Справа № 346/1176/17
Провадження № 1-кп/346/32/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4 ,
перекладача ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Коломия клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 за ст. 199 ч. 2 КК України та клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу,-
в с т а н о в и в:
В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , посилаючись на існування ризиків, передбачених п.1,4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, котрі на даний час існують, а саме: усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та розмір покарання, передбачений за вчинення кримінального правопорушення у якому обвинувачується, з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду, окрім того важливим фактором є те, що він є громадянином іншої держави та в Україні постійного місця проживання не має, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово здійснював спроби вчинити кримінальне правопорушення, а також вчинив злочин за попередньою змовою групою осіб. Приймаючи до уваги, що до спливу строку дії попередньої ухвали суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 завершити судовий розгляд з об`єктивних причин не представляється можливим із-за неявки експерта для допиту для роз яснення виготовленого висновку, згадані ризики продовжують існувати і як наслідок запобігти їм шляхом застосування інших, бульш м`яких запобіжних заходів неможливо. Крім того, на даний час у Волинській області Кругліку оголошено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 199, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 199 КК України, кримінальне провадження № 0001693 від 10.12.2016, яке з обвинувальним актом направлено до Нововолинського міського суду Волинської області. Щодо клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді особистого зобов язання обвинуваченому ОСОБА_7 заперечив, вважає дане клопотання необгрунтованим, недоведеним та безпідставним.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_4 заперечили щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою поскільки обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, недоведено необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Захисник ОСОБА_4 подав клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання, якого підтримав обвинувачений, посилаючись на наявність місця проживання в Україні обвинуваченого ОСОБА_7 , що стверджується поданим у судовому засіданні останнім договору оренди.
Крім того зазначив, що ризики, передбачені статтею 177 КПК України прокурором не доведені, а обвинуваченому ОСОБА_6 не має сенсу переховуватись від суду так як, він заперечує свою будь-яку причетність до інкримінованих злочинів протягом всього терміну досудового розслідування та судового розгляду справи, що обвинувачений ОСОБА_6 викликав поліцію на місце події, де був затриманий, розуміє, що при переховуванні сам собі нашкодить, що може в подальшому призвести до отримання санкції у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, ОСОБА_6 об`єктивно не має можливості вплинути будь-яким чином на докази чи свідків, оскільки такі докази долучені прокурором до матеріалів справи та досліджені судом, а тому беручи до уваги те, що обвинувачений раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, злочин не спрямований проти життя та здоров`я, вина ще не доведена, має місце проживання в Україні згідно договору оренди ( АДРЕСА_1 ), що згідно практики Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Просить змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Заслухавши прокурора, думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, матеріали справи суд доходить наступних висновків.

Ухвалами Коломийського міськрайонного суду строк тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено, зокрема ухвалою суду від 14 листопада 2019 року на строк по 08 січня 2020 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Статтею 331 КПК України також передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього кодексу.
Згідно із положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за яке передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна, є громадянином Республіки Білорусь, постійного місця проживання, роботи, стабільного заробітку в Україні немає, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків з державою, у якій його переслідують.
Застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду. Крім того матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали його перебування під вартою.
Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, які виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.
Суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, продовжують існувати, а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із визначенням строку.
На думку суду дане кримінальне провадження відноситься до особливої категорії складності, яка визначається з урахуванням кількості учасників розгляду, свідків, багатоепізодності, особливості обставин вчинення кримінального правопорушення, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для вчинення у суді.
Суд вважає, що на даній стадії судового провадження, встановлені судом ризики, передбачені п.п., 1,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, є реальними, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.
Суд також оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке йому інкримінується та враховує особу обвинуваченого ОСОБА_7 , відсутністю міцних соціальних зв`язків з державою, у якій його переслідують.
Крім того, згідно матеріалів справи вбачається, що відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжений ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 15 березня 2017 року з можливістю внесення застави. Згідно цієї ухвали застава визначена - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, (пп. «а» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
При вирішенні клопотання суд враховує обгрунтованість підозри, що обвинувачений ОСОБА_7 є громадянином іншої держави, що судовий розгляд не завершено з об єктивних причин - не допитано есперта, обвинуваченого ОСОБА_7 , останній обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину за вчинення якого винні особи караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна, що на даний час існують ризики, передбачені п. 1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу як тримання під вартою, а в матеріалах кримінального провадження наявні обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого на свободу і таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що в судовому засіданні доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Оцінивши зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого в подальшому належить утримувати його під вартою, ризики передбачені п.1, 4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, на даний час не перестали існувати, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу обвинуваченому як тримання під вартою.
Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід суд вважає, що таке продовження в цьому випадку виправдано, оскільки в наявності конкретний суспільний інтерес у виді права на справедливий судовий розгляд, а також унеможливлення переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків, може вчинити інше кримінальне правопорушення, що судовий розгляд не завершено, не допитано есперта, обвинуваченого. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Що стосується клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді особистого зобов язання, то суд вважає, що дане клопотання до задоволення не підлягає так як вказані ними обставини про тривале перебування останнього під вартою, що обвинувачений ОСОБА_7 не буде переховуватись від суду не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не можуть бути беззаперечними стимулюючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а посилання на наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 постійного місця проживання у АДРЕСА_1 згідно наданого у судовому засіданні останнім письмового договору оренди житла, укладеного з орендодавцем ОСОБА_8 , то суд такий до уваги не приймає оскільки не вказано населений пункт знаходження орендованого житла та інших істотних умов договору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.131-132,177,178,183,197,203,331 КПК України ,-

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора задовільнити.
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_2 , громадянину Білорусії, строк тримання під вартою в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12, який не може перевищувати 60 днів - по 20 лютого 2020 року.
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді особистого зобов язання, відмовити.
Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1