Провадження № 11-кп/4808/161/20
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у кримінальному провадженні №0003858 апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 11.02.2020 року про продовження тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується у таємному викраденні чужого майна вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло та грабежі, що кваліфіковано за ст.ст. 185 ч.3, 186 ч.3 КК України.

Строк дії ухвали до 10.04.2020 року.

Суд мотивував ухвалу тим, що при обґрунтованому обвинуваченні ОСОБА_8 існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

В апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_8 вважає ухвалу суду незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що прокурор, як на підставу подальшого його тримання під вартою, обмежився лише ризиками, які передбачені ст. 177 КПК України. Стверджує, що ризики, на які прокурор посилається на сьогоднішній день відсутні, оскільки свідки вже допитані і наддали свої пояснення, у розшуку він не перебував. Протягом двох років перебування під вартою, судом не було розглянуто можливості застосування будь-якого альтернативного запобіжного заходжу та можливості його зміни. Приходить до висновку, що прокурором було порушено Конституцію України, а тримаючи його під вартою, стороною обвинувачення порушуються його права. Просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою призначити йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту;

-захисник ОСОБА_9 вважає, що ухвала прийнята з порушенням норм законодавства. Суд не проаналізував ризики, які передбачені ст. 177 ч.1 КПК України, обмежився тільки їхнім переліком та не навів доказів необхідності застосування тримання під вартою ОСОБА_8 . Судом не було враховано характеризуючі дані обвинуваченого, його стан здоров`я, перебування на утриманні двох неповнолітніх дітей, однак з яких є інвалідом з дитинства. Суд першої інстанції, всупереч засадам кримінального судочинства врахував виключно тяжкість інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, як на єдину підставу для продовження застосування запобіжного заходу. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт та звільнити ОСОБА_8 з-під варти.

До початку розгляду справи по суті захисник ОСОБА_9 подав доповнення до апеляційної скарги, в якій стверджує, що судом першої інстанції не взято до уваги характеризуючі особу ОСОБА_8 дані та стан його здоров`я. В той же час вказує, що на утриманні ОСОБА_8 знаходяться двоє неповнолітніх дітей, з яких старша донька ОСОБА_10 2002 року народження є дитиною інвалідом, що підтверджується посвідченням, копію якого додає до доповненої апеляційної скарги.

В апеляційній інстанції:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник підтримали свої апеляційні скарги, вважають, що суд прийняв необгрунтоване рішення, просять скасувати ухвалу і застосувати до нього альтернативний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту;

- прокурор визнав апеляційні скарги необґрунтованими та просить залишити їх без задоволення, справа на стадії завершення судового розгляду.

З`ясувавши обставини даного кримінального провадження, заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового процесу, проаналізувавши матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим.

Висновок суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 відповідає вимогам ст.ст. 176, 177, 178, 183 КПК України і ґрунтується на необхідності забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого на стадії завершення судового розгляду провадження.

Посилання апелянтів на відсутність ризиків для продовження тримання ОСОБА_8 під вартою є необґрунтованими.

Обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні ряду злочинів та суворість можливого покарання, невизнання ним вини, попереднє його перебування на заставі дають підстави погодитися з висновком суду першої інстанції про наявність ризиків його можливого ухилення від суду та вчинення нового злочину.

Обвинуваченим та його захисником не наведено, як змінилися обставини, які були взяті до уваги при обранні запобіжного заходу, які нові обставини виникли після прийняття рішень про застосування запобіжного заходу та подальшого його продовження. Їх посилання на зміну стану здоров`я не може бути само по собі підставою для звільнення його з-під варти, оскільки за станом його здоровя має слідкувати медчастина УВП.

З таких же мотивів апеляційний суд відхиляє доводи апелянтів про те, що суд не навів мотивів незастосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Посилання захисника на аналогічність клопотань про продовження тримання обвинуваченого під вартою, слід визнати порушенням, однак воно не є істотним і не є підставою для звільнення ОСОБА_8 з- під варти.

Крім того, вказані доводи апелянтів спростовуються мотивами суду про необхідність й доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою для забезпечення завершення судового розгляду.

На цій стадії судового провадження апеляційна інстанція позбавлена процесуальної можливості давати оцінку доказам причетності обвинуваченого до вчинених злочинів. Таку оцінку має робити суд першої інстанції.

За наведених обставин апеляційний суд прийшов до переконання про відсутність доцільності й законних підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт, який не може гарантувати його належну процесуальну поведінку в суді.

Провадження перебуває на стадії завершення і при постановленні остаточного судового рішення суд визначить обвинуваченому остаточний запобіжний захід або скасує його.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних процесуальних порушень у цьому провадженні не виявлено.

Тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, ухвала суду без змін.

Апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції щодо необхідності вжити всі передбачені законом заходи для завершення судового розгляду в найкоротший термін з метою запобігання порушення розумних строків судового провадження.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, ухвалу Івано-Франківського міського суду від 11.02.2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5