Справа № 702/58/20
Провадження №1-кс/702/10/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2020 року м. Монастирище
Слідчий суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище клопотання слідчого Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Монастирищенського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , (кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 02.02.2020) про накладення арешту на майно, за участю сторін кримінального провадження та інших учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , слідчого Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 ; особа, у володінні якої перебувало майно ОСОБА_5 не з`явилася,
в с т а н о в и в :
Орган досудового розслідування Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області звернувся в суд з клопотанням, погодженим прокурором Монастирищенського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, яке мотивовано тим, що до Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення про те, що в барі «Вакула», що по вул. Соборна, 111 м. Монастирище Черкаської області працюють ігрові автомати.
За даним фактом Монастирищенським ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 02.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України - зайняття гральним бізнесом.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно - об`єкт нерухомого майна кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_1 » належить на праві приватної власності ОСОБА_6 .
Відповідно до договору оренди від 01.02.2020 ОСОБА_6 здала в оренду ОСОБА_5 нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 , загальною площею 36,4 кв.м.
В ході проведення обшуку приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого по АДРЕСА_1 , в якому здійснює свою господарську діяльність ОСОБА_5 , слідчим було виявлено та вилучено:
- монітор №1 «BENQ» та системний блок «HP», мишка, клавіатура;
- монітор №2 «SAMSUNG», мишка, клавіатура та системний блок «DELL», в якому знаходиться флешка «KINGSTON» 16 GB;
- монітор №3 «SAMSUNG», мишка, клавіатура, та системний блок «НР», в якому знаходиться флешка;
- монітор №4 «ASUS», мишка, клавіатура та системний блок «DELL», в якому знаходиться флешка;
- монітор №5 «SAMSUNG», мишка, клавіатура та системний блок «LENOVO»;
- монітор №6 «BENQ», мишка, клавіатура та системний блок, в якому знаходиться флешка;
- монітор №7 «ЛОC», мишка, клавіатура та системний блок «HP», в якому знаходиться флешка;
- монітор №8 «SAMSUNG», мишка, клавіатура та системний блок «DELL», в якому знаходиться флешка;
- монітор №9 «SAMSUNG», мишка, клавіатура та системний блок «HP», в якому знаходиться флешка;
- монітор №10 «HP», мишка, клавіатура та системний блок;
- монітор №11 «НP» системний блок, мишка та клавіатура;
- монітор №12 «PНILIPS», системний блок, мишка та клавіатура;
- монітор №13 «SAMSUNG», мишка, клавіатура та системний блок «DELL» з флешкою;
- монітор №14 «IBM», мишка, клавіатура з під`єднаним системним блоком «DELL»;
- монітор № 15 «LG», мишка, клавіатура та системний блок марки «DELL»;
- монітор без № марки «АСЕR», мишка, клавіатура та системний блок марки «DELL».
03.02.2020 виявлені та вилучені в ході обшуку речі оглянуто, визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження.
Враховуючи суттєве доказове значення, можливість використання речей як знаряддя вчинення злочину, з метою недопущення зникнення, втрати вилучених речей (речових доказів) просять накласти арешт на виявлене та вилучене майно, заборонити ОСОБА_5 та будь-яким іншим особам розпоряджатись та користуватись виявленим та вилученим майном до прийняття у даному кримінальному провадженні кінцевого процесуального рішення, залишити вказані речі на зберіганні в камері зберігання речових доказів Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав повністю, просить його задоволити.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав повністю, просить його задоволити.

Особа, в користуванні якої перебувало майно ОСОБА_5 в судове засідання не з"явилася. Про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлена у встановленому законом порядку.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження № 0000021 від 02.02.2020, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Як вбачається з доданих до клопотання доказів, зокрема рапорту старшого інспектора-чергового Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області, 02.02.2020 отримано повідомлення зі служби 102 про те, що 02.02.2020 18:41 працюють ігрові автомати в барі «Вакула», було виявлено вчора, коли вішали рекламу відкриття інтернет-клубу.
Відповідні відомості 02.02.2020 внесено до ЄРДР під № 0000021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.
У відповідності до положень ст. 131 КПК України арешт є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна ( ч. 1 ст. 170 КПК України).
Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів ( п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170- 173 КПК України, для прийняття законного та обгрунтованого рішення, слідчим суддею з`ясовано всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Так, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, враховує, зокрема правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, розмір можливої конфіскації, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, наявність заявленого цивільного позову або можливість заявлення такого позову, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
При цьому слідчий суддя, відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.
За даними протоколу обшуку від 02.02.2020, проведеного без ухвали слідчого судді, (а.с 8) було виявлено та вилучено комп`ютерну техніку.
Згідно з постановою слідчого про визнання оглянутих предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 03.02.2020 вказані в протоколі обшуку предмети оглянуті, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000021 від 02.02.2020 (а.с. 13,14).
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно - об`єкт нерухомого майна кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_1 » належить на праві приватної власності ОСОБА_6 (а.с. 15-17).
Відповідно до договору оренди від 01.02.2020 ОСОБА_6 здала в оренду ОСОБА_5 нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 , загальною площею 36,4 кв.м (а.с.18).
Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Витягу з реєстру платників єдиного податку ОСОБА_5 здійснює діяльність у сфері проводового електрозв`язку та іншу діяльність у сфері електрозв`язку (а.с. 22, 23).
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. З даної норми випливає, що застосування інституту тимчасового вилучення майна можливе відносно підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно і лише до вирішення питання про арешт такого майна або до його повернення, що свідчить про конкретне визначення законодавцем можливої наступної долі тимчасово вилученого майна, при цьому можливість визнання такого майна речовим доказом без накладення на нього арешту відсутня.
КПК передбачає можливість тимчасового вилучення майна у трьох випадках: 1) у затриманої особи; 2) при проведенні огляду; 3) при проведенні обшуку. Майно є тимчасово вилученим до його повернення або вирішення питання про його арешт.
Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно повинно бути негайно повернуто особі, у якої воно вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
04.02.2020 на адресу Монастирищенського районного суду Черкаської області надійшло клопотання слідчого Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області у кримінальному провадженні № 0000021 від 02.02.2020 про проведення обшуку житла особи в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, в ході якого було виявлено та вилучено комп`ютерну техніку, описану вище.
Згідно ухвали слідчого судді Монастирищенського районного суду Черкаської області від 04.02.2020 в задоволенні клопотання про проведення обшуку житла особи в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України відмовлено повністю.
Відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.
Таким чином, у слідчого судді наявні всі підстави вважати, що виявлені та вилучені під час обшуку від 02.02.2020 речі (комп`ютерна техніка) не відповідають критеріям, зазначеним у ст. 85, 86 КПК України, отримані з істотним порушенням вимог КПК України, прав людини і основоположних свобод (п. 1) ч. 2 ст. 87 КПК України) є недопустимими.
Враховуючи вищевикладене, використання тимчасово вилученого майна як доказу у кримінальному провадженні № 0000021 від 02.02.2020 є неможливим.
У рішенні по справі «Гефген проти Німеччини» Європейський суд з прав людини для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.
У рішенні у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до переконання, що стороною обвинувачення не наведено достатніх правових підстав для накладення арешту на зазначене майно та вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого у повному обсязі.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 16 КПК України встановлено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова в задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього або частини тимчасово вилученого майна.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 85, 86, 87, 117, 169-175, 233, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
В задоволенні клопотання слідчого Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Монастирищенського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_4 (матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 02.02.2020) про арешт майна, відмовити повністю.
Ухвала піддягає негайному виконанню.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1