Справа №463/1414/19
Провадження №1-кс/463/877/20
У Х В А Л А

28 лютого 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанови про відмову у визнанні потерпілим і про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою від 7 лютого 2020 року на постанови слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 від 21 січня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000161 від 28 лютого 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та про відмову у визнані потерпілим у вказаному кримінальному провадженні від 29 листопада 2019 року та 17 січня 2020 року. Просить скасувати оскаржувані постанови та зобов`язати слідчого визнати його потерпілим в зазначеному кримінальному провадженні.
Скаргу мотивує тим, що в провадженні слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 перебувало кримінальне провадження № 0000161 від 28 лютого 2019 року. Оскаржуваними постановами кримінальне провадження було закрито та відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні. З постановами не погоджується, оскільки вважає проведене досудове розслідування неповним, висновок слідчого є передчасним, оскільки на його думку слідчий не провівши усіх необхідних слідчих дій, виніс постанову про закриття кримінального провадження. Вважає таку винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права, так як досудове розслідування на його думку є однобічним, неповним і упередженим, під час якого не було здійснено всіх необхідних слідчих дій для встановлення факту вчинення кримінального правопорушення, не вчинено належної перевірки отриманих доказів. Вважає, що слідчим неправомірно не визнано його потерпілим так як внаслідок вчинення кримінального правопорушення йому спричинено тілесні ушкодження.
Розгляд скарги призначався до судового розгляду на 14, 25, 27 лютого 2020 року, однак такий відкладався у зв`язку з неявкою в судове засідання скаржника, а також не представленням слідчим матеріалів кримінального провадження.
В судове засідання 28 лютого 2020 року скаржник також не з`явився, подав клопотання відповідно до якого розгляд скарги просить проводити у його відсутності та вимоги скарги задовольнити.
Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, 26 лютого 2020 року надав для огляду матеріали кримінального провадження № 0000161 від 28 лютого 2019 року.
За таких обставин, враховуючи обмежені строки розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності скаржника та слідчого.
Оглянувши матеріали кримінального провадження № 0000161 від 28 лютого 2019 року, дослідивши матеріали скарг, приходжу до наступного.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 28 лютого 2019 року до реєстру внесено відомості, що 27 лютого 2019 року надійшло повідомлення на черговий телефон ТУ ДБР у м. Львові від ГУ НП у Волинській області про те, що суддя Тірівського районного суду Волинської області ОСОБА_5 , 1982 р.н., керуючи автомобілем Ауді А6 д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Ковельській смт Турійськ Волинської області поблизу АЗС «Укрпетроль» о 20 годині 19 хвилин допустив зіткнення з вантажним транспортним засобом марки ДАФ д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , 1976 р.н., який рухався у зустрічному напрямку.
Постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого Управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 кримінальне провадження № 0000161 від 28 лютого 2019 року було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України.
Крім того, постановами слідчого ОСОБА_4 від 29 листопада 2019 року та 17 січня 2020 року у вказаному кримінальному провадженні відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим.
З матеріалів кримінального провадження № 0000161 від 28 лютого 2019 року вбачається, що в ході проведення досудового розслідування слідчим проведено огляд місця події, надано направлення ОСОБА_3 на токологічне дослідження, визнано автомобілі, які були учасниками дорожньо-транспортної пригоди речовими доказами в кримінальному провадженні, призначено та проведено ряд експертиз, отримано тимчасові доступи до документів, які мають доказове значення в кримінальному провадженні, проведено допити учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 і ОСОБА_3 , які відмовились від дачі показів у відповідності до положень ст. 63 Конституції України, отримано висновок про не виявлення у ОСОБА_6 ознак сп`яніння, за наслідками проведених експертиз встановлено відсутність у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, в ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості а також в крові останнього виявлено етиловий спирт в кількості 2,67% (проміле), оглянуто транспортні засоби, про що складено відповідні протоколи отримано експертні висновки про технічні стани транспортних засобів учасників дорожньо-транспортної пригоди.
З висновку експерта №9934 від 28.12.2019 за результатом проведення судової інженерно-трасологічної експертизи з дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що в даній дорожній обстановці водії автомобілів AUDI-А6 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 та автомобіля DAF 95 XF д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 повинні були діяти у відповідності до вимог п.п. 2.3 (підпункту «д»), 10.1, 11.3, 12.1, 12.2, 12.3, 12.4, 12.9 Правил дорожнього руху. В зв`язку з відсутністю даних про момент виникнення небезпеки для руху, параметрів руху транспортних засобів та інших вихідних даних, вирішити питання про технічну можливість для водія автомобіля AUDI-А6 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 та водія автомобіля DAF 95 XF д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 , уникнути зіткнення не представляється можливим. Також через неможливість вирішити питання про технічну можливість уникнути зіткнення для водіїв транспортних засобів встановити відповідність дій даних водіїв вимогам чинних ПДР України не представляється можливим. Оскільки через відсутність необхідного комплексу вихідних даних неможливо дати відповіді на вищевказані питання, даній експертизі не видається можливим вирішити питання про причину даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору.
Слідчим проаналізовано здобуті під час досудового розслідування докази, а також взято до уваги, що згідно об`єктивної сторони кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України кримінальна відповідальність настає за умови вчинення протиправної дії хоча б одним з учасників дорожньо-транспортної пригоди, тобто вжиття активних заходів для порушення або не виконання правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, тобто з недотриманням Правил дорожнього руху. Оскільки досудовим розслідуванням вжито вичерпних заходів для встановлення об`єктивної сторони злочину та причин даної дорожньо-транспортної пригоди, які результату не дали, а тому прямих доказів того, що причиною дорожньо-транспортної пригоди та як наслідку отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_3 є дії водія транспортного засобуAUDI-А6 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 або водія автомобіля DAF 95 XF д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 , не здобуто.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно з ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування , яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Таким чином, слідчим в повній мірі досліджено та проаналізовано зібрані у встановленому кримінально процесуальному порядку докази, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання слідчого у відповідності до вимог ст. 94 КПК України, яка визначає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
На підставі вказаного, слідчим суддею встановлено, що слідчим проведені усі необхідні та достатні слідчі дії та проведеним досудовим розслідуванням не здобуто доказів, які б вказували на наявність в діянні учасників дорожньо-транспортної пригоди складу злочину, передбаченого ч. 1ст. 286 КК України, а тому приходжу до висновку про необґрунтованість поданої скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Згідно з положеннями ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Слідчим розглянуто питання про залучення ОСОБА_3 до кримінального провадження як потерпілого та за результатами розгляду такого винесено оскаржувані постанови від 29 листопада 2019 року та 17 січня 2020 року.
Під час досудового розслідування встановлено факт спричинення ОСОБА_3 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, однак не встановлено факту неправомірних дій іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди, що стало наслідком порушення правил дорожнього руху та спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень. А тому відсутні підстави для скасування постанов про відмову у визнанні потерпілим.
Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
З огляду наведеного, слідчий суддя в задоволені скарги відмовляє.
Керуючись вимогами ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволені скарг ОСОБА_3 на постанови про відмову у визнанні потерпілим і про закриття кримінального провадження відмовити.
Ухвала в частині відмови в скасуванні постанови про закриття кримінального провадження набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано, в іншій частині негайно після проголошення.
У разі подання апеляційної скарги ухвала в частині відмови в скасуванні постанови про закриття кримінального провадження, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала в частині відмови в скасуванні постанови про закриття кримінального провадження може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1