Справа № 455/229/17
Провадження № 1-кп/452/1/2019
ВИРОК

іменем України

24 грудня 2019 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000873 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, фізичної особи - підприємця, із вищою освітою, одруженої, раніше не судимої,-

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 162 України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

та її захисника адвоката ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 5 грудня 2016 року о 19 год. у нежитловому приміщенні по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_9 , під час конфлікту, який виник на ґрунті неприязних відносин із ОСОБА_5 , маючи умисел на заподіяння йому тілесних ушкоджень, умисно нанесла удар рукою в груди та в обличчя ОСОБА_5 , схопила його за великі пальці на двох руках та стала їх викручувати, а також схопила за руки ОСОБА_5 , утримуючи їх, чим спричинила потерпілому компактні синці по внутрішній поверхні правого плеча, синець на лівому плечі, синець зліва від грудини, припухлість в ділянці зап`ястя великого пальця лівої кисті, садна в ділянці середніх фаланг 3-4 пальця лівої кисті, які за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження, тобто заподіяла умисне легке тілесне ушкодження, чим вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Потерпілий ОСОБА_5 до початку судового розгляду пред`явив до ОСОБА_3 цивільний позов про відшкодування майнової шкоди у розмірі 15 500,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн., посилаючись на те, що під час конфлікту, який відбувся 5 грудня 2016 року між ним та обвинуваченою, він зазнав майнової шкоди, так як ОСОБА_3 пошкодила твердопаливний котел, який став непридатним для його експлуатації та димохід до нього, вартість яких склала 12 800,00 грн., а також розбила йому окуляри, які стали непридатними для використання, через що він змушений був купити нові, вартість яких склала 2 700,00 грн. Також йому була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних переживаннях, порушенням сну та емоційній напрузі, наслідки події, що потягли за собою нераціональне витрачання часу, обумовили необхідність залучення значних фізичних та матеріальних ресурсів, через тривалість досудового розслідування та судового розгляду він змушений змінити свої плани щодо виїзду за кордон, що викликало багато незручностей, через що моральну шкоду оцінив у розмірі 20 000,00 грн. (а. с. 84).

Під час судового розгляду ОСОБА_3 винуватою себе не визнала та показала, що вона разом зі своєю сім`єю проживає по АДРЕСА_1 і її квартира знаходиться на другому поверсі, на першому поверсі цього будинку знаходиться нежитлове приміщення, яке у 2013 році придбала ОСОБА_6 та у 2016 році у цьому приміщенні встановила твердопаливний котел, а димохідну трубу вмонтувала у вентиляційний канал і з цього часу вона, ОСОБА_10 , у своїй квартирі відчуває запах диму. На неправомірні дії ОСОБА_6 вона звернулася із заявою до Старосамбірської міської ради для надання оцінки правомірності монтування вказаного котла у вентиляційний канал і 1 грудня 2016 року прибула комісія, однак приміщення, яке належить ОСОБА_6 , було зачинено.

5 грудня 2016 року вона, ОСОБА_11 , була вдома і в її квартирі було чути запах диму. О 18 год. 30 хв. вона вийшла із квартири, і проходячи біля приміщення, яке належить ОСОБА_6 , побачила, що там світиться світло, після чого вирішила зайти у вказане приміщення з метою поспілкуватися із власниками з приводу постійного запаху диму у квартирі та з приводу їх відсутності у той час, коли приходила комісія з міської ради.

Коли вона підійшла до входу, то побачила, що вхідні двері були привідкриті, а між вхідними дверями, які складаються із двох частин, стояв ОСОБА_5 і малював їх. Вона звернулася до ОСОБА_5 із запитанням чи навели вони порядок із твердопаливним котлом, на що ОСОБА_5 запитав її для чого вона прийшла і що вона не має права заходити, схопив її двома руками за куртку в районі грудей, під час чого висловлювався нецензурними та непристойними словами. Тоді ОСОБА_5 затягнув її за куртку всередину цього приміщення, вона просила його відпустити, щоб зателефонувати в поліцію, однак ОСОБА_5 у цей момент зателефонував до ОСОБА_6 , якій повідомив, що у нього виник конфлікт із нею, ОСОБА_10 , та щоб та прийшла. Під час конфлікту ОСОБА_5 тримав її руками за комір та почав тягати її по приміщенні, через що у неї на задній поверхні шиї утворилися синці. Вона кричала про допомогу, оскільки ОСОБА_5 її не відпускав, і тоді в приміщення зайшли двоє хлопців, які підійшли до нього і сказали: «Вуйку, чого ви б`єте жінку, відпустіть її». Після цього він її відпустив, вона попросила хлопців, щоб ті ніде не йшли і тоді всі разом вийшли на вулицю та чекали працівників поліції. Під час цього конфлікту ОСОБА_5 жодних навмисних ударів вона не наносила, але захищаючись від нього, намагалася вирватися.

Цивільний позов ОСОБА_3 не визнала, подала відзив, у якому зазначила, що ОСОБА_5 не подав належних та допустимих доказів на підтвердження позову в частині відшкодування майнової шкоди, а саме того, з яких підстав котел став непридатним для експлуатації, не вказано його марки, року випуску та іншого, а також не додано жодних доказів, які б підтвердили наявність моральної шкоди, зокрема, нераціональне витрачання життєвого часу та необхідність залучення значних матеріальних ресурсів (а. с. 90-93).

Однак, винуватість ОСОБА_3 у заподіянні ОСОБА_5 умисного легкого тілесного ушкодження підтверджується такими доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_5 про те, що 5 грудня 2016 року між 18 год. та 19 год. по вул. Л. Галицького, 107 Л у м. Старий Самбір на першому поверсі нежитового приміщення, власником якого є його дружина ОСОБА_6 , прізвище якої до одруження було ОСОБА_12 , він фарбував двері, так як вказане приміщення вони готують під спортивний зал. У той час у приміщення увірвалася ОСОБА_3 через вхідні двері, які були закриті на гачок, та стала висловлювати погрози. Він сказав їй, щоб вона стояла, зателефонував своїй дружині ОСОБА_6 і повідомив про конфлікт і щоб та викликала поліцію, однак ОСОБА_3 перекинула твердопаливний котел та намагалася відійти до дверей, але він схопив її за куртку та тримав, щоб не випустити з приміщення. У той час ОСОБА_3 крутила йому пальці, вдарила його кулаком в обличчя, вищербила зуб та копнула його ногою в пах. Після цього вона почала кричати, що її вбивають і в цей час надійшли два хлопці, які казали до нього чого він б`є жінку. Через деякий час прибула його дружина та приїхали працівники поліції.

Показаннями потерпілої ОСОБА_6 про те, що 5 грудня 2016 року у приміщенні, яке їй належить та знаходиться по вул. Галицького у м. Старий Самбір, її чоловік ОСОБА_5 проводив ремонт, а вона знаходилася вдома. Приблизно о 18 год. він зателефонував до неї і вона почула якийсь шум, якісь вигуки. Тоді чоловік попросив зателефонувати в поліцію, бо каже, що сам не може, так як сусідка ОСОБА_10 ввірвалася до них у приміщення, робить погром, все трощить, вириває у нього телефон з рук. Вона, ОСОБА_13 , зателефонувала в поліцію, після чого з дочкою поїхали до того приміщення, там вже були працівники поліції. На вулиці стояв чоловік ОСОБА_10 та ще якісь неповнолітні хлопці. Коли вона зайшла в приміщення то жахнулася, котел який стояв під стіною 10 метрів від дверей перекинутий, димохідна труба вирвана, все розкидане. Під стіною стояла лавка, біля лавки лежали розбиті окуляри її чоловіка, які підняла і поклала на лавку.

Із заяв ОСОБА_5 від 5 грудня 2016 року та від 7 грудня 2016 року видно, що він звернувся до Старосамбірського ВП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області із заявою про прийняття мір до ОСОБА_3 , яка 5 грудня 2016 року о 18 год. ввірвалася в офісне приміщення по АДРЕСА_2 , де він фарбував двері, відштовхнула його, вчинила погром перекинула твердопаливний котел та нанесла йому тілесні ушкодження, а саме: вдарила його в обличчя, в область очей, розбила окуляри, а також крутила і ламала йому великі пальці на обох руках, коліном копнула в пах, била в груди та по руках (а. с. 122, 165).

Із висновку судово-медичної експертизи від 07.12.2016 убачається, що у ОСОБА_5 було виявлено компактні синці по внутрішній поверхні правого плеча, синець лівого плеча, синець зліва від груднини, припухлість в ділянці п`ястя великого пальця лівої кисті, садна в ділянці середніх фаланг 3-4 пальця лівої кисті. Вказані ушкодження утворилися в результаті контакту з твердими предметами, синці на плечах утворилися від дії пальців рук, синець на грудях міг утворитися від дії кулака, припухлість в ділянці основної фаланги пальця могла утворитися в результаті викручування пальця, а садна на пальцях рук могли утворитися від дії нігтів пальців рук і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень та можуть відповідати часу 5 грудня 2016 року (а. с. 94-95, 126).

Судовий експерт ОСОБА_14 у роз`яснення даного висновку підтвердив механізм та час заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 показали, що 5 грудня 2016 року у вечірній час вони йшли до спортивного залу, і проходячи повз приміщення колишнього гастроному по АДРЕСА_2 , почули жіночі крики та побачили, що у цьому приміщенні горить світло. Тоді вони вирішили підійти і подивитися, що там саме відбувається, і коли заглянули у вікно, то побачили, що якийсь чоловік загнав жінку в кут, яка у свою чергу намагалася від нього вирватися, однак він їй перешкоджав. Помітивши їх, ОСОБА_3 почала кликати на допомогу і вони зайшли у приміщення через відчинені двері, а той чоловік кричав до них, щоб вони не заходили. Тоді вони запитали у нього: «Вуйку, чого б`єте жінку?» і він її відпустив, після чого вони всі вийшли на вулицю і дочекалися приїзду працівників поліції.

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та технічного паспорта відомо, що за ОСОБА_17 зареєстровано на праві приватної власності 16/100 частин нежитлової цегляної будівлі по АДРЕСА_2 , однак у технічному паспорті адреса цієї нежитлової будівлі зазначена: АДРЕСА_2 (а. с. 134-135, 136, 137).

Отже винуватість ОСОБА_3 повністю доведена належними та допустимими доказами і тому суд відхиляє показання обвинуваченої про те, що умислу на заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень не було, так як вона захищалася від його дій, так як частина тілесних ушкоджень потерпілому була заподіяна унаслідок ударів, про що роз`яснив експерт.

Також, ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що вона 5 грудня 2016 року о 18 год. 50 хв. через вхідні двері нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_18 , незаконно проти волі власниці проникла у вказане приміщення, порушивши конституційне право на недоторканість такого, тобто у незаконному проникненні до іншого володіння особи, а саме у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 cт. 162 КК України.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження щодо кримінальне правопорушення, передбаченого частиною першою статті 162 (порушення недоторканності житла без обтяжуючих обставин) Кримінального кодексу України.

Згідно ч. 4 ст. 26 та ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого.

Кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого.

Однак, із витягу ЄРДР видно, що 27 лютого 2017 року внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, на підставі правоохоронних органів про виявлення факту вчинення кримінального правопорушення, оскільки під час розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000873, було встановлено, що ОСОБА_3 5 грудня 2016 року незаконно проти волі та дозволу власника проникла до приміщення, яке належить ОСОБА_18 (а. с. 123).

Із заяви ОСОБА_18 убачається, що вона 5 грудня 2016 року звернулася до Старосамбірського ВП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області із заявою, у якій просила прийняти міри до ОСОБА_3 , яка 5 грудня 2016 року о 18 год. 40 хв. у нежитловому приміщенні, яке належить їй, ОСОБА_12 , вчинила скандал із ОСОБА_5 , який там робив ремонт, під час якого спричинила збитки, а саме: перекинула котел, який отримав механічні ушкодження (а. с. 124), тобто вона не зверталася із заявою про порушення недоторканості її володіння, а про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за скандал із ОСОБА_5 та пошкодження її, ОСОБА_12 , майна, відтак не було підстав для внесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та проведення досудового розслідування у цій частині.

ОСОБА_5 5 грудня 2016 року та 7 грудня 2016 року звернувся до Старосамбірського ВП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області із заявою про прийняття мір до ОСОБА_3 , яка 5 грудня 2016 року о 18 год. ввірвалася в офісне приміщення по АДРЕСА_2 , однак він не є власником цих приміщень.

За наведеного всі слідчі дії щодо незаконного проникнення до іншого володіння ОСОБА_6 проводилися незаконно, а докази, отримані унаслідок таких слідчих дій, є недопустимими.

Це узгоджується із правовими висновками, викладеними у постанові Верховного суду від 26.06.2019 у справа N 285/2083/14-к про те, що приватне обвинувачення - це регламентований законом особливий вид кримінально-процесуальної діяльності приватного обвинувача (потерпілого), що включає звернення до компетентних органів із твердженням щодо винуватості певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, збирання доказів винуватості цієї особи, подальше підтримання ним обвинувачення в суді та право відмовитись від пред`явленого обвинувачення.

Отже, ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 162 КК України необхідно виправдати за не встановленням достатніх доказів для доведення її винуватості в суді і вичерпанням можливостей їх отримати, так як строк давності закінчився.

При призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину, особу винної, а також досудову доповідь уповноваженого представника Старосамбірського районного сектора філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області.

ОСОБА_3 вчинила злочин невеликої тяжкості.

До кримінальної відповідальності вона притягується вперше, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває та має на утриманні двоє неповнолітніх дітей (а. с. 140, 142).

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу, яке є необхідне та достатнє для її виправлення та запобігання новим злочинам.

За правилами ч. 5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Згідно п. 1) ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 та ст. 12 КК України умисне легке тілесне ушкодження є злочином невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Частиною 2 статті 49 цього Кодексу встановлено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду.

Отже, є підстави звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання, так як вона вчинила злочин невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі, та з дня вчинення нею цього злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки та обвинувачена не ухилялася від слідства або суду і не вчинила нового злочину.

Цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволення частково, а у позові про відшкодування майнової шкоди необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із частинами 1 та 4 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого, який за змістом і формою повинен відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Також у ч. 1 ст. 368, частинах 3 та 4 ст. 374 КПК України передбачено, що при ухваленні вироку суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, і якщо так, то на чию користь, в якому розмірі та порядку, а в мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, рішення про цивільний позов.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

За правилами ч. 2 ст. 22 КПК сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК, а в ч. 6 цієї статті закріплено обов`язок суду створити, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно п. 6) ч. 2 ст. 242 КПК України, яка була чинною на час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, слідчий або прокурор зобов`язані звернутися з клопотанням до слідчого судді для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру.

Відповідно до п. 6) ч. 2 ст. 242 цього Кодексу у чинній редакції слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру.

Статтею 243 КПК України встановлено, експерт залучається у разі наявності підстав для проведення експертизи за дорученням сторони кримінального провадження.

Оскільки, нежитлове приміщення ОСОБА_5 не належить і ним не надано належних та допустимих доказів про заподіяння йому у майнової шкоди і вимоги ст.ст. 242, 243 КПК України не виконані, у позові про відшкодування майнової шкоди слід відмовити.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно, зокрема: від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Ураховуючи наведене, а саме: обставини вчинення злочину, вік потерпілого, глибину його фізичних та душевних страждань, які він зазнав унаслідок заподіяння йому тілесних ушкоджень, ступеня порушення нормальних стосунків та необхідність заходів для відновлення порушеного права і їх тривалість, суд дійшов висновку про визначення моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем, в розмірі 3 000,00 грн.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно ч. 5 та п. 1) ч. 6 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та її виправдати .

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання - штраф у розмірі сорок неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680,00 грн.

На підставі ст. 49 та ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання у виді штрафу у зв`язку із закінченням строку давності.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 3 000 (три тисячі) грн. за заподіяння моральної шкоди.

У решті частині позову про відшкодування майнової шкоди в розмірі 15 000 грн. та моральної шкоди в розмірі 17 000 грн. відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Речовий доказ - чоловічі окуляри, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , повернути ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив вирок, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку за заявою.

Суддя