печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Другого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000083 від 16.01.2020 р. та забов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Другого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000083 від 16.01.2020 р. та забов`язання вчинити дії.
В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 21.02.2020 проведено невідкладний обшук в автомобілі Toйота Авенсіс д.н. НОМЕР_1 , у ході якого вилучено майно, яке просить повернути. Зазначив, що дозвіл на вилучення майна ухвалою слідчого надано не було та в подальшому арешт, на які накладено, теж не було, а відтак вилучене майно підлягають поверненню його законному володільцю.
Володілець майна та його представник у судове засідання не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином. Проте, від заявника надійшла заява про розгляд скарги у її відсутність.
Представник Державного бюро розслідувань в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином.
За вказаних обставин, слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим її розгляд у відсутність осіб, які не з`явилися, при цьому слідчим суддею враховано положення ст.ст. 26, 306 КПК України.
Вивчивши скаргу, дослідивши письмові докази в її обґрунтування, слідчий суддя приходить до наступного.
За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, шляхом оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.
Судовим розглядом встановлено, що в провадженні Державного бюро розслідувань перебуває кримінальне провадження №0000083, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
В ході здійснення досудового розслідування, 21.02.2020 в автомобілі Toйота Авенсіс д.н. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_5 було проведено невідкладний обшук та вилучено речі та документи.
Проте, з матеріалів скарги вбачається, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/14195/20-к від 01.04.2020 накладено арешт на вилучене майно у ході проведення невідкладного обшуку автомобіля Toйота Авенсіс д.н. НОМЕР_1 .
Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право серед іншого, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Більше того, сам по собі факт надання дозволу на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення певних речей та документів, предметів і грошових коштів ще не вказують на те, що вилучені речі, предмети та документи відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України. Зазначене також обґрунтовується тим, що у випадку вилучення майна, яке, за переконанням органу досудового розслідування, містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення чи здобуте злочинним шляхом, тощо, він не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України про його арешт, довівши наявність обставин, визначених ст. 98, ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України.
Згідно ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.
Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Так, однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
З огляду на викладене вбачається, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.04.2020 № 757/14195/20-к, накладено арешт на вилучене у ході невідкладного обшуку майно, яке у скарзі суб`єкт звернення просить суд зобов`язати слідчого/прокурора повернути.

Відтак, зазначене вилучене майно, не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.
Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи та вимог КПК України, слідчий суддя надходить до висновку про те, скарга є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Другого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000083 від 16.01.2020 р. та забов`язання вчинити дії відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1