Справа № 308/3387/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2020 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000556 від 14.02.2020 року, про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Золочів, Львівська область, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, обіймав посаду старшого кінолога кінологічної групи 3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , неодруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України,

В С Т А Н О В И В:

14 лютого 2020 року, приблизно о 15 год. 40 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в одній з кімнат вказаної квартири, діючи умисно, проти волі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення статевої свободи неповнолітньої потерпілої, будучи обізнаним про те, що потерпіла ОСОБА_7 є неповнолітня, оскільки вони тривалий час були знайомі, з метою реалізації злочинного наміру та подолання опору неповнолітньої особи, користуючись власними фізичними перевагами, вчинив щодо неї сексуальне насильство, яке виразилося у насильному триманні та стисканні рук потерпілої, бажанні принизити потерпілу та прагненням сексуального ствердження, поборовши фізичний опір неповнолітньої ОСОБА_7 , стягнув з неповнолітньої потерпілої одяг та поклавши останню спиною на ліжко, оголивши свій статевий орган почав ним тертись об зовнішні статеві органи неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 .

Під час вчинення ОСОБА_5 дій сексуального насильства відносно неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 та подолання опору неповнолітньої потерпілої щодо припинення ОСОБА_5 дій сексуального насильства, неповнолітня потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді синців на різних частинах тіла та згідно з висновком експерта № 72 від 27.03.2020 року, на основі медичного обстеження неповнолітньої ОСОБА_7 , на момент судово-медичного обстеження виявлено тілесні ушкодження: у вигляді синця та садна на передній-внутрішній поверхні лівого стегна; двох синців на передній-внутрішній поверхні правої гомілки; синців на задній поверхні нижньої третини правого плеча, правого ліктьового суглобу, верхньої третини правого передпліччя; двох синців на тильній поверхні правої кисті. Тілесні ушкодження у вигляді двох синців на тильній поверхні правої кисті могли виникнути внаслідок дії твердих тупих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею і могли виникнути, як по механізму здавленням пальцями сторонньої людини, так і по механізму ударяння об тупі тверді предмети. Тілесні ушкодження у вигляді двох синців на передній-внутрішній поверхні правої гомілки, синців на задній поверхні нижньої третини правого плеча, правого ліктьового суглобу, верхньої третини правого передпліччя виникли внаслідок дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею по механізму здавлення, якими могли бути пальці рук сторонньої людини. Тілесні ушкодження у вигляді садна на переднє-внутрішній поверхні лівого стегна виникло внаслідок дії тупого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею по механізму тертя-ковзання, якими міг бути ніготь сторонньої особи. По давності виникнення та по своїй морфологічній картині всі вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка мала місце 14.02.2020 року. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_7 , згідно з п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів, і за цією ознакою кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Тілесні ушкодження у вигляді садна та синця на передній-внутрішній поверхні лівого стегна, двох синців на переднє-внутрішній поверхні правої гомілки, синців на задній поверхні нижньої третини правого плеча, правого ліктьового суглобу, верхньої третини правого передпліччя могли виникнути при обставинах, які повідомляє неповнолітня ОСОБА_7 , і в своїй сукупності можуть бути характерними для зґвалтування без проникнення в тіло (піхву) неповнолітньої ОСОБА_7 .

Крім того, у результаті опору неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 щодо припинення відносно останньої дій сексуального насильства, згідно з висновком № 71 від 27.03.2020 року на тілі ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: множинних дугоподібних та лінійних саден на шкірних покривах обличчя, шиї, грудної клітини та черепа на передній поверхні, а також на спині справа. Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею по механізму тертя-ковзання, якими могли бути нігті рук сторонньої особи. По давності виникнення та по своїй морфологічній картині, всі вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка мала місце 14.02.2020 року. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_5 , згідно з п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів, і за цією ознакою кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Тілесні ушкодження, виявлені на тілі ОСОБА_5 , могли виникнути при вчиненні насильницьких дій сексуального характеру відносно неповнолітньої ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому. Від надання пояснень у судовому засіданні обвинувачений відмовився на підставі ст. 63 Конституції України. Наголосив, що про вчинене шкодує та на даний час ним частково відшкодовано потерпілій завдану шкоду, яка претензій до нього немає.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні повідомила, що не бажає згадувати про обставини події за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , що мала місце 14.02.2020 року, оскільки це стосується її особистого життя. Потерпіла не заперечила проти обставин, зазначених у обвинувальному акті, зазначивши, що претензій до обвинуваченого немає.

