Справа № 515/1689/19
УХВАЛА
05 лютого 2020 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання Одеської області ОСОБА_2 ,
прокурора Білгород - Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
захисника потерпілої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання потерпілої про забезпечення позову в рамках розгляду обвинувального акту, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000231 від 30.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Кілійського районного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000231 від 30.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КК України.
В підготовчому судовому засіданні з розгляду відповідного обвинувального акту захисником потерпілої ОСОБА_7 в інтересах потерпілої ОСОБА_6 заявлено цивільний позов та надано клопотання про забезпечення позову. В обґрунтування поданого клопотання про забезпечення позову зазначено, що ОСОБА_6 є потерпілою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_4 наніс потерпілій тілесні ушкодження, але завдану їй шкоду не визнав, нічого не відшкодував, навіть не вибачився за свої дії. Для захисту своїх прав потерпіла вимушена була звернутись до суду з цивільним позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, стягнення збитків та моральної шкоди з ціною 216274 гривень 56 копійок. Відповідні докази завдання шкоди, обґрунтованість її розміру надані до позовної заяви.

Також зазначає, що відповідачу, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно належать: квартира загальною площею: 51,1 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_2 . Також відповідачу належить автомобіль марки «MERCEDES BENZ», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».

Враховуючи поведінку відповідача, невизнання ним вини у повному обсязі існує реальна загроза відчуження відповідачем належного йому майна, з метою уникнення відшкодування завданої мені шкоди, виникне утруднення виконання або неможливість виконання рішення суду про стягнення відшкодування, у випадку задоволення цивільного позову.

У зв`язку з чим просив накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_4 , а саме на квартиру, загальною площею: 51,1 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_2 , та автомобіль марки «MERCEDES BENZ», державний номерний знак « НОМЕР_1 »

Потерпіла ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні наполягала на задоволення клопотання.

Прокурор Білгород Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні вважав доцільним задовольнити клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та суду пояснив, що вартість його житлового будинку приблизно 30 000 доларів США, а автомобіль вартістю 5000 доларів США, у зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні клопотання потерпілої.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання потерпілої.

Дослідивши обвинувальний акт, клопотання про арешт майна, заслухавши пояснення сторін, суддя дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном , щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації ; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення ;
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом й частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати , що воно відповідає критеріям, зазначеним в статті 98 цього Кодексу. (Матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети , що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправними шляхом, або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).
Згідно зі ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична чи юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.
Згідно ч.1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Ч. 11 ст. 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Судом встановлено, що відповідно до поданої позовної заяви цивільний позивач просить суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 22 611 гривень 60 копійок в якості відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я; - 43662 гривні 96 копійок, в якості збитків (упущеної вигоди) та 150000 гривень, в якості відшкодування моральної шкоди.
При цьому, цивільним позивачем потерпілою ОСОБА_6 та її представником у заяві про забезпечення позову та в судовому засіданні не обґрунтовано та не наведено обставин того, що невжиття таких заходів як арешт майна може істотно ускладнити чи унеможливити виконання процесуального рішення суду щодо ефективного захисту оспорюваних прав або інтересів потерпілого.
Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Також в клопотанні не обґрунтована співмірність накладання арешту з вимогами, які просить стягнути цивільний позивач.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість клопотання в цілому, з урахуванням чого, в задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст.131, 170, 314-316 КПК України суд, -
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_6 про арешт майна обвинуваченого, відмовити.
Копії ухвали вручити учасникам справи.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Кілійський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1