Справа № 450/4197/19 Провадження № 1-кп/450/220/20
УХВАЛА
судового засідання

26 лютого 2020 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувшиу м. Пустомити у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.1,ч.2 ст.307, ч. 2 ст.309 КК України,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження №0000510, внесеного до ЄРДР 04.04. 2019 року, щодо ОСОБА_5 , відносно якого 03.01.2020 р. продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, з визначенням грошової застави у розмірі 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

По справі проведено підготовче засідання, справа призначалась до судового розгляду неодноразово, в тому числі на 26.02.2020р., однак судове провадження не може бути завершено до спливу продовженого строку, оскільки судовий розглядь не розпочато.
26.02.2020р. прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, з визначенням грошової застави у розмірі 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 52 550,00 грн., яке підтримав в судовому засіданні .
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 з метою збуту наркотичного засобу «бупренорфін», обіг якого обмежений, в порушення вимог ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», придбавши у невстановленої досудовим слідством особи, зберігав за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , з метою збуту наркотичний засіб «бупренорфін»,здійснював його фасування, огортання захисним упакуванням, та за місцем свого проживання збував наркотичний засіб «бупренорфін».

Зокрема, 21.06.2019, 27.07.2019 та 03.10.2019р. ОСОБА_5 , за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , збував ОСОБА_6 ( який залучений до конфедиційного співробітництва) три рази за ціною по 200 грн. наркотичний засіб «бупренорфін»масою , відповідно 0,0017грам, 0,0014грам та 0,0013 грам.
Зазначає, що ОСОБА_5 свою вину в інкримінованих йому злочинах не визнав та відмовився від надання будь-яких показів, не працює, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч. 2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, які відносяться до категорії тяжких та за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, відповідно ст.89 КК України, раніше не судимий, не одружений, злочин вчинено в умовах неочевидності, а отже такий може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків, які на даний час в судовому засіданні не допитувались, вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, чи продовжити свою злочинну діяльність, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вживати заходів до встановлення та незаконного впливу на особу, яку залучено до конфіденційного співробітництва з метою спонукання останнього до відмови чи дачі завідомо неправдивих показань, тобто представляє загрозу для суспільства. Менш суворі запобіжні заходи , на думку прокурора, є недостатніми для забезпечення обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Ризики, які були наведені у попередньому клопотання та встановлені судом в ухвалі від 03.01.2020р., жодним чином не зменшилися та продовжують мати місце на даний час.
Захисник і обвинувачений відносно задоволення клопотання заперечили, просили обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у виді домашнього арешту, а також зменшити розмір застави, про який клопоче прокурор.
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, заслухавши думку учасників судового засідання суд , вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, враховує вимоги п.п. 3, 4 і 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.
За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ст.331 КПК України під час судового розгляду суд , незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку, та за наслідками розгляду цього питання своєю мотивованою ухвалою скасовує, змінює або продовжує строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Ризиками, які дають підстави суду обрати (продовжити) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати той факт, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів у сфері наркотичних засобів, які являються злочинами проти здоров`я населення та відносяться до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання від 6 до 10 років, які ним вчинені зі місцем свого проживання протягом тривалого періоду, що свідчить про схильність ОСОБА_5 до вчинення нових злочинів, а відтак існують підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від суду та вчинити нові кримінальні правопорушення, і тому наявні всі підстави для продовження застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням грошової застави, оскільки ризики, які були раніше підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, не змінилися.
Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить приписам ч.5 ст.182 та п.5 ч.2 ст.183 КПК України.
Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, в порядку ст.177 КПК України.
При цьому у відповідності до вимог ст. 183 КПК України слід визначити грошову заставу у розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
На підставі викладеного, керуючисьст.ст.176-178,182-183,199,331,392 КПК України суд,-

п о с т а н о в и в:

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід тримання під вартою терміном на 60 днів , з визначенням грошової застави у розмірі двадцять п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 52 550,00 грн.
Строк дії ухвали в частині обрання запобіжного заходу становить шістдесят днів, тобто до 25 квітня 2020 року включно.
Роз`яснити, що обвинувачений або заставодавець (фізична або юридична особа) мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок суду в розмірі, визначеному в ухвалі суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання підвартою протягом дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Покласти на ОСОБА_5 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою , прокурора, суду за першим викликом;

-не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора, суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або перебування;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій пасторт для виїзду за кордон, інші документи, щодають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обовязки, повязані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії, а саме 25 квітня 2020 року.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1