Справа № 588/490/20
№ провадження 1-кп/588/69/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.05.2020 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Тростянці обвинувальний акт з угодою про примирення у кримінальному провадженні, внесеному 26.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000082 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Тростянець Сумської області, громадянки України, із професійно-технічною освітою, яка не працює, незаміжня, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 під час спільного проживання з ОСОБА_7 народила доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якої є ОСОБА_7 .

Проте, в порушення вимог абзацу 4 статті 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» ОСОБА_5 , проживаючи разом батьком дитини, умисно з корисливою метою 20.01.2020 вказала завідомо неправдиві відомості у заяві про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації та пільг, з приводу того, що вона є одинокою матір`ю, не проживає разом з батьком дитини та виховує дитину сама, яку самостійно надала до Управління соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації, у результаті чого ОСОБА_5 , як одинокій матері, у період з січня 2020 року по квітень 2020 року включно було нараховано та виплачено грошові кошти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_8 на загальну суму 5254 грн. 56 коп.

ОСОБА_5 , вчиняючи указані дії, достовірно знала про те, що відповідно до абзацу 4 статті 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» жінка, яка має дітей від особи, з якою вона не перебувала і не перебуває в зареєстрованому шлюбі, але з якою вона веде спільне господарство, разом проживає і виховує дітей, права на одержання допомоги, встановленої на дітей одиноким матерям, не має.

Унаслідок указаних умисних дії ОСОБА_5 шляхом обману незаконно отримала державні кошти на загальну суму 5254 грн. 56 коп. як соціальну допомогу одиноким матерям, спричинивши державі, в особі Управління соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації матеріальні збитки на вказану суму.

Такі дії ОСОБА_5 кваліфікуються за частиною 1 статті 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження Управлінням соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації в особі головного спеціаліста-юрисконсульта відділу організаційної, правової роботи та управління персоналом ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_5 була укладена угода про примирення від 07 квітня 2020 року. За змістом указаної угоди ОСОБА_5 визнала свою винуватість у зазначеному діянні, відшкодувала шкоду у повному обсязі, претензії у потерпілого відсутні, ОСОБА_5 зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторони погодились на призначення ОСОБА_5 покарання за частиною 1 статті 190 КК України у вигляді штрафу у розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.
Розглядаючи угоду про примирення, суд виходить з таких мотивів.

Відповідно до вимог частини третьої статті 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Суд зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 190 КК України, у вчиненні якого відповідно до угоди ОСОБА_5 визнала себе винною, ураховуючи положення статті 12 КК України належить до злочинів невеликої тяжкості.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачена обставин пред`явленого обвинувачення не оспорила, підтримала угоду, повністю визнала свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України та пояснила, що повністю розуміє права, передбачені частиною 5 статті 474 КПК України, надані їй законом, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винною, погодилась на призначення узгодженого покарання, просила затвердити угоду. ОСОБА_5 вказала, що дійсно на момент звернення із заявою про призначення допомоги як одинокій матері проживала з біологічним батьком доньки, вказувала неправдиві відомості у заяві, щоб отримувати допомогу.
Представник потерпілого ОСОБА_6 підтримала угоду при примирення, вказала, що претензій до ОСОБА_5 управління не має, шкода відшкодована, наслідки затвердження угоди їй зрозумілі.
Обвинуваченій ОСОБА_5 та представнику потерпілого ОСОБА_6 судом роз`яснено, що у разі затвердження угоди обмежуються їх права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, зокрема, роз`яснено, що вирок обвинувачена може оскаржити лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення їй наслідків укладення угоди.
Шляхом опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з частини шостої статті 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом у підготовчому судовому засіданні з`ясовано думку прокурора ОСОБА_4 , яка вважала, що умови угоди про примирення відповідають законодавству, заперечення проти її затвердження відсутні.
Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що зміст угоди відповідає вимогам статті 471 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про примирення, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченою можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені частиною 7 статті 474 КПК України.
Обставинами, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання, є щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків. Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 не встановлено. Вивченням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої установлено, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину, та даним про особу обвинуваченої, а також санкції частини 1 статті 190 КК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про примирення із призначенням обвинуваченій ОСОБА_5 узгодженої в угоді міри покарання.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись статтями 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 07 квітня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному 26.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000082, укладену між Управлінням соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації в особі головного спеціаліста-юрисконсульта відділу організаційної, правової роботи та управління персоналом ОСОБА_9 та обвинуваченою ОСОБА_10 .
Визнати ОСОБА_11 винною у пред`явленому обвинуваченні за частиною 1 статті 190 КК України, та призначити їй узгоджене покарання у вигляді штрафу у розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн.
Штраф має бути сплачений ОСОБА_10 у місячний строк після набрання вироком законної сили, про що необхідно повідомити Тростянецький районний суд Сумської області шляхом представлення документа про сплату штрафу.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення з підстав, визначених частиною 3 статті 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1