Справа № 477/904/20
Провадження № 1-кс/477/6/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2020 року слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , перевіривши скаргу Садівничого товариства «Кировчанка» в особі голови правління ОСОБА_2 на бездіяльність службової особи Вітовського відділення поліції Корабельного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, уповноваженої на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення,
В С Т А Н О В И В:

28 травня 2020 року садівниче товариство «Кировчанка» в особі голови правління ОСОБА_2 звернулося до суду зі скаргою на бездіяльність службової особи Вітовського відділення поліції Корабельного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, уповноваженої на прийняття, реєстрацію та внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, зокрема скаржиться на невнесення до ЄРДР, поданої ним 21 травня 2020 року до канцелярії Вітовського ВП заяви про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст.188-1 КК України.
Вивчивши скаргу, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Згідно з п. 1 ч. 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні заявником чи його представником може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.
Глава 26 КПК України, яка регламентує порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, не містить прямої вказівки щодо суду, слідчий суддя якого повинен розглядати ці скарги.
Як вбачається з роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо окремих питань здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю в кримінальному провадженні» (вих. № 223-1650/0/4-16 від 16 червня 2016 року), відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України усі клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжних заходів (ч. 2 ст. 131 КПК України), подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування. Вказане правило має застосовуватись і до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад, ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 234 КПК України).
Відповідно до змісту Глави 26 КПК України та з врахуванням положень статей 7, 9 ч.6 КПК України скарги на дії чи бездіяльність слідчого та прокурора у кримінальному провадженні мають подаватись до слідчого судді місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
На це вказує і практика апеляційної судової інстанції Миколаївської області, висловлена, наприклад, у справі № 489/4836/18.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у справі Zand v.Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру суддів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Вітовське відділення поліції Корабельного ВП ГУ НП в Миколаївській області знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 10-А на території Інгульського району м. Миколаєва в межах територіальної юрисдикції Ленінського районного суду м. Миколаєва.
За таких обставин слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області не компетентний розглядати подану скаргу.
Частинами 2, 3 статті 304 КПК України визначено, що скарга повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді. Копія ухвали про повернення скарги невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Таким чином, дана скарга не підлягає розгляду слідчим суддею Жовтневого районного суду Миколаївської області, і підлягає поверненню скаржнику для звернення до належного суду, яким є Ленінський районний суд м. Миколаєва.
Керуючись ст.ст. 303, 304, 306 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу Садівничого товариства «Кировчанка» в особі голови правління ОСОБА_2 на бездіяльність службової особи Вітовського відділення поліції Корабельного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, повернути скаржнику в зв`язку з непідсудністю Жовтневому районному суду Миколаївської області.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1