КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1217/2020 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 22 січня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, до 20 березня 2020 року до 06 год. 20 хв. включно, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у межах 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1051000 гривень в національній грошовій одиниці, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ічня Чернігівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні сина 2007 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить ухвалу слідчого судді скасувати, відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання: АДРЕСА_2 , з покладенням відповідних обов`язків з урахуванням обгрунтувань прокурора до поданого клопотання. У разі неможливості застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, прийняти рішення про зміну ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою та визначити йому розмір застави в межах, передбачених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення та недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Додає про недоведеність стороною обвинувачення неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам неналежної поведінки.

Також адвокат зазначає, що з камер відеоспостереження зафіксовані записи подій, які відбулись через 30 днів після незаконного заволодіння транспортним засобом. Стверджує, що слідчий суддя вийшов за межі своїх повноважень та встановив доведеність вини підозрюваного.

Крім того, автор апеляційної скарги зауважує про відсутність заяв від потерпілого чи свідка про тиск чи погрози з боку підозрюваного. Вказує, що підозрюваний належним чином виконував покладені на нього обов`язки, що вказує на наявність підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання або виключно застави в значно меншому розмірі. Додає про непомірний розмір застави.

Одночасно захисник зазначає, що судом не взято до уваги наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, те, що він одружений, має на утриманні сина, матір пенсіонерку, постійне місце проживання, відсутність негативних відомостей та характеристик, відсутність даних щодо розміру майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, його майновий стан, те, що він раніше не судимий.

У підсумку адвокат звертає увагу суду на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, порушення вимог КПК України та норм європейського права, у зв`язку із незаконним затриманням підозрюваного. Додає про невідповідність ухвали слідчого судді вимогам ст. 370 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, щоапеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0004913, відомості про яке 08.06.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

20.01.2020 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

20.01.2020 старший слідчий СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 , звернувся до слідчого суддіГолосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 22 січня 2020 року, задоволено дане клопотання та застосовано щодоОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, до 20 березня 2020 року до 06 год. 20 хв. включно, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у межах 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1051000 гривень в національній грошовій одиниці, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддяправильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Твердження апелянта про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення та відсутність доказів на підтвердження причетності підозрюваного до вчинення інкримінованого злочину, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення. Такі дані містяться зокрема у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.06.2019, протоколі допиту ОСОБА_11 від 10.06.2019, протоколі допиту ОСОБА_12 від 10.06.2019, протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілої ОСОБА_11 від 10.06.2019, протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_12 від 10.06.2019, протоколі огляду записів камер відеоспостереження від 11.06.2019, протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_11 від 02.10.2019, протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_12 від 02.10.2019, протоколі допиту ОСОБА_13 від 24.12.2019, протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_13 від 24.12.2019.

Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу, а тому доводи апеляційної скарги захисника в частині недоведеності стороною обвинувачення неможливості застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, слід визнати непереконливими.

Доводи захисника щодо недоведеності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки сторони обвинувачення щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Посилання адвоката на те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні сина, матір пенсіонерку, постійне місце проживання, раніше не судимий, відсутність негативних відомостей та характеристик, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки дані обставинибули предметом дослідження слідчого судді, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України та не спростовують висновків слідчого судді про ризики неналежної процесуальної поведінки.
Що стосується посилань апелянта на відсутність у даному кримінальному провадженні даних про завдану матеріальну шкоду, то вказані обставини не є визначеною законом самостійною підставою для задоволення апеляційної скарги захисника та, крім того, не свідчить про помилковість висновку слідчого судді щодо можливості запобігти неналежній процесуальній поведінці підозрюваного через застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Посилання адвоката на те, що підозрюваному 40 років і в разі перебування під вартою його здоров`я погіршиться через неналежні умови в місцях попереднього ув`язнення, слід визнати необгрунтованими через відсутність у матеріалах провадження будь-яких відомостей медичного характеру про неможливість перебування підозрюваного в умовах слідчого ізолятора.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконного затримання підозрюваного ОСОБА_8 , не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги. Крім того, апеляційна скарга не містить конкретного переліку порушень при затриманні підозрюваного, а лише містить посилання на незаконність затримання особи, тоді як положення ч. 5 ст. 132 КПК України вимагають доведення обставин, на які посилається сторона, що у цьому випадку не мало місця.
Твердження сторони захисту про те, що з камер відеоспостереження зафіксовані записи подій, які відбулись через тридцять днів після незаконного заволодіння транспортним засобом, оскільки відповідно до матеріалів провадження, заволодіння транспортним засобом відбулось близько 12 год. 10 хв. 07 червня 2019 року, а скріншоти стосуються 06 липня 2019 року, не заслуговують на увагу, оскільки, у відповідності до протоколу огляду записів камер відеоспостереження від 11.06.2019 (а.с.26-48), старшим слідчим проведено огляд записів з камер відеоспостереження, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_4 , та на фото зафіксована дата подій 07 червня 2019 року п`ятниця (а.с. 29, 30, 41-44). Містяться в додатках до протоколу і скріншоти, які містять дату 06.07.2019 (а.с. 28, 29, 31-40, 42, 43, 45), проте такі скріншоти і містять день події, п`ятницю, тоді як 06.07.2019 є суботою.
Посилання адвоката на те, що слідчий суддя вийшов за межі своїх повноважень та встановив доведеність вини підозрюваного, слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до змісту оскаржуваного судового рішення, слідчий суддя розглянувши клопотання сторони обвинувачення дійшов висновку про те, що досліджені судом матеріали кримінального провадження у сукупності є достатніми для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри на даному етапі кримінального провадження.
Твердження автора апеляційної скарги про відсутність заяв від потерпілого, свідка про тиск чи погрози з боку підозрюваного, не є визначеною законом самостійною підставою для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, з урахуванням доданих до клопотання доказів на підтвердження наявності у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про визначення підозрюваному застави умежах 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, виходячи з наступного.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий суддя, врахувавши характер та обставини інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, прийшов до висновку про те, що визначена судом застава забезпечить належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та є співмірною з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками, з чим погоджується і колегія суддів.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права підозрюваного, а тому підстав вважати його завідомо непомірним та таким, що суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку із чим посилання захисника на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду, на переконання колегії суддів, є непереконливими.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 22 січня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 та застосовано щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, до 20 березня 2020 року до 06 год. 20 хв. включно, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у межах 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1051000 гривень в національній грошовій одиниці, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4