Справа №345/3893/19
Провадження № 1-кп/345/371/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.12.2019 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника : ОСОБА_5

потерпілої: ОСОБА_6

її представника: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6 кримінальне провадження про обвинувачення: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , офіційно не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
30.08.2019 до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 125 КК України.
З обвинувального акту вбачається, що злочин вчинено за наступних обставин:

ОСОБА_4 , 15.05.2019 близько 01.00 год., перебував у спальній кімнаті по місцю свого проживання, що в АДРЕСА_1 , де вступив у словесний конфлікт із своєю дружиною ОСОБА_6 .

В ході даного конфлікту, ОСОБА_4 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, застосовуючи грубу фізичну силу, схопив своєю лівою рукою за ліву руку ОСОБА_6 , при цьому здійснивши стиснення, а кулаком правої руки наніс декілька ударів в ділянку обличчя. Продовжуючи протиправні дії ОСОБА_4 , стягнув потерпілу на підлогу, де наніс декілька ударів кулаком правої руки в ділянку обличчя та првою ногою наніс один удар в ділянку лівої ноги потерпілої.

Вказаними умисними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, яка згідно висновку експерта №203/136-Д від 20.08.2019 відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я та крововилив під кон`юнктиву правого очного яблука, крововилив під кон`юнктиву лівого очного яблука, синці в ділянці голови, синці в ділянці лівої руки, синець в ділянці лівої ноги та синець в ділянці грудної клітки зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Суд розглядає дане кримінальне провадження у відповідності до вимог ст.337 КПК України, відповідно до якої, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України визнав, щиро розкаявся у вчиненому. Зазначив, що сам викликав поліцію. Просив призначити йому покарання у вигляді штрафу. Щодо цивільного позову вказав, що матеріальну шкоду визнає в повному обсязі, а моральну частково, на суму 10 000 грн.

Його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив врахувати пом`якшуючі обставини його підзахисного та призначити йому покарання у вигляді штрафу.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив суд визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 240 громадських робіт.

У судовому засіданні представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 наполягала на задоволенні позовних вимог. При визначенні міри покарання обвинуваченому зазначила, що погоджується із думкую прокурора.

Будучи допитаною з дотриманням правил, передбачених частиною другою, третьою, п`ятою-чотирнадцятою статті 352 КПК України, у судовому засіданні та попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання потерпіла вказала суду, що з чоловіком прожила 26 років. 15.05.2019 вночі обвинувачений безпідставно почав наносити їй удари руками в область обличчя та тіла. ОСОБА_6 зазначила, що при визначенні міри покарання ОСОБА_4 , погоджується із думкою свого представника.

Вказані показання потерпілої суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

Тобто, цими показаннями, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, підтверджується час, місце, спосіб вчинення даного кримінального правопорушення та механізм нанесення тілесного ушкодження.

Крім того, показами свідка ОСОБА_8 , який являється батьком потерпілої, підтверджуються покази потерпілої та обставини вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, цими показаннями, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, підтверджується обставини регламентовані ст. 91 КПК України.

Даних передбачених ч. 2 ст. 96 КПК України стороною захисту відносно допитаних судом свідків для доведення недостовірності їх показань, як то показання, документи, які підтверджують їх репутацію, зокрема, щодо засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність останніх, надано не було.

В свою чергу, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, що були надані стороною обвинувачення, судовим слідством встановлено наступне.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 23.08.2019, за допомогою статиста потерпіла розпочалав відтворення обставин за 15.05.2019. ОСОБА_6 запропонувала статисту лягти на ліжко, після чого вказала, що ОСОБА_4 поклав ноги на її тіло, на що вона зробила йому зауваження. В подальшому ОСОБА_4 наніс їй близько 10 ударів в ділянку очей, носа. Схопивши потерпілу за волосся, стягнув її з ліжка, продовжуючи утримувати лівою рукою за волосся, наніс 15 ударів в ділянку голови та удар ногою в ліву ногу. Після чого ОСОБА_4 схопив ОСОБА_6 за волосся та приставив обличчям до дзеркала. На цьому спричинення тілесних ушкоджень завершилось.

Сам протокол відповідає вимогам Кодексу в частині питання його оформлення.

Як наслідок, цим процесуальним джерелом доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, підтверджуються обставини з числа регламентованих ст. 91 КПК України, а тому суд сприймає ці докази, як належні та допустимі.

При цьому, з дослідженого судом, у порядку § 3 Глави 28 КПК України, у судовому засіданні, висновку судово-медичної експертизи №203/136-Д від 20.08.2019 встановлено, що у гр. ОСОБА_6 малися тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку; крововилив під кон`юнктиву правого очного яблука; крововилив під кон`юнктиву лівого очного яблука; синці в ділянці голови; синець в ділянці лівої руки; синець в ділянці лівої ноги; синець в ділянці грудної клітки зліва. Закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, а решта описані тілесні ушкодження відносяться до легких.

Також, ухвалою суду від 04.10.2019 задоволено клопотання представника потерпілої ОСОБА_7 та призначено у справі повторну судово-медичну експертизу.

Згідно висновку експерта №293/203/136-Д від 30.11.2019, у гр. ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку; крововиливами під кон`юнктиву правого та лівого очних яблук, синцем в лобній та виличних ділянках справа та зліва; синець в ділянці лівої руки; синець в ділянці лівої ноги; синець в ділянці грудної клітки зліва. Закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, крововиливами під кон`юнктиву правого та лівого очних яблук, синцями в ділянках голови та обличчя, відносяться до легких тілесних ушкоджень, як таких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а решта описані тілесні ушкодження відносяться до легких.

Порушень положень § 5 Глави 4 КПК України в ході судового розгляду сторонами не доведено та судом не встановлено.

Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак останніми такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.

Таким чином, зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні містять в собі докладні описи проведених досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на поставлені запитання, які ґрунтуються на відомостях, які сприймалися безпосередньо та, які стали відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження, тобто в повній мірі відповідають вимогам КПК України.

Тобто, ці докази, як належні та допустимі, підтверджують безпосередньо факт отримання потерпілою легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Як наслідок, на переконання суду, яке ним сформоване у порядку ст. 94 КПК України, наявні в матеріалах кримінального провадження докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а тому немає об`єктивних підстав їм недовіряти.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які, відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Тож суд, враховуючи вищевикладені докази, які були надані суду у ході розгляду провадження та визнані належними і допустимими, вважає висловлені стороною захисту доводи та докази в частині перебігу подій, беручи до уваги показання свідка, дані висновків експертизи, в частині наявності у потерпілої легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, за своєю суттю такими, що прямо суперечать установленим обставинам у ході цього провадження.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за обставин, встановлених судом.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 125 КК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до ст.67 КК України, немає, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості самостійно відшукувати вказані обставини.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має постійне місце проживання, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, стан здоров`я, спосіб життя (працює неофіційно, раніше не судимий, неодружений); позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання громадських робіт; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; з урахуванням тих обставин, що обвинувачений покаявся, характеру та локалізації заподіяних ушкоджень, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини 2 статті 125 КК України у виді громадських робіт.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Щодо цивільного позову, заявленого позивачем, суд зазначає наступне.
Так, 06.09.2019 через канцелярію суду ОСОБА_6 подала цивільний позов до ОСОБА_4 який мотивує тим, що внаслідок протиправних дій останнього їй було спричинено матеріальну шкоду на суму 4792,63 грн. та 50 000 грн. моральної шкоди.
Згідно вимог ст.127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Крім цього, згідно із вимогами ст.22 ЦК України, передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Статтею 23 ЦК встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку ушкодженням здоров`я.

Частиною 3 статті 23 ЦК передбачена можливість відшкодування моральної шкоди грішми. При цьому розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, звернути увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.

Згідно п. 3 даної Постанови, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до пп. 3 п. 10 вказаної Постанови, при заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Як зазначається у Рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії», від 09 лютого 2007 року у справі «Білуха проти України», в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі.
Враховуючи обставини справи, суд вважає, що неправомірними діями обвинуваченого цивільному позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає у її тривалих душевних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях з приводу ушкодження його здоров`я; у порушенні звичного способу життя та необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, а також обставини, при яких потерпіла отримала тілесні ушкодження, ступінь їх тяжкості та глибину її страждань. Дотримуючись принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги підлягаю частковому задоволенню і вважає достатнім для компенсації моральної шкоди є стягнення з обвинуваченого/цивільного відповідача на користь потерпілої/цивільного позивача 25 000 гривень. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 160 годин громадських робіт.

Речові докази після вступу вироку у законну силу:

КТ-граму з описом, рентгенограми 2шт., медичну карту амбулаторного хворого №11575 повернути потерпілій ОСОБА_6 ;

Медичну карту стаціонарного хворого №4639 повернути до Калуської ЦРЛ;

Завірену копію карти виїзду СШМД залишити при матеріалах кримінального провадження №0000555.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином задоволити частково.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 4792,63 грн. матеріальної шкоди та 25000 грн. моральної шкоди.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: