печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , особи, що звернулась зі скаргою ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , слідчої ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_5 від 30.09.2019 про закриття кримінального провадження № 000610 від 11.10.2018,-

ВСТАНОВИВ:
18 жовтня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління національної поліції України ОСОБА_5 від 30.09.2019 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000610 від 11.10.2018, на підставі п.1 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутності події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В обґрунтування доводів та вимог скарги посилаються на неповноту та однобічність досудового розслідування, при цьому надає власну правову оцінку діям слідчого, стверджуючи про недотримання ним порядку збирання та оцінки доказів в кримінальному провадженні на виконання завдань кримінального судочинства. Зокрема вказує, що в основу рішення про закриття кримінального провадження слідчим покладено показання юридично зацікавленого у вирішенні справи свідка ОСОБА_6 , проте не надано правової оцінки представленим заявником документам, шляхом проведення одночасного допиту не усунуто протиріччя між показаннями свідка ОСОБА_7 та його показаннями, хоча він пройшов поліграф, який засвідчив правдивість його показань.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення ОСОБА_3 та в його інтересах адвоката ОСОБА_4 , кожний з яких підтримав скаргу, вислухавши заперечення слідчого ОСОБА_5 , вивчивши скаргу та долучені до неї документи, а також дослідивши матеріали кримінального провадження № 000610 від 11.10.2018, приходить до наступного висновку.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

За твердженням ОСОБА_3 , яке матеріалами справи не спростовано, копію оскаржуваної постанови він отримав 08.10.2019, а відтак слідчий суддя вважає скаргу поданою у визначений законом десятиденний строк.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням національної поліції України здійснювалося досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000610 від 11.10.2018 за заявою ОСОБА_3 за фактом заволодіння шляхом шахрайства житловими та нежитловими приміщеннями Благодійного Фонду «Солом`янка» за адресою м. Київ, пр. Космонавта Комарова 20-А, яке оскаржуваною постановою слідчого закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до заяви та показань ОСОБА_3 , останній в якості правових підстав для порушення кримінального провадження зазначив, що він спільно з ОСОБА_8 був співзасновником благодійного фонду «Солом`янка», який у 2003-2004 роках отримав у КМДА три земельні ділянки під забудову по пр. Комарова, 26, АДРЕСА_1 . Під час будівництва ОСОБА_8 , ввівши його в оману, попросив передати йому через бухгалтера печатку фонду, документи та ключі від електронної системи платежів «Кліент-Банк». В наступному йому ( ОСОБА_3 ) стало відомо про вибуття приміщень за адресою АДРЕСА_1 з активів фонду та про реєстрацію права власності на об`єкт за родичами ОСОБА_8 . Відчуження майна відбулося на підставі довіреності від його імені, хоча він ( ОСОБА_3 ) такої довіреності не видавав.

Згідно зі ст. 215 КПК України досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.

Орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, на власний розсуд визначає об`єм перевірочних дій, достатній, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч. 2 ст. 283 КПК України.

Доводи скарги ОСОБА_3 про неповноту та однобічності досудового розслідування зводяться до загальних формулювань і не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Стверджуючи про необхідність проведення одночасного допиту його та свідка ОСОБА_6 , ОСОБА_3 у скарзі не розкриває, яким чином проведення вказаної слідчої дії може вплинути на правильність висновків органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає відсутніми у справі обставини, які належали до перевірки шляхом вчинення інших перевірочних дій, ніж ті що проведені у справі, а відтак посилання заявника ОСОБА_3 на неповноту досудового розслідування, фактично як на єдину підставу для скасування оскаржуваного рішення, неспроможне.

Водночас, перевіряючи надані матеріали на предмет відповідності рішення про закриття кримінального провадження вимогам п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, слідчий суддя відзначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюється, не є злочином.

Зміст постанови про закриття кримінального провадження відповідає вимогам ст. 110 КПК України, рішення слідчого є належним чином мотивованим та обґрунтованим, а підстав стверджувати, що в ході нового розслідування можуть бути встановлені дані для висновку про наявність в описаних заявником обставинах події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, слідчим суддею при розгляді скарги не встановлено.

Так, під час допиту 16.10.2018 ОСОБА_3 показав, що право власності на приміщення в б. АДРЕСА_1 вибули з балансу благодійного фонду «Солом`янка» на підставі підробленої довіреності від імені ОСОБА_3 , яку він начебто видав ОСОБА_6 .

Відповідно до показань свідка ОСОБА_6 право власності на об`єкт нерухомості реєструвалися за ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 не на підставі довіреності, виданої ОСОБА_3 , а на підставі договору № 5/07 від 07.07.2014, відповідно до умов якого він ( ОСОБА_6 ) як ФОП є «Генеральним інвестором» будівництва по АДРЕСА_2 . 29.07.2014 ОСОБА_3 надав йому довіреність від імені благодійного фонду «Солом`янка», метою якої було вирішення ним питань пов`язаних з будівництвом від імені фонду по АДРЕСА_2 без його участі. Відповідно до договору № 5/07 від 07.07.2014 право власності на об`єкт будівництва належить Генеральному інвестору, який зобов`язується передати фонду, тобто замовнику, приміщення № 21 площею 45.52 м. кв. для здійснення благодійної діяльності. Вказані умови договору були виконані. Право власності на нежитлові приміщення були зареєстровані за ним (крім того, яке перейшло Фонду) відповідно до умов Договору № 5/07, це було 9 нежитлових приміщень, 4 з яких він подарував своїй дружині. На інші приміщення квартири оформлено право власності за тими особами, які йому надавали позику для інвестування.

Органом досудового розслідування встановлено, і зазначених висновків ОСОБА_3 у скарзі не заперечує, що право власності на житлові та нежитлові приміщення в б. АДРЕСА_1 було зареєстровано в 2016 році за ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_6 на підставі договорів іпотеки, а не на підставі довіреності від імені ОСОБА_3 .

Водночас, відповідно до висновку експерта № 19/17-3/1294-СЕ/18 від 13.12.2018, підписи від імені ОСОБА_3 в графі «Замовник» в договорі № 5/07 від 07.07.2014 на другій, третій, четвертій, п`ятій, шостій та сьомій сторінках, виконані ОСОБА_3 . Підпис від імені ОСОБА_3 в графі «Голова правління» в довіреності від 29.07.2014 виконаний ОСОБА_3 .

Аналогічними є і висновки судово-почеркознавчої експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз № 16001-16003/19-32/11825 від 02.07.2019, у відповідності до якого підпис від імені ОСОБА_3 в графі «Голова правління» в довіреності від 29.07.2014 виконаний ОСОБА_3 рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів.

Висновки кожної з наведених почеркознавчих експертиз ОСОБА_3 у скарзі не оспорює. Посилання ОСОБА_3 на те, що правдивість його показань засвідчив поліграф, безпідставне, оскільки останній не є засобом доказування підтвердження / спростування висновків почеркознавчої експертизи.

Отже, вищенаведені дані досудового розслідування спростовують твердження заявника про заволодіння ОСОБА_8 житловими та нежитловими приміщеннями благодійного фонду «Солом`янка» за адресою АДРЕСА_1 шляхом підроблення довіреності, а відтак слідчий суддя не вбачає підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження по доводам скарги ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 5 днів з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1