Разом із тим, потерпілою ОСОБА_7 та її законним представником ОСОБА_8 до суду було подано заяву від 08.04.2020 року, згідно з якою потерпіла не має претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 , при визначенні йому покарання просить не обирати реальну міру покарання, а звільнити від відбування покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Розглянувши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, доведена повністю.

Оскільки прокурори, обвинувачений та його захисник, потерпіла, її законний представник та представник не заперечили щодо фактичних обставин провадження, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілої, а також дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 153 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: вчинення будь-яких насильницький дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникнення в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), вчинене щодо неповнолітньої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, що відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу винного, який є молодим за віком, за місцем проживання скарг на нього не надходило, на обліках в лікарів психіатра, фтизіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає: визнання своєї вини, щире каяття, вчинення злочину вперше.

Обставиною, визначеною ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом визнає: вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів (протокол медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння № 133 від 14.02.2020 року).

За положеннями ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7, зі змінами від 06.11.2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Враховуючи наведене та конкретні обставини провадження, за яких вчинено діяння, дані про особу обвинуваченого, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, його поведінку після вчинення злочину, з урахуванням позиції потерпілої, яка зауважила, що претензій до ОСОБА_5 не має та просила не призначати йому реальну міру покарання, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, пов`язаного проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 і попередження вчинення з його боку нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно призначити покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 153 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк, із звільненням його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням передбачених ст. 76 КК України обов`язків.

Суд вважає, що призначення обвинуваченому саме такого покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, є співмірним протиправним діянням, і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.
Цивільний позов не заявлено.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.04.2020 року обвинуваченому ОСОБА_5 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 23.00 год. до 06.00 год. наступної доби. На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на ОСОБА_5 відповідні обов`язки та встановлено строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту до 10.06.2020 року, включно.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців з дня ухвалення даного вироку, залишити попередній домашній арешт із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 23.00 год. до 06.00 год. наступної доби, з покладенням на нього на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України наступних обов`язків: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.02.2020 року (справа № 308/1539/20) у рамках даного провадження накладено арешт на вилучені під час проведення огляду місця події від 14.02.2020 року: шорти темно-синього кольору, трикотажні труси чоловічі синього кольору, жіночі трикотажні труси сірого кольору, на яких закріпилася гігієнічна прокладка, використаний тампон, просякнутий речовиною бурого кольору, трикотажне покривало, яким вкривалося ліжко, трикотажне простирадло, яким вкривалося ліжко, джинси синього кольору з шкіряною нашивкою, мобільний телефон золотистого кольору, ноутбук марки «Леново», чорного кольору, посвідчення серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_5 , та картку № 178, яка видана на ім`я ОСОБА_5 від 07.10.2019 року.

Виходячи з приписів ч. 4 ст. 174 КПК України, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений на вищевказане майно згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.02.2020 року (справа № 308/1539/20).

Питання щодо речових доказів вирішується судом у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 174, 349, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, і призначити йому покарання за ч. 3 ст. 153 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців з дня ухвалення даного вироку, залишити попередній домашній арешт із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 23.00 год. до 06.00 год. наступної доби.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Копію вироку в частині запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_5 до Золочівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік ОСОБА_5 , щодо якого застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, і повідомити про це суду.

Контроль за виконанням вироку в частині запобіжного заходу у виді домашнього арешту покласти на прокурорів Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Скасувати арешт майна, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 лютого 2020 року (справа № 308/1539/20) на вилучені під час проведення огляду місця події від 14.02.2020 року: шорти темно-синього кольору, трикотажні труси чоловічі синього кольору, жіночі трикотажні труси сірого кольору, на яких закріпилася гігієнічна прокладка, використаний тампон, просякнутий речовиною бурого кольору, трикотажне покривало, яким вкривалося ліжко, трикотажне простирадло, яким вкривалося ліжко, джинси синього кольору з шкіряною нашивкою, мобільний телефон золотистого кольору, ноутбук марки «Леново», чорного кольору, посвідчення серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_5 , та картку № 178, яка видана на ім`я ОСОБА_5 від 07.10.2019 року.

Речові докази:

шорти темно-синього кольору, трикотажні труси чоловічі синього кольору, жіночі трикотажні труси сірого кольору, на яких закріпилася гігієнічна прокладка, використаний тампон, просякнутий речовиною бурого кольору, трикотажне покривало, яким вкривалося ліжко, трикотажне простирадло, яким вкривалося ліжко, джинси синього кольору з шкіряною нашивкою, що здані в кімнату зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області знищити;

мобільний телефон золотистого кольору, ноутбук марки «Леново» чорного кольору, що здані в кімнату зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області повернути ОСОБА_5 ;
флеш-носій, на якому міститься відеозапис протоколу огляду місця події від 14.02.2020 року, що долучено до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1