Справа № 346/4832/15-к
Провадження № 1-кс/346/2/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия клопотання слідчого СВ Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 за погодженням прокурора Коломийської місцевої прокуратури у кримінальному провадженні № 0000236 від 16 січня 2015 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.3 КК України.

Клопотання надійшло до суду 20 вересня 2019р.

Суд перевірив надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження в рамках якого подано клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, -

в с т а н о в и в :

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Слідчий у заявленому клопотанні посилається на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, а саме, ОСОБА_6 діючи умисно, керуючись корисливими мотивами, зловживаючи довірою ОСОБА_7 , жителя АДРЕСА_1 , яка ґрунтувалася на довірливих відносинах, що склалися між ними внаслідок знайомства, під час телефонних розмов та електронного листування, викликаних бажанням ОСОБА_7 придбати транспортний засіб марки «Mercedes Benz», оголошення про продаж якого було оприлюднено на веб-сайті «https://auto.ria.com/», усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, заволодів майном ОСОБА_7 у великих розмірах, а саме грошовими коштами у загальній сумі 240 400 грн., при наступних обставинах:

Під час телефонних розмов та електронного листування, що мали місце у зв`язку із обговоренням умов та обставин придбання вищевказаного транспортного засобу, Сіщук , який з метою приховання своїх справжніх анкетних даних, використовував анкетні дані ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , взяв на себе зобов`язання по придбанню автомобіля марки «Mercedes Benz», вказавши при цьому ОСОБА_7 , що транспортний засіб знаходиться в Федеративній Республіці Німеччина, з подальшим переміщенням автомобіля на територію України, його розмитненням та продажем ОСОБА_7 . При цьому, згідно домовленості, сума продажу автомобіля із врахуванням інших витрат повинна була становити 36 000 доларів США.

Імітуючи виконання договірних зобов`язань, однак не маючи наміру їх виконувати, зловживаючи довірою ОСОБА_7 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_5 переконав ОСОБА_7 перерахувати на його банківський рахунок 3000 доларів США в якості авансу.

Після цього, 10.12.2014 ОСОБА_7 , з метою мінімізації комісії за здійснення банківської операції, передав грошові кошти в сумі 3000 доларів США знайомому ОСОБА_9 , який був клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк», з метою їх перерахування на банківський рахунок, вказаний ОСОБА_5 . В подальшому, 10.12.2014 о 15:56 год., ОСОБА_9 , виконуючи прохання ОСОБА_7 та перебуваючи у приміщенні відділення ПАТ КБ «Приватбанк» в м. Харків, проспект Науки (на момент вчинення злочину проспект Леніна), 36, перерахував грошові кошти у сумі 50400 грн., які згідно курсу валют, еквівалентні 3000 доларів США, на рахунок ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , який був вказаний ОСОБА_5 .

В подальшому, ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Коломия Івано-Франківської області, зняв грошові кошти, перераховані йому на вищезазначений банківський рахунок та розпорядився ними на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, об`єднану єдиним умислом, імітуючи виконання боргових зобов`язань, не маючи наміру їх виконувати, зловживаючи довірою ОСОБА_7 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_5 переконав останнього перерахувати на його банківський рахунок грошові кошти в сумі 10000 доларів США в якості часткової оплати за майбутнє відчуження автомобіля в його користь, аргументуючи необхідність коштів на ввезення автомобіля на територію України та проведення процедури розмитнення.

Після цього, 22.12.2014 ОСОБА_7 аналогічно, з метою мінімізації комісії за здійснення банківської операції, передав грошові кошти в сумі 10000 доларів США знайомому ОСОБА_9 , який був клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк», з метою їх перерахування на банківський рахунок, вказаний ОСОБА_5 .

У подальшому, 22.12.2014 о 15:01 год., ОСОБА_9 , виконуючи прохання ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні відділення ПАТ КБ «Приватбанк» в м. Харків, проспект Науки (на момент вчинення злочину проспект Леніна), 36, перерахував грошові кошти у сумі 190000 грн., які згідно курсу валют, еквівалентні 10000 доларів США, на рахунок ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , який був вказаний ОСОБА_5 .

В подальшому, ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Коломия Івано-Франківської області, зняв грошові кошти, перераховані йому на вищезазначений банківський рахунок та розпорядився ними на власний розсуд.

Цим самим, ОСОБА_5 , заздалегідь не маючи наміру виконувати договірні зобов`язання перед ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, керуючись корисливими мотивами, шляхом зловживання довірою ОСОБА_7 , заволодів грошовими коштами останнього у загальній сумі 240 400 грн., якими розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 майнову шкоду на вказану суму, яка у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто у великому розмірі.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому у великих розмірах, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України.

20.11.2017 слідчим СВ Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, та погоджено із процесуальним керівником в даному кримінальному провадженні. Повідомлення про підозру направлено рекомендованим листом на останнє місце проживання ОСОБА_5 , що в АДРЕСА_3 .

В ході досудового розслідування допитано ОСОБА_10 (дядька підозрюваного), який повідомив, що протягом останніх двох років він не бачив ОСОБА_5 , та раніше під час телефонних розмов, останній повідомив, що знаходиться в Київській області, де саме не вказав.

Під час спілкування із матір`ю ОСОБА_5 , остання повідомила, що відмовляється надавати покази у вказаному кримінальному провадженні щодо свого сина та місця його перебування, а також відмовляється від отримання будь-яких документів на адресу її сина.

28.11.2017 до СВ Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області надійшов рапорт оперуповноваженого СКП Коломийського ВП, в якому вказано, що під час виконання доручення слідчого в порядку ст. 40 КПК України в даному кримінальному провадженні, ним було здійснено заходи щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 . В ході проведення оперативно-пошукових заходів, встановити точне місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 не представилось можливим.

Відповідно до вищевказаного, під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 не встановлено.

28.11.2017 постановою слідчого досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000236 від 16.01.2015 зупинено, та підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відноситься до тяжких злочинів та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 років до 8 років.

Вина ОСОБА_5 підтверджується вагомістю зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме показаннями потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , документами, вилученими із ПАТ КБ «Приватбанк», протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем).

Підстави для тримання під вартою передбачені нормами Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі-Конвенція), а саме ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ).

З огляду на вищевказане положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, враховуючи обґрунтованість підозри у даному кримінальному провадженні, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, таким чином усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та невідворотність покарання, передбаченого за його вчинення, та з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки фактично перебував у державному розшуку у зв`язку із ухиленням від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки в основу підозри покладаються покази потерпілого, свідків, які відповідно до принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 Кримінального процесуального кодексу України) мають бути досліджені судом безпосередньо; вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому з метою запобігти вищевказаним ризикам шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів неможливо, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави є об`єктивно неможливим, так як ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 190 КК України, тобто вчинення шахрайства у великих розмірах, та на даний час майнова шкода не погашена; застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є неможливим з огляду на те, що під час досудового розслідування ОСОБА_5 умисно переховувався від органів досудового розслідування; застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки або особистого зобов`язання є неможливим через невідповідність характеру вчиненого кримінального правопорушення та особі підозрюваного даним запобіжним заходам, а тому просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Прокурор вважає, що клопотання про обрання запобіжного захожу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 слід залишити без розгляду відповідно до вимог ч.3 ст.190 КПК України.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку прокурора, перевіривши матеріали справи, суд доходить наступних висновків .

20 вересня 2019 року ухвалою Коломийського міськрайонного суду надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 у зв`язку з існуванням ризику щодо можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Однак, як вбачається із листа слідчого Коломийського ВП ГУНП ОСОБА_4 №4510/108/56-2020 від 08.04.2020 р. ухвала Коломийського міськрайонного суду від 20.09.2019 року про надання дозволу на затримання ОСОБА_6 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не виконана, у зв`язку з неможливістю встановити місцезнаходження останнього. З метою встановлення місцязнаходження та затримання ОСОБА_6 останнього оголошено в розшук. На даний час продовжуються оперативно-розшукові заходи щодо встановлення місцезнаходження останнього.

Згідно ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором наділені правом одночасно подати клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміну іншого запобіжного заходу на тримання під вартою та клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу.

Відповідно до ст.189 КПК України клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою приводу розглядається слідчим суддею, судом негайно після його одержання. При цьому ухвалу слідчого судді, суду про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого має бути виконано у строк, встановлений в цій ухвалі . Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту закінчення строку дії ухвали , заначеного в ній , або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії ( ч.3 ст. 190 КПК України) .

У зв`язку з вищенаведеним клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 слід залишити без розгляду .

На підставі викладеного і керуючись ст.,ст. 176-178, 182, 184, 188, 189, 190 КПК України,

У х в а л и в:

Клопотання слідчого СВ Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.3 КК України, залишити без розгляду.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом п`яти днів з дня оголошення .

Слідчий суддя: ОСОБА_1