачений (підозрюваний), відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-179, 183, 184, 186,187, 193,194, 196-197, 199, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого СВ Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою строком на 30 (тридцять) днів задоволити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляду тримання під вартою строком на 30 (тридцять) днів, тобто до 26.06.2020 року.

При внесенні застави в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ОСОБА_6 підлягає звільненню під заставу.
Розмір застави визначити підозрюваному ОСОБА_6 у сумі 101350 грн. (сто одна тисяча триста п`ятдесят гривень) у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як підозрюваним (обвинуваченим), так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний вище депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи «Полтавська установа виконання покарань № 23».
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Полтавська установа виконання покарань № 23» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 з-під варти та повідомити письмово прокурора, що звернувся з клопотанням та суддю.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний ОСОБА_6 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Уповноважена службова особа Державної установи «Полтавська установа виконання покарань № 23» у разі внесення застави при звільненні підозрюваного ОСОБА_6 зобов`язана роз`ясняти йому, або застоводавцю обов`язки, покладенні на обвинуваченого та наслідки їх невиконання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- з`являтись за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи місця роботи.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом пяти днів з дня її проголошення.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору та сторонам.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду
Полтавської області ОСОБА_1