20.03.2020
Справа №359/2277/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Борисполі Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002395 від 24.11.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, працюючого водієм-експедитором у ФОП « ОСОБА_6 », що має на утримані матір непрацездатного віку 1938 року народження та неповнолітню дочку 2005 року народження, відповідно до вимог ст..89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
23.11.2018 приблизно о 21 годині, в темний період доби, на освітленій автодорозі, ОСОБА_5 , керуючи технічно справним фургоном «MERCEDES-BENZ ATEGO 1018», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю близько 50 км/год. по вул. Окружна с.Глибоке Бориспільського району Київської області, в напрямку с.Городище.

Під час руху по зазначеній автомобільній дорозі поблизу будинку №8, ОСОБА_5 , проявляючи злочинну недбалість, не врахував дорожню обстановку, в момент виникнення перешкоди для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, порушуючи тим самим п.п. 2.3 «б», 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР), внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який знаходився на проїзній частині вказаної автодороги на смузі руху в напрямку с. Городище.

Внаслідок наїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_5 ,, ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: ділянок осаднень на обличчі та волосистій частині голови, забійної рани на обличчі зліва, крововиливу під оболонки та в шлуночки головного мозку, забою головного мозку, перелому кісток обличчя та основи черепа; двобічних переломів ребер по різних анатомічних лініях без пошкодження пристінкової плеври, надривів в ділянці кореня лівої легені, крововиливу в корінь легень, кров`янистої рідини в лівій плевральній порожнині; крововиливу в судинний пучок селезінки; перелому верхньо-переднього краю вертлюжної западини, розриву зв`язки голівки стегнової кістки; саден на верхніх та нижніх кінцівках.

Вказані ушкодження в сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого.

Смерть ОСОБА_7 настала від поєднаної травми з переломами кісток скелета з ушкодженнями внутрішніх органів, що супроводжувались крововтