Березівський районний суд Одеської області
20.12.2019
Справа № 494/1299/19
Провадження № 1-кп/494/164/19
УХВАЛА

20 грудня 2019 року Березівський районний суд Одеської області

У складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурораГушана ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та їх представника адвоката ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за звинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищевказане кримінальне провадження розподілене для розгляду судді ОСОБА_1 11 листопада 2019 року.

Однак головуючий у цій справі суддя ОСОБА_1 заявляє самовідвід від участі в розгляді вказаної кримінальної справи.
Заслухавши учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає заявлений самовідвід судді задовольнити з таких підстав.
Так, ОСОБА_8 , який є обвинуваченим у цій справі, та суддя ОСОБА_1 являються членами мисливсько-рибальського підприємства Березівської районної організації Українського товариства мисливців і рибалок та, перебуваючи у членстві цього підприємства, між ними склалися певні стосунки,пов`язані із сумісним полюванням.

За наявності наведеної обставини суд вважає, що розгляд цієї справи під головуванням судді ОСОБА_1 може викликати сумнів у неупередженості судді, тому відповідно до п.5 ч.1 ст.75 КПК України суддя ОСОБА_1 не може брати участь у вирішенні цієї справи та відповідно до вимог ч.1 ст.80 КПК України зобов`язаний заявити самовідвід з наведених вище підстав.
Відповідно до положень ч.4 ст.80 КПК України заяви як про відвід, так і про самовідвід можуть подаватися до початку судового розгляду.
Відомо, що завданням кримінального провадження, згідно ч.1 ст.2 КПК України, є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з метою захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень.
Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Вимога про захист прав, свобод та законних інтересів стосується будь-якого учасника кримінального провадження, яка потрапила до сфери кримінального судочинства, незалежно від її процесуального статусу.
Забезпечення прав фізичної або юридичної особи на справедливий і неупереджений судовий розгляд гарантується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є нормою національного законодавства.
Виходячи зі змісту зазначеної норми Конвенції, справедливість та неупередженість судового розгляду полягає саме у безсторонньому дослідженні обставин кримінального провадження з боку суду та забезпечується нормами інституту відводів і самовідводів у цьому провадженні.
Як свідчить з практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» від 28 жовтня 1998 року та у справі «Білуга проти України» від 9 листопада 2006 року) важливим питання є довіра, яку суди повинні вселити у громадськість в демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так, у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.
Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії», зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.
У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримала і колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України у справі №5-15п12.
Тому з метою уникнення у сторін даної справи будь-яких сумнівів в моєї об`єктивності та неупередженості, запобігання у подальшому нарікань на необ`єктивність та неупередженість головуючого у справі, та звинувачень у заінтересованості в результаті розгляду справи, конфліктних ситуацій, які ставлять під сумнів неупередженість у даній справі, суддя ОСОБА_1 підлягає самовідводу.
Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ч.1 ст.80 та ч.2 ст.82 КПК України за наявності підстав, передбачених ст.75 КПК України, суддя зобов`язаний заявити собі самовідвід, а справа повинна розглядатися в тому суді іншим суддею.

Керуючись ст.ст.75, 80-82 КПК України,

УХВАЛИВ:

Заявлений самовідвід судді ОСОБА_1 від участі в розгляді кримінального провадження за звинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, задовольнити.
Відвести суддю ОСОБА_1 від участі в розгляді цієї справи.
Кримінальне провадження передати до канцелярії суду для подальшого її автоматизованому розподілу іншому судді.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: