Справа № 716/194/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.12.2019 року м.Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

представника цивільного позивача ОСОБА_8

з участю сторони захисту:

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , має середню-спеціальну освіту, не працює, одружений, раніше не судимий,
в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.286 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_10 08 серпня 2016 року приблизно о 16:40 год., керуючи транспортним засобом марки Opel Vivaro, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався автодорогою сполученням с. Веренчанка - м. Заставна, в напрямку м. Заставна зі швидкістю 111... 130 км/год. Під час руху обвинувачений ОСОБА_10 не врахував дорожню обстановку, проявив самовпевненість в своїх діях, не переконавшись, що це буде безпечним, не обрав безпечну швидкість руху, не правильно застосував прийоми керування, в результаті чого виїхав на смугу зустрічного руху. Там він допустив зіткнення із автомобілем марки Renault Trafic, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням потерпілого ОСОБА_6 , який рухався в зустрічному напрямку. Після того допустив зіткнення із автомобілем марки Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_11 , який також рухався в зустрічному напрямку.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки Renault Trafic державний номерний знак НОМЕР_2 потерпілий ОСОБА_6 , отримав тілесне ушкодження у вигляді проникаючої рани рогівки лівого ока, яке відповідно до висновку експерта № 174 відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як таке, що потягло за собою високий відсоток (35%) стійкої втрати загальної працездатності.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №1696 від 17.10.2018, у даній дорожній ситуації дії обвинуваченого ОСОБА_10 , з технічної точки зору не відповідали вимогам п.п. 1.2; 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість», «небезпека для руху»; 2.3. (підпункту «д»); 12.1; 12.6 (підпункту «ґ» ПДР України, а також розділу 34 «Дорожня розмітка» ПДР України (в частині вимог дорожньої розмітки 1.1. - вузької суцільної лінії, яка розділяла транспортні потоки протилежних напрямків), і ця невідповідність, з технічної точки зору, перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із фактом даної дорожньо-транспортної пригоди.
Так, вищезазначені положення Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, вимагають від водія наступне :
-1.2 в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів;
-1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган;
-1.10. терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:
безпечна швидкість швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах;
небезпека для руху зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для рух є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку;
- 2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
- 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
- 12.6 поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47 Знак 5.47 "Початок населеного пункту" дозволяється рух із швидкістю:
ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 Знак 5.1 "Автомагістраль" не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах не більше 90 км/год;
- 34 дорожня розмітка:
1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.
Дорожньо-транспортна пригода нестала в результаті грубого порушення обвинуваченим ОСОБА_10 та невиконання ним вимог п.п. 1.2; 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість», «небезпека для руху»; 2.3. (підпункту «д»); 12.1; 12.6 (підпункту «ґ» ПДР України, а також розділу 34 «Дорожня розмітка» ПДР України (в частині вимог дорожньої розмітки 1.1. - вузької суцільної лінії, яка розділяла транспортні потоки протилежних напрямків). Вказані порушення ПДР України знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та є її наслідками.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_10 порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження, скоївши кримінальне правопорушення передбачене ст.286 ч.2 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 за наведених вище обставин свою вину в пред?явленому обвинуваченні визнав, однак не в повній мірі визнав обставини викладені в обвинувальному акті та показав наступне. 08 серпня 2016 року він керував транспортним засобом марки Opel Vivaro, державний номерний знак НОМЕР_1 та рухався в напрямку від с.Веренчанка до м.Заставна. Він їхав без пасажирів та при цьому не перебував в стані алкогольного сп`яніння. Швидкість його автомобіля складала близько 80-90 км/год. На ділянці дороги із заокругленням без дорожньої розмітки він допустив зіткнення із транспортним засобом марки Renault Trafic, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням потерпілого ОСОБА_6 , який рухався в зустрічному напрямку. Після цього його автомобіль контактував із автомобілем марки Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_11 , який також рухався в зустрічному напрямку. Вказав, що погоджується, що ДТП настала внаслідок невиконання ним вимог ПДР України, однак вказав, що його швидкість була меншою ніж зазначено в обвинуваченні, а також, що в місці зіткнення не було дорожньої розмітки 1.1. Також вказав, що відшкодував завдану шкоду потерпілому ОСОБА_6 . Просив його суворо не карати. Показав також, що жалкує з приводу вчиненого та щиро розкаюється.

Незважаючи на визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_10 та кваліфікацію кримінального правопорушення, а також часткове оспорення фактичних обставин справи, суд вважає, що вина обвинуваченого доведена належними та допустимими доказами наданими стороною обвинувачення, які були предметом безпосереднього дослідження в судовому засіданні.

Так вина обвинуваченого ОСОБА_10 підтверджується наступними доказами.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що 08 серпня 2016 року близько 17-00 години він керував транспортним засобом марки Renault Trafic, державний номерний знак НОМЕР_2 . Рухався в напрямку з м.Заставна до с.Веренчанка. Поза межами населеного пункту він рухався на швидкості близько 60-70 км/год. На зустріч йому їхав автомобіль жовтого кольору марки Opel Vivaro, державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався на великій швидкості більше 100 км/год. Вказаний автомобіль виїхав на його смугу руху. Він в свою чергу намагався дати правіше та виїхати на узбіччя, однак зіткнення уникнути не вдалося. Контактування автомобілів відбулось на його смузі руху. Від удару його автомобіль викинуло в кювет. При цьому ще до аварії він бачив, що позаду нього їхав автомобіль марки Fiat Doblo, який також зазнав пошкоджень. Після зіткнення у нього були численні забої та струс головного мозку. Того дня його госпіталізували та виявили в лівому оці скалку від скла, яке потрапило під час аварії. Наступного дня 09 серпня 2016 року його прооперували на ліве око та витягли рештки скла. Внаслідок цього він втратив повністю зір на ліве око, хоча до цього у нього проблем із зором не було. Потерпілий також вказав, що протягом всього часу досудового розслідування обвинувачений йому не відшкодовував шкоду та не надавав матеріальну допомогу, однак перед закінченням судового розгляду компенсував завдану шкоду, а тому вказав, що він матеріальних та моральних претензій не має. Також вказав, що просить суворо обвинуваченого не карати та не позбавляти волі.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що 08 серпня 2016 року близько 17-00 години їхала в якості пасажира в транспортному засобі марки Fiat Doblo за кермом якого перебував ОСОБА_11 . Напрямок руху від м.Заставна до с.Веренчанка. Було сухо, а також була дорожня розмітка. Видимість дороги була нормальна. Перед ними їхав транспортний засіб бусік, марки вона не знає. Раптово на великій швидкості вилетів також бус світлого кольору, який рухався на зустріч та виїхав на смугу зустрічного руху. Відбулось зіткнення цих автомобілів на їх смузі руху, а потім автомобіль, що рухався на зустріч відкинуло в їх автомобіль та відбулось зіткнення. Показала, що на даний час водій ОСОБА_11 перебуває за кордоном.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що в 2016 році він працював інспектором ДАІ. Приблизно в серпні він чергував та поступило повідомлення про те, що на ділянці дороги Заставна-Веренчанка сталася ДТП. Він прибув на місце та проводив оформлення ДТП, а саме складав план-схему, відбирав пояснення, проводив фото фіксацію. Вказав також, що були уламки частин кузова пошкоджених автомобілів та уламки скла, які були розташовані на правій смузі руху в напрямку від м.Заставна. Обвинуваченого ОСОБА_10 на місці пригоди не було, а транспортний засіб, яким він керував стояв на великій відстані звідти. При цьому вказав, що від зіткнення у останнього вирвало колесо і він близько 150 м проїхав без нього. Вказаний свідок також показав, що видимих тілесних ушкоджень у учасників аварії не було, а тому швидка допомога поїхала без госпіталізованих осіб. Крім того, на місці події слідів гальмування чи заносу не було.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що він був понятим під час проведення огляду місця події. Допомагав забирати пошкоджений автомобіль марки Fiat Doblo, яким керував ОСОБА_11 . В ході цього прибула машина швидкої медичної допомоги, водій ОСОБА_6 жалівся лікарям на болі в лівому оці, однак відмовився від госпіталізації до евакуації його автомобіля. По закінченню проведення огляду місця події він підписав протокол після ознайомлення з ним.

Крім наведених вище показів обвинуваченого, потерпілого, свідків, вина обвинуваченого на думку суду є доведеною також і письмовими доказами кримінального провадження.

Зокрема з протоколу огляду місця події від 08.08.2016 року та фототаблиці до нього (а.с. 16-30) вбачається, що в ході огляду, який проводився в присутності понятих, встановлено, що на відстані 8 метрів від дороги знаходиться транспортний засіб марки Renault Trafic, державний номерний знак НОМЕР_2 із значними пошкодженнями, що зафіксовані. Також на узбіччі виявлено транспортний засіб марки Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_3 у якого також виявлено пошкодження, що зафіксовані. Між вказаними автомобілями виявлено уламки скла та частин кузова автомобілів. На відстані 327 м на проїжджій частині виявлено автомобіль марки Opel Vivaro, державний номерний знак НОМЕР_1 з вирваним лівим переднім колесом, а також іншими ушкодженнями, які зафіксовано. На додатку до протоколу (а.с. 18) міститься схема ДТП з зафіксованими транспортними засобами, які були учасниками аварії. При цьому вона підписана водіями, в тому числі і обвинуваченим ОСОБА_10 , який жодних зауважень до вказаного документу не мав. Фототаблицею зафіксовано наявні пошкодження транспортних засобів, а також наявність дорожньої розмітки.
Як вбачається з висновку експерта №243-Мд від 22.08.2016 року (а.с. 42-43), у потерпілого ОСОБА_6 мається тілесне ушкодження у вигляді проникаючої рани рогівки лівого ока. Дане тілесне ушкодження виникло від дії твердого тупого предмету, або при ударі об такий, цілком можливо при обставинах, які описані в постанові, під час дорожньо-транспортної пригоди, при травмуванні в салоні автомобіля «Рено-Трафік» перебуваючи за кермом, під час зіткнення з автомобілем «Опель Віваро». Може відповідати терміну на 08.08.2016 року і відноситься до розряду легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Разом з тим, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я потерпілого в ході проведення досудового розслідування проведено комісійну судово-медичну експертизу. Відповідно до висновку №174 від 10.01.2017 року (а.с. 56-60) констатовано наступне. Потерпілий ОСОБА_6 звернувся за медичною допомогою в очне відділення Чернівецької обласної клінічної лікарні, де з 09.08.2016 р. до 19.08.2016 р., перебував на стаціонарному лікуванні. Діагноз клінічний: Проникаюче поранення рогівки лівого ока. Травматична катаракта. При проведенні дійсної експертизи будь-яких інших тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_6 , які б були описані в наданих медичних документах, не виявлено.

Діагноз «струс головного мозку» та «забій передньої черевної стінки», які було діагностовано при надходженні на стаціонарне лікування, до уваги не приймалися як такі, що базувалися на суб`єктивних скаргах хворого, а не на об`єктивній органічній та неврологічній симптоматиці.

В процесі проведення експертизи гр. ОСОБА_6 був додатково консультований офтальмологом в Чернівецькій обласній консультативній поліклініці. Встановлено гостроту зору: VOD = 0,7-0,8; VOS = 0,01. Діагноз: Ушита рогівкова рана OS повна травматична катаракта OS (наслідок проникаючого поранення рогівки 08.08.2016 р.). Таким чином, у ОСОБА_6 виявлено тілесне ушкодження у вигляді проникаючої рани рогівки лівого ока, наслідком якого явилась травматична катаракта (помутніння кришталика) лівого ока та зниження гостроти зору на ліве око до VOS = 0,01.

Дане тілесне ушкодження виникло від одноразової дії твердого предмета з наявністю гострих країв або граней, не виключено дрібної скалки скла, цілком можливо при дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 08.08.2016 року, внаслідок травмування скалкою вітрового скла після його руйнування. Таким чином комісія експертів вбачає прямий причинно-наслідковий зв`язок між травмою лівого ока та зниженням гостроти зору у потерпілого ОСОБА_6 .

Отже, вказаним висновком комісійної експертизи повністю спростовано висновок судової медичної експертизи №243-Мд від 22.08.2016 року щодо ступеня тяжкості тілесних ушкоджень отриманих потерпілим ОСОБА_6 .

Відповідно до висновку судової авто технічної експертизи від 26.08.2016 року №624-а (а.с. 70-75) робоча гальмова система, рульове керування, ходова частина автомобіля Opel Vivaro реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент огляду перебуває в працездатному стані. Несправностей в цих системах, які б могли спричинити ДТП - не виявлено.
Згідно висновку судової авто технічної експертизи від 26.08.2016 року №623-а (а.с. 83-87) робоча гальмова система, рульове керування, ходова частина автомобіля Renault Trafic реєстраційний номер НОМЕР_4 на момент огляду перебуває в працездатному стані. Несправностей в цих системах, які б могли спричинити ДТП - не виявлено.
Як вбачається з висновку судової авто товарознавчої експертизи від 24.02.2017 року №141-а (а.с. 98-120), то враховуючи, що вартість матеріального збитку перевищує ринкову вартість оцінюваного автомобіля Сврз > С, 161140,98 грн. > 154755,84 грн., то вартість матеріального збитку (У) визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ [5, п.8.2], тобто вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки „Renault моделі „Trafic, номерний знак НОМЕР_4 , станом на момент проведення експертизи (24.02.2017) складала 154755,84 грн.(сто п`ятдесят чотири тисячі сімсот п`ятдесят п`ять грн. 84 коп.). Таким чином, вказана експертиза встановила, що настало повне фізичне знищення автомобіля потерпілого ОСОБА_6 та його відновлення є економічно недоцільним.
Згідно висновку судової авто технічної експертизи від 29.08.2016 року №625-а (а.с. 128-133) робоча гальмова система, рульове керування, ходова частина автомобіля Fiat Doblo реєстраційний номер НОМЕР_3 на момент огляду перебуває в працездатному стані. Несправностей в цих системах, які б могли спричинити ДТП - не виявлено.
В судовому засіданні предметом дослідження був медіафайл з відео реєстратора, який зафіксував момент ДТП (а.с. 199), який виданий свідком ОСОБА_15 , а також скріншоти з нього. З вказаного файлу візуально вбачається, що контактування транспортних засобів учасників аварії відбувається на смузі руху потерпілого, тобто на зустрічній смузі руху для обвинуваченого ОСОБА_10 . Також видно, що водій автомобіля Fiat Doblo та свідок ОСОБА_11 намагався уникнути зіткнення шляхом направлення свого транспортного засобу праворуч, однак траєкторія руху автомобіля обвинуваченого не дала змоги цього зробити. Крім того, після перегляду вказаного відео вбачається, що транспортний засіб під керуванням обвинуваченого дійсно рухався на великій швидкості. Також чітко проглядається наявність дорожньої розмітки.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 26.01.2017 року (а.с. 207-211) проведеного з участю експерта ОСОБА_16 та потерпілого ОСОБА_6 , останній детально відтворив обставини події, що мали місце під час ДТП 08.08.2016 року. В ході цієї слідчої дії проведено ряд замірів та вимірювань.
Як вбачається з висновку експерта ОСОБА_16 судової автотехнічної експертизи №394-А від 30.05.2017 року (а.с. 227-230) в даній дорожньо-транспортній обстановці, водію ОСОБА_6 , необхідно було діяти згідно вимог пункту 12.3 ПДР, зміст яких описано у дослідницькій частині. В даній дорожньо-транспортній обстановці, в діях водія ОСОБА_6 , не вбачається невідповідність вимог пункту 12.3 ПДР, які з технічної точки зору, могли б перебувати в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, із-за причин вказаних у дослідницькій частині. В даній дорожньо-транспортній обстановці, водію ОСОБА_10 необхідно було діяти згідно вимог пункту 12.1 та 12.6 (ґ) ПДР, зміст яких описано у дослідницькій частині. В даній дорожньо-транспортній обстановці, в діях водія ОСОБА_10 вбачається невідповідність вимогам пунктів 12.1 та 12.6 (ґ) ПДР, що з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні просив визнати вказаний доказ недопустимим, оскільки експерт ОСОБА_16 брав участь в слідчому експерименті, а тому його висновок є суб`єктивним та зроблений на спростування показів даних обвинуваченим.
З цього приводу суд зазначає наступне. Згідно ст..86 КПК України регламентовано допустимість доказів. Відповідно до вимог ст.69 ч.3 п.3 КПК України, експерт має право бути присутнім під час вчинення процесуальних дій, що стосуються предметів та об`єктів дослідження. З вказаного випливає, що експерт ОСОБА_16 , який був присутнім під час проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_6 діяв в межах процесуального законодавств, а тому підстав для визнання висновку експерта ОСОБА_16 судової автотехнічної експертизи №394-А від 30.05.2017 року як неналежного доказу по справі не має.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 10.10.2017 року та фото таблиці до нього (а.с. 247-254) проведеного з участю свідка ОСОБА_12 , остання також детально відтворила обставини події, що мали місце під час ДТП 08.08.2016 року, а також підтвердила, що зіткнення автомобілів відбулось на смузі руху автомобіля в якому вона перебувала. В ході цієї слідчої дії проведено ряд замірів та вимірювань.
09.11.2017 року з обвинуваченим ОСОБА_10 проведено слідчий експеримент з участю захисника ОСОБА_9 , що підтверджується відповідним протоколом та фото таблицею до нього (а.с. 18-30 том 2). Під час вказаної слідчої дії обвинувачений ОСОБА_10 підтвердив факт перебування за кермом та надав покази щодо обставин ДТП. Слідчим зафіксовано та проведено всі заміри щодо наданих показів. Жодних зауважень з боку учасників даної слідчої дії не було.
Відповідно до висновку експерта судової транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи від 22.12.2017 року №998-А (а.с. 50-55 том 2) встановити кут та місце зіткнення автомобіля Opel-Vivaro номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля Renault Trafic номерний знак НОМЕР_4 не представляється можливим, із-за причин вказаних в дослідницькій частині. В даній дорожньо-транспортній обстановці водію автомобіля Renault Trafic номерний знак НОМЕР_4 ОСОБА_6 необхідно було діяти у відповідності до вимог пунктів 12.3 ПДР. Згідно показів водія ОСОБА_10 водію ОСОБА_6 необхідно було діяти у відповідності до вимог пунктів 10.1 та 13.1 ПДР, із дотриманням вимог суцільної горизонтальної дорожньої розмітки 1.1ПДР. З технічної точки зору в діях водія ОСОБА_6 згідно його показів та показів ОСОБА_12 не вбачається невідповідності вимог пунктів ПДР, які могли б знаходитися в причинному зв`язку з настанням пригоди. Згідно показів водія ОСОБА_10 в діях водія ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимог пункту 10.1 та 13.1 ПДР та вимог суцільної горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 ПДР, що з технічної точки зору, перебувають в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.
(згідно показів водія ОСОБА_10 ) В даній дорожньо-транспортній обстановці водію автомобіля Opel-Vivaro номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_10 необхідно було діяти у відповідності до вимог пунктів 12.1, 12.3 та 12.6 ґ) ПДР із дотриманням вимог суцільної горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 ПДР.
(згідно показів водія ОСОБА_6 та ОСОБА_12 ) В даній дорожньо- транспортній обстановці водію автомобіля Opel-Vivaro номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_10 необхідно було діяти у відповідності до вимог пунктів 10.1 ПДР із дотриманням вимог суцільної горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 ПДР.
З технічної точки зору в діях водія ОСОБА_10 згідно його показів вбачається невідповідності вимог пунктів 12.1, 12.6 ґ) ПДР та вимог суцільної горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 ПДР, що з технічної точки зору, перебувають в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Згідно інших показів водія ОСОБА_10 в його діях не вбачається невідповідності вимог пунктів ПДР, які могли б знаходитися в причинному зв`язку з настанням пригоди.
(згідно показів водія ОСОБА_6 та ОСОБА_12 ) З технічної точки зору в діях водія ОСОБА_10 вбачається невідповідність вимог пункту 10.1 та 13.1 ПДР та вимог суцільної горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 ПДР, що з технічної точки зору, перебувають в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Аналізуючи та оцінюючи вказаний письмовий доказ по справі суд звертає увагу на ту обставину, що даний висновок експерта носить двоякий характер, оскільки він як виправдовує дії обвинуваченого та наслідки, що настали так і доводить, що в його діях є невідповідність вимогам ПДР України. На думку суду це пов`язано з тим, щ о в основу експертного висновку лягли вихідні дані, які були надані як стороною обвинувачення так і стороною захисту. Вони в свою чергу не узгоджувалися між собою, оскільки містили значну різницю в вихідних даних. Вказана обставина послужила причиною призначення по справі повторної комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи.
Так, відповідно до висновку експерта ОСОБА_17 №1695 від 21.05.2018 року наданого при проведенні вищевказаної додаткової комплексної експертизи (а.с. 77-85 том 2) при умові, якщо виявлена на лівій смузі руху, виходячи із напрямку в сторону м. Заставна, осип уламків скла та пошкоджених деталей транспортних засобів утворилася при зіткненні автомобілів «Опель Віваро», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та «Рено Трафік», реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , то відповідно місце їх зіткнення знаходиться на цій смузі руху. У даному випадку мало місце зустрічне дотичне зіткнення автомобілів «Опель Віваро», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та «Рено Трафік», реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , при якому в контакт увійшли ліві бокові поверхні, а їхні поздовжні осі при цьому розміщувались під кутом біля 180°.

В судовому засідання захисник просив вказаний висновок експерта визнати недопустимим доказом, оскільки зазначені відомості та покази дані сторонами провадження технічно неспроможні.

Суд надавши аналіз зазначеному доказу звертає увагу на ту обставину, що в силу вимог ст. 86 КПК України, підстав для визнання вказаного письмового доказу недопустимим не має. Він отриманий в порядку передбаченому чинним законодавством. Крім того, він є достатнім та належним, оскільки спростовує покази дані стороною захисту. Будучи допитаним в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку судовий експерт ОСОБА_17 підтвердив, що висновки експертизи є умовно-категоричними, а також, що кут зіткнення дійсно мав 180°. Також він зазначив, що їхня установа мала право проводити даний вид експертизи, оскільки жодний нормативно-правовий документ не забороняє цього робити. Додатково показав, що він прийняв рішення про роз`єднання експертизи в дві окремих з метою оперативності її проведення. Дані, що лягли в основу висновку експерта №1696 від 17.10.2018 року є правдивими та такими, що відповідали умовам ДТП.

Як вбачається з висновку експерта №1696 від 17.10.2018 року судової авто технічної експертизи (а.с. 87-92 том 2) проведеної в рамках вищевказаної додаткової комплексної експертизи, то враховуючи результати транспортно-трасологічних досліджень, виконаних у висновку №1695 від 21.05.2018р., є підстави вважати, що показання водія ОСОБА_6 щодо механізму пригоди можуть бути технічно спроможними. Враховуючи результати транспортно-трасологічних досліджень, виконаних у висновку №1695 від 21.05.2018р., є підстави вважати, що пояснення водія ОСОБА_10 щодо механізму пригоди, які він дав 09.08.2016 р., можуть бути технічно спроможними.
Враховуючи результати транспортно-трасологічних досліджень, виконаних у висновку №1695 від 21.05.2018р., є підстави вважати, що показання водія ОСОБА_10 щодо механізму пригоди, які він дав 07.07.2017р., не можуть бути технічно спроможними. Оскільки проведення досліджень по технічно неспроможних вихідних даних може призвести до хибних результатів, вказаний механізм пригоди при подальших автотехнічних дослідженнях не розглядався.
Враховуючи результати транспортно-трасологічних досліджень, виконаних у висновку №1695 від 21.05.2018р., є підстави вважати, що показання свідка ОСОБА_12 щодо механізму пригоди (в частині розташування місця зіткнення відносно меж смуг руху), які вона дала 10.10.2016 року, можуть бути технічно спроможними.

У даній дорожній ситуації водій ОСОБА_10 повинен був з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п. 1.2; 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість», «небезпека для руху»); 2.3 (підпункту «д»); 12.1; 12.6 (підпункту «ґ») ПДР України, а також розділу 34 «Дорожня розмітка» ПДР України (в частині вимог дорожньої розмітки 1.1 - вузької суцільної лінії, яка розділяла транспортні потоки протилежних напрямків), у відповідності до яких вказаний водій повинен був вести свій автомобіль «Опель Віваро» (реєстраційний номерний знак якого НОМЕР_1 ) правою стороною проїзної частини дороги зі швидкістю, яка дозволяла вказаному водієві постійно контролювати рух свого транспортного засобу (але ця швидкість не повинна була перевищувати 90км/год).
Оскільки при дослідженні технічного стану автомобіля «Опель Віваро» (реєстраційний номерний знак якого НОМЕР_1 ) не було встановлено технічних несправностей, які могли б позбавити водія вказаного транспортного засобу можливості контролювати рух згаданого автомобіля та спричинити виникнення ДТП, дана експертиза має підстави зробити висновки про те, що у даній дорожній ситуації дії водія ОСОБА_10 , з технічної точки зору, не відповідали вимогам п.п. 1.2; 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість», «небезпека для руху»); 2.3 (підпункту «д»); 12.1; 12.6 (підпункту «ґ») ПДР України, а також розділу 34 «Дорожня розмітка» ПДР України (в частині вимог дорожньої розмітки 1.1 - вузької суцільної лінії, яка розділяла транспортні потоки протилежних напрямків), і ця невідповідність, з технічної точки зору, перебуває у причино-наслідковому зв`язку із фактом даної ДТП.
У даній дорожній ситуації водій ОСОБА_6 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п. 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»); 2.3 (підпункту «б») та 12.3 ПДР України, у відповідності до яких вказаний водій повинен був своєчасно застосувати екстрене гальмування керованого ним автомобіля «Рено Трафік» (реєстраційний номерний знак якого НОМЕР_4 ) із моменту, коли на його смугу руху почав виїжджати зустрічний автомобіль «Опель Віваро» (реєстраційний номерний знак якого НОМЕР_1 ). Враховуючи результати транспортно-трасологічних досліджень, виконаних у висновку №1695 від 21.05.2018р., є підстави вважати, що у діях водія ОСОБА_6 , з технічної точки зору, немає невідповідностей вимогам ПДР України (у тому числі й таких, які могли б перебувати у причино-наслідковому зв`язку із фактом даної ДТП).
Підстав вважати, що даний письмовий доказ є неналежним чи не допустимим, як стверджувала сторона захисту у суду не має, оскільки він отриманий у відповідності до вимог чинного процесуального законодавства та відповідає його вимогам.
Що стосується наявного в матеріалах кримінального провадження (а.с. 99-102 том 2) такого письмового доказу як протокол проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_13 від 12.12.2018 року та відеофайлу до нього, що був предметом дослідження в судовому засіданні, то суд погоджується з думкою сторони обвинувачення та захисту щодо його неналежності. Дана обставина випливає з того, що вказана слідча дія проводилась не на місці ДТП, а значній відстані від неї. При проведенні вказаної слідчої дії не враховано дорожню обстановку та всі обставини, що існували в цілому. Оскільки вказаний доказ містить недостовірні дані та не може бути використаний в сукупності з іншими доказами, то він є неналежним та таким, що не може бути взятий судом до уваги при врахуванні інших фактичних даних.
Відповідно до положень ст. 3 Конституції України «людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю».

Обвинувачений ОСОБА_10 є суб`єктом злочину в якому він обвинувачується, оскільки на момент його вчинення він досяг 22-річного віку та керував транспортним засобом. Як вбачається з копії посвідчення водія (а.с. 36 том 2) обвинувачений ОСОБА_10 мав право на керування транспортними засобами категорії «А» та «В» з 06.05.2016 року та 14.06.2013 року відповідно.

Об`єктом злочину, передбаченого ст. 286 КК України, відповідно до положень доктрини кримінального права, є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, перелік яких наведений у примітці до вказаної статті, а його додатковим обов`язковим об`єктом - життя і здоров`я особи. Транспортними засобами є всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби. Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 36 том 2) власником транспортного засобу марки Opel-Vivaro номерний знак НОМЕР_1 є обвинувачений ОСОБА_10 . Таким чином, органом досудового розслідування та в суді встановлена та обставина, що транспортний засіб, яким керував обвинувачений відноситься до предмету злочину визначеного диспозицією ст.286 ч.2 КК України.

Об`єктивна сторона складу злочину за яким обвинувачується ОСОБА_10 характеризується такими ознаками як діяння, обстановка, наслідки та причинний зв`язок між діянням і наслідками. В зв`язку з цим суд зазначає, що діяння обвинуваченого полягало в порушенні правил безпеки дорожнього руху, які передбачені вимогами ПДР України та зазначені вище. Обстановка вчинення злочину характеризувалася тим, що діяння вчинено обвинуваченим та отримало наслідки, що настали в обстановці дорожнього руху, а саме в процесі керування ним транспортним засобом. Діянням обвинуваченого ОСОБА_10 заподіяно наслідки у вигляді завдання фізичної шкоди потерпілому ОСОБА_6 у виді тяжких тілесних ушкоджень. В ході судового розгляду під час безпосереднього дослідження доказів зібраних органом досудового розслідування достеменно встановлено причинний зв`язок між діями обвинуваченого ОСОБА_10 , що полягали в грубому порушенні вимог правил безпеки дорожнього руху та суспільно небезпечними наслідками, що настали у виді заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. Судом береться до уваги і та обставина, що вчинений обвинуваченим ОСОБА_10 злочин з суб`єктивної сторони характеризується необережністю, яка проявилась у його злочинній самовпевненості. Цей факт підтверджується тим, що останній спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 внаслідок свідомого порушення та нехтування вимог безпеки дорожнього руху. Йому було відомо про швидкісний режим поза межами населеного пункту та на вказаній ділянці дороги, а також він повинен був враховувати дорожню обстановку в тих умовах.
Досліджені в судовому засіданні письмові докази, покази потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , судового експерта ОСОБА_17 повністю узгоджуються між собою, є логічними та послідовними щодо предмету доказування. Вони є належними, оскільки прямо підтверджують існування обставин викладених в обвинувальному акті. Дані докази є також допустимими, оскільки отримані з дотриманням вимог процесуального законодавства.

Намагання обвинуваченого ОСОБА_10 в судовому засіданні частково спотворити обставини встановлені органом досудового розслідування є обраною ним та його захисником лінією захисту з метою доведення наявності часткової вини в діях потерпілого та можливістю внаслідок цього зняття з себе юридичної відповідальності.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст. 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків.

Як підтверджено в судовому засіданні письмовими доказами потерпілий ОСОБА_6 з технічної точки зору не мав можливості уникнути настання ДТП. Крім того, змінюючи траєкторію руху свого автомобіля після виникнення небезпеки в право та намагаючись уникнути зіткнення, він вчинив всі необхідні дії в даній дорожній ситуації з метою відвернення наслідків, що настали. Судом береться до уваги дана обставина та враховується при прийнятті рішення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 повністю доведена та його дії необхідно кваліфікувати за ст.286 ч.2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню ним нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, наявність пом?якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, п.3 Постанови Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», п.20 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали. Суд також в даній категорії справ повинен враховувати характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших

причетних до нього осіб.

Як вказує законодавець у ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Вирішуючи питання про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України суд також повинен урахувати тяжкість вчиненого злочину, особу винного, дотримуючись загальних принципів, встановлених законом, щодо призначення покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 згідно вимог ст.66 КК України суд визнає його добровільне відшкодування завданого збитку. Однак суд враховує той факт, що дана обставина проявилась на стадії закінчення судового слідства. Протягом тривалого часу (більше трьох років) обвинувачений не намагався компенсувати завдану ним шкоду. Та обставина, яка зазначена стороною захисту як щире каяття не знайшла свого підтвердження в суді, оскільки поведінка обвинуваченого не засвідчила про критичну оцінку вчиненого ним злочину, відсутнє співчуття до потерпілого, прагнення зменшити негативні наслідки його протиправної поведінки.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Призначаючи покарання судом береться до уваги посткримінальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_10 . Як встановлено в судовому засіданні останній залишив місце ДТП, при цьому не вжив жодних заходів щодо обозначення в будь-який спосіб місця пригоди, не переконався в тому відсутні потерпілі внаслідок ДТП, не повідомив відповідні правоохоронні органи про вказану подію. На місце ДТП він прибув по сплину значного часу. Цей факт свідчить про намагання обвинуваченим уникнути відповідальності.
Суд, при призначенні покарання оцінив надані стороною обвинувачення докази у їх сукупності, а також всі обставини справи, ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, характеристику особи винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, одружений, дружина перебуває в стані вагітності, раніше не судимий. Враховується також і думка потерпілого, який вказав про відсутність претензій будь-якого характеру до обвинуваченого та висловив думку щодо призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі.
Згідно досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні (а.с. 165-166 том 2) орган пробації оцінив ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим та ризик ймовірної небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб як середній. На думку органу пробації, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.
З урахуванням вищевикладеного та обставин справи, суд погоджується з органом пробації та вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 можливе без ізоляції від суспільства, йому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень в виді позбавлення волі в межах санкції статті із застосуванням вимог ст.75 КК України. Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, наслідкам, що настали, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Підстав для застосування судом вимог ст.69 КК України не встановлено, оскільки відсутня мінімальна необхідна кількість обставин, що пом?якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також урахування особи не дають змогу застосування такої норми.
Крім того, на думку суду, обвинуваченому необхідно також призначити додаткове покарання передбачене санкцією статті за якою визнано обвинувачення доведеним у виді позбавлення права керування транспортними засобами. В цьому випадку призначення додаткового покарання буде цілком відповідати його меті та цілям, оскільки ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення в результаті грубого порушення та нехтування вимогами правил безпеки дорожнього руху.
Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Оскільки органом досудового розслідування належним чином підтверджено процесуальні витрати, а також їх розмір пов`язаних з залученням експертів, то вони підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави відповідно до вимог ст.124 КПК України.

В межах даного кримінального провадження цивільним позивачем ОСОБА_18 подано цивільний позов до ОСОБА_10 , приватного акціонерного товариства страхової групи «Ю.БІ.АЙ-КООП» про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди завданої злочином. Вирішуючи питання щодо вказаного позову суд виходить з наступного.

У відповідності до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч.1, 5 ст.128, ч.1 ст.129 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Під час виступу в судових дебатах представником цивільного позивача адвокатом ОСОБА_8 подано суду заяву про відмову від позовних вимог до обвинуваченого ОСОБА_10 у зв`язку з відшкодуванням позивачу завданого збитку. У зв`язку з чим просив провадження в цій частині закрити.

У зв`язку з викладеним суд вважає за можливе прийняти відмову від позову та провадженні в цій частині закрити.

Відносно позовних вимог до відповідача приватного акціонерного товариства страхової групи «Ю.БІ.АЙ-КООП» про відшкодування майнової шкоди завданої злочином, то вони мають бути залишені без розгляду, оскільки мають розглядатися в порядку позовного провадження цивільного судочинства поза межами кримінального провадження, оскільки вимоги до обвинуваченого відсутні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 100, 124, 366-376, 395, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_10 визнати винуватим у пред?явленому обвинуваченні за ст.286 ч.2 КК України, що визнано судом доведеним і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та шість місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_10 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року шести місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_10 такі обов`язки:

1.періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2.повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3.не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Прийняти часткову відмову від позову цивільного позивача ОСОБА_18 . Провадження за позовом ОСОБА_18 до ОСОБА_10 , приватного акціонерного товариства страхової групи «Ю.БІ.АЙ-КООП» про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди в частині позовних вимог до ОСОБА_10 закрити.

Позов ОСОБА_18 до приватного акціонерного товариства страхової групи «Ю.БІ.АЙ-КООП» про відшкодування майнової шкоди залишити без розгляду.

Речові докази по справі:

-транспортний засіб марки «Opel Vivaro», номерний знак НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання обвинуваченому ОСОБА_10 (а.с. 77) залишити останньому за належністю;

-транспортний засіб марки «Renault Trafic», номерний знак НОМЕР_4 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 (а.с. 88) залишити останньому за належністю;

-транспортний засіб марки «Fiat Doblo», номерний знак НОМЕР_3 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_11 (а.с. 134) залишити останньому за належністю.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 15272,85 (п`ятнадцять тисяч двісті сімдесят дві) гривень (а.с. 69, 82, 97, 127, 143, 227 том 1; а.с. 46, 74, 84 том 2).

До вступу вироку в законну силу, запобіжний захід ОСОБА_10 не обирати, у зв`язку з відсутністю підстав для його застосування.
Вирок може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ Ярослав СТРІЛЕЦЬ