УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 31.03.2020 року відносно

обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , а фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє 09 жовтня 2019 року Голопристанським районним судом Херсонської області за ч.1 ст.309 КК України до 6 місяців арешту,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -
Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_8

___________________________________________________________________

Провадження: № 11-кп/812/617/20 Суддя першої інстанції: ОСОБА_9

Категорія: ст. 307 ч.2 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі прокурор просить змінити оскаржуваний вирок, виключивши з резолютивної частини додаткове покарання у виді конфіскації всього майна, що є власністю засудженого.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 09 жовтня 2019 року, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 1 (один) місяць з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз наркотичних засобів, в розмірі 2288,00 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) грн.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що згідно обвинувального акту, злочин, передбачений ч.2 ст. 307 КК України ОСОБА_6 було вчинено з почуття помилкового товариства.
Таким чином, в зв`язку з відсутністю у обвинуваченого корисливих мотивів при збуті наркотичних засобів, застосування додаткової міри покарання у виді конфіскації майна є безпідставним.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

04 лютого 2019 року о 10 годині ОСОБА_6 , з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу в місця позбавлення волі, за вказівкою ОСОБА_10 , який відбував покарання в державній установі «Снігурівська виправна колонія (№5) - спеціалізована туберкульозна лікарня», на перехресті вулиць Миру та 40-років Жовтня в м. Херсон, придбав у невстановленої особи опій ацетильований, масою 0,649 грами (в перерахунку на суху речовину), який знаходився у вигляді нашарування на марлевому бинті та був зашитий під підкладку лівої кишені чоловічої куртки, після чого, того ж дня о 13 годині зберігаючи його при собі, на легковому автомобілі прибув до Снігурівської виправної колонії № 5, що розташована по вул. Суворова, 1 в с. Центральне Снігурівського району Миколаївської області, таким чином перевіз особливо небезпечний наркотичний засіб, де в приміщенні колонії, продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, направлений на збут в місця позбавлення волі наркотичного засобу, особисто заповнив бланк заяви про надання дозволу на передачу засудженому ОСОБА_11 продуктів харчування та куртки, після чого передав їх разом із заявою працівникам колонії, які того ж дня о 13 годині 40 хвилин, в ході огляду вказаної передачі, в лівій кишені чоловічої куртки під підкладкою виявили та вилучили особливо-небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, масою 0,649 грами, яким був просочений марлевий бинт.
Крім того, 22 лютого 2019 року ОСОБА_6 , діючи повторно, з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу в місця позбавлення волі, за вказівкою ОСОБА_10 , який відбував покарання в державній установі «Снігурівська виправна колонія (№5) - спеціалізована туберкульозна лікарня», в м. Херсон повторно придбав у невстановленої особи 4 згортки з наркотичним засобом «метадон», масою 0,3449 грами, які помістив між двома упаковками дріжджів та обмотав клейкою стрічкою, після чого, того ж дня о 18 годині 50 хвилин повторно зберігаючи його при собі, на легковому автомобілі прибув до Снігурівської виправної колонії № 5, що розташована по вул. Суворова, 1 в с. Центральне Снігурівського району Миколаївської області, таким чином повторно перевіз особливо небезпечний наркотичний засіб, де у вказаному ОСОБА_10 місці, підійшов до огорожі виправної колонії та руками перекинув на її охоронювану територію вказаний згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом «метадон», таким чином повторно незаконно збув його, однак вказані дії були помічені співробітниками Снігурівської виправної колонії № 5 та того ж дня, в період часу з 21 години 10 хвилин до 22 години 18 хвилин, співробітниками Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області, вказаний наркотичний засіб, масою 0,3449 грами, на території виправної колонії було виявлено та вилучено.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора та пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.
Фактичні обставини злочину, які викладені у вироку, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.307 КК України судом встановлені правильно на підставі досліджених в судовому засіданні доказів і апелянтом не оспорюються.

Враховуючи визначені ст. 404 ч.1 КПК України межі перегляду судом апеляційної інстанції, вирок в цій частині не переглядається.

Згідно вимог ст.370КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з положеннями ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції з достатньою повнотою обґрунтував свої висновки, не допустивши протиріч, або невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, зокрема доказам, які були досліджені під час судового розгляду.
Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував, що обвинуваченим вчинено злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів, суспільну небезпечність злочину, обставини його вчинення та дані про особу обвинуваченого, який не одружений, утриманців не має, не працює, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності та злочини у сфері обігу наркотичних засобів, за місцем проживання відділом поліції характеризується негативно через вчинення адміністративних правопорушень та перебування під адміністративним наглядом, на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, судом визнано щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом визнано рецидив злочину.
Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції частини статті обвинувачення, як того просили в судовому засіданні прокурор та захисник, з призначенням додаткового покарання у виді конфіскації майна, з частковим приєднанням, за вимогами ч.4 ст.70 КК України, покарання призначеного за вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 09 жовтня 2019 року у виді шести місяців арешту, оскільки воно буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п.19 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року та згідно вимог ч.2 ст.59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Санкцією ч.2 ст.307 КК України конфіскація майна передбачена як обов`язкове додаткове покарання.
Щодо доводів апелянта, що суд першої інстанції безпідставно застосував обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна обвинуваченого і дане обов`язкове додаткове покарання слід виключити з вироку суду то вони, на думку колегії не достатньо вмотивовані.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії ОСОБА_6 було кваліфіковано в межах пред`явленого йому обвинувачення за ч.2 ст.307 КК України, як незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів у місця позбавлення волі, вчинений повторно, предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби.
Враховуючи, що районним судом було досліджено в сукупності покази свідків та письмові докази, згідно яких, збут наркотичних засобів відбувався неодноразово, збувались різні види наркотичних засобів і різним засудженим ( ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ), та дії по збуту наркотичних засобів ОСОБА_6 здійснював виключно після отримання на банківську картку свого знайомого грошових коштів, твердження апелянта відносно того, що слід виключити обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна обвинуваченого, так як злочини вчинялись тільки з почуття помилкового товариства є не достатньо вмотивованими, і як наслідок не є переконливими.
З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для зміни вироку, про що просить апелянт, а тому його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 31.03.2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: