КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/73/2020 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
представника власника майна ТОВ «Фінансова Компанія «Авістар», адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «Фінансова Компанія «Авістар», адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 17 вересня 2019 року,
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , шляхом накладення заборони на її відчуження, використання та розпорядження.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність правових підстав для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна ТОВ «ФК «Авістар», адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність та безпідставність, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги адвокат зазначає, що квартира, на яку накладено арешт, належить ТОВ «ФК «Авістар» на підставі свідоцтва від 25.03.2019, перехід права власності якої на користь ТОВ «ФК «Авістар» відбувався у встановлений законом спосіб. Вказує, що арештована квартира не є речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України. Апелянт додає, що товариство «ФК «Авістар» не має статусу підозрюваного, обвинуваченого, засудженого та не несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями Святошинського ВДВС ГТУЮ в м. Києві та діями службових осіб ДП «СЕТАМ» і не є юридичною особою, щодо якої здійснюється дане провадження.

Також апелянт зазначає, що клопотання сторони обвинувачення не містить ані обґрунтування необхідності арешту, ані ризиків, які можуть настати, в разі не накладення арешту на квартиру, ані чіткої мети арешту. Вказує, що слідчими суддями Святошинського районного суду м. Києва двічі розглядалось ідентичне клопотання про накладення арешту на дану квартиру та додає, що клопотання прокурора про арешт майна є формальним.

Далі в апеляційній скарзі сторона захисту звертає увагу суду на те, що ТОВ «ФК «Авістар» не відноситься до спеціального суб`єкту, про який йде мова в ст. 365 КК України. Вказує, що судом не встановлено мету накладення арешту на квартиру та додає, що клопотання про арешт майна розглянуто без повідомлення власника майна.

Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді. В обгрунтування пропуску строку зазначає, що ухвала постановлена без виклику у судове засідання власника майна, отримана апелянтом 07.10.2019.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника власника майна підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Клопотання представника власника майна ТОВ «Фінансова Компанія «Авістар», адвоката ОСОБА_7 , щодо поновлення строку на апеляційне оскарження з підстав, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає такими, що підлягають задоволенню, оскільки, на переконання колегії суддів, цей строк пропущено з поважних причин.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні Київської місцевої прокуратури № 8 перебувають матеріали кримінального провадження №0002992, відомості про яке 09.04.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України.

17.09.2019 прокурор Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_8 звернувся доСвятошинськогорайонного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яке ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 17 вересня 2019 року, задоволено.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Дослідивши апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «Фінансова Компанія «Авістар», адвоката ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що доводи апелянта в частині невідповідності арештованого майна вимогам ст. 98 КПК України, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами провадження, а саме постановою про визнання речових доказів від 16.09.2019, відповідно до якої, арештоване слідчим суддею майно визнано у рамках даного кримінального провадження речовим доказом (а.с. 22).

Посилання адвоката на те, що арештована квартира належитьТОВ «ФК «Авістар», перехід права власності на яку відбувався у встановлений законом спосіб, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки увипадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, що має місце у даному випадку.

Твердження адвоката про те, що товариство не має статусу підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, не несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями Святошинського ВДВС ГТУЮ в м. Києві та діями службових осіб ДП «СЕТАМ», не є юридичною особою, щодо якої здійснюється дане провадження, колегія суддів визнає необгрунтованими, оскільки положення п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України не вимагають наявності обгрунтованої підозри щодо особи на відміну від пунктів 2, 3, 4 ч. 1 ст. 170 КПК України, проте такої мети, яка передбачена пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 170 КПК України, у клопотанні не зазначено.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Твердження апелянта про те, що розгляд клопотання сторони обвинувачення про арешт майна відбувся без повідомлення власника майна, є необгрунтованими, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Посилання апелянта на те, що клопотання прокурора про арешт майна не містить чіткої мети, обгрунтування необхідності арешту майна, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються змістом клопотання про арешт майна, яке, на переконання колегії суддів, відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Твердження апелянта про те, що слідчим суддею не зазначено правову підставу для накладення арешту, є непереконливими, оскільки такі твердження спростовуються змістом оскаржуваного судового рішення, відповідно до якого метою накладення арешту на квартиру є забезпечення збереження речових доказів (а.с. 32-33).

Доводи апеляційної скарги в частині того, що суддями Святошинського районного суду м. Києва двічі розглядалось ідентичне клопотання про накладення арешту на дану квартиру, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки повторне звернення ініціатора клопотання до суду із клопотанням про арешт майна, не свідчить про незаконність дій органу досудового розслідування, з урахуванням того, що положення КПК України не містять прямої заборони стосовно таких дій стороною обвинувачення.

Посилання автора апеляційної скарги на формальний розгляд клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.

Твердження адвоката про те, що ТОВ «ФК «Авістар» не відноситься до спеціального суб`єкту, про який йде мова в ст. 365 КК України, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, з урахуванням обставин даного кримінального провадження, які, в свою чергу, стали підставою для його порушення.

Разом з тим, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість ухвали слідчого судді в частині накладення заборони у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , оскільки така заборона може бути застосована лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна. Таких даних оскаржуване судове рішення та клопотання прокурора не містять.
На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про часткову необ`єктивність судового розгляду, та наявність певних порушень вимог КПК України, з урахуванням положень ч. 2 ст. 404 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в частині заборони користування квартирою АДРЕСА_1 , з мотивів викладених апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Поновити представнику власника майна ТОВ «Фінансова Компанія «Авістар», адвокату ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 17 вересня 2019 року.

Апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «Фінансова Компанія «Авістар», адвоката ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 17 вересня 2019 року, скасувати в частині заборони користування квартирою АДРЕСА_1 .
В іншій частині ухвалу залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

________________________ ___________________________ __________________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4