Справа № 140/1835/19
Провадження №11-сс/801/208/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2020 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000345 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 27.02.2020, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування кримінального провадження, але не більше, ніж на 2 місяці, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця України, жителя АДРЕСА_1 , громадянина Ізраїлю,
який органами досудового слідства підозрюється за ч. 2 ст. 286 КК України, в тому що, 08.07.2019 близько 18:30 год. водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «Nissan-Almera» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони м. Немирів в напрямку м. Тульчин Вінницької області, на ділянці автодороги поблизу с. Гриненки, Немирівського району, не обрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку порушуючи п. 10.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого: «Перед початком руху, перестроюванням та іншою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху», п. 11.3 Правил дорожнього руху України: «На дорогах із двохстороннім рухом, які мають по одній смузі руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу» та п. 14.2(в) Правил дорожнього руху України: «Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані», з метою виконання маневру обгону виїхав на смугу зустрічного руху, по якій у цей момент рухався автомобіль марки «ВАЗ 2106» з реєстраційним номером НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 , в результаті чого допустив зіткнення з даним автомобілем, який від зіткнення втратив керованість та виїхавши на смугу зустрічного руху зіткнувся з автомобілем «AC-GE-CK-CMD» з реєстраційним номером НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_10 , який рухався по належній йому смузі руху.
В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля марки «ВАЗ 2106» ОСОБА_9 , пасажири вказаного автомобіля: ОСОБА_11 , неповнолітня ОСОБА_12 , а також водій автомобіля «AC-GE-CK-CMD» ОСОБА_10 та пасажири вказаного автомобіля ОСОБА_13 , ОСОБА_14 згідно висновку судово-медичного експерта отримали тілесні ушкодження, які відносяться до середніх тілесних ушкоджень, за відсутністю небезпеки для життя, які спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я, згідно правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» п. 2.2.2., а пасажир автомобіля ОСОБА_15 згідно висновку судово-медичного експерта отримала тілесні ушкодження,які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознаками небезпечних для життя, згідно правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» п.2.1.3.е.
Таким чином, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, на обліку у психіатра і нарколога не перебуває, є студентом 5-го курсу Вінницького медичного університету, що характеризує його як особу не схильну до вчинення злочинів та з моменту внесення вказаних відомостей до ЄРДР, підозрюваний ОСОБА_8 з`являвся на виклики слідчого, приймав участь у слідчих діях, доказів зворотного слідчому судді надано не було.
Отже, підозра ОСОБА_8 у вчиненні даного злочину за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді від 27.02.2020 скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
На думку прокурора, слідчий суддя мотивує прийняття рішення положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 25.04.2003 « Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства », які містять посилання на норми законодавства, що діяли до 2012 року. Окрім того, описані слідчим суддею пункти 3 та 13.3 вищезазначеної постанови наведені в довільній формі трактування.
Судом не надано оцінки тому, що слідчим під час судового розгляду зазначено, що ОСОБА_8 ігнорував його виклики та для проведення слідчих дій не прибув.
Свої вимоги прокурор також мотивує тим, що слідчим суддею не враховано тяжкість вчиненого злочину, а саме, що 5 осіб отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості та 1 особа отримала тяжкі тілесні ушкодження, із них один учасник АТО, який є інвалідом І групи.
Крім того, у поведінці ОСОБА_8 відсутні ознаки дієвого каяття, соціальні зв`язки та наявне постійне місце проживання за межами України може стати підставою для перетину кордону, адже ОСОБА_8 є громадянином Ізраїлю.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив скасувати ухвалу слідчого судді та обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою адвоката та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст. 177, 178, 183, 184, 199 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про:
-наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
-наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
-недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Положеннями ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування до підозрюваного (обвинуваченого) запобіжних заходів є запобігання спробам ухилитися від органів досудового розслідування або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень, за наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений буде намагатися ухилитися від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім обставин, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини що її характеризують.
Слідчий суддя вірно врахував відомості та дані про особу ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні злочину з необережності до наслідків, раніше не судимий, має постійне місце проживання, що в свою чергу свідчить про наявність соціально-стримуючих факторів, на обліку у психіатра і нарколога не перебуває, є студентом 5-го курсу Вінницького медичного університету, що характеризує його як особу не схильну до вчинення злочинів та підтверджує міцність соціальних зав`язків.
Прокурором, як в апеляційній скарзі так і під час судового засідання не наведено жодного ризику відповідно до ст. 177 КПК України.
Зокрема, твердження прокурора про те, що ОСОБА_8 є громадянином Ізраїлю, тому йому слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою порушує принцип вірності перед законом та судом закріплений в ст. 10 КПК України. Не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, громадянства, освіти, роду занять та за мовними або іншими ознаками.

Належність особи до громадянства іншої держави не може бути підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу. Крім того, доводи прокурора з приводу залишення ОСОБА_8 меж України після навчання спростовуються перебуванням оригіналу закордонного паспорту ОСОБА_8 на зберіганні у слідчого та й цей запобіжний захід може бути обрано не більше ніж на два місяці.
Наслідки скоєного ДТП тяжкість отриманих потерпілими тілесних ушкоджень та наявність щирого каяття є переконливими при призначенні покарання підозрюваному, у випадку доведення його провини, однак не можуть бути переконливими при обранні запобіжного заходу.
Подія, відповідно якої ОСОБА_8 оголошено про підозру, відбулась 08.07.2019, а підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України йому було оголошено лише 26.02.2020.
Тобто, до оголошення підозри ОСОБА_8 перебував в статусі свідка понад 7 місяців та слідчим жодного разу не було викликано ОСОБА_8 у відповідності до ч. 1 ст. 135 КПК України.
Крім того, в матеріалах судового провадження відсутні будь які дані про підтвердження отримання ОСОБА_8 повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом згідно зі ст. 136 КПК України. Про не з`явлення ОСОБА_8 до слідчого не зазначено у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що було погоджене із прокурором, який в своїй апеляційній скарзі стверджує, що ОСОБА_8 не з`являвся на виклики до слідчого.
Під час судового розгляду прокурор та підозрюваний підтвердили, що жодних слідчих дій до оголошення ОСОБА_8 підозри не було проведено, однак після оголошення підозри були проведені процесуальні дії на яких ОСОБА_8 був присутній, що в свою чергу спростовує доводи прокурора про намагання ним уникнути відповідальності.
Що стосується посилання у ухвалі на постанову Пленуму Верховного Суду України №4 від 25.04.2003 « Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства », то дана постанова є чинною, а положення на які посилається слідчий суддя, а саме: « обов`язковою умовою взяття під варту має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного » відображаються у діючому законодавстві, також ч. 1 ст. 183 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, суд під час розгляду клопотання вірно дійшов обґрунтованого висновку, що обрання запобіжного заходу саме у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім стримуючим засобом від можливого впливу підозрюваного на свідків чи перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому підстав для скасування рішення слідчого судді немає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 27.02.2020, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування кримінального провадження, але не більше, ніж на 2 місяці, відносно ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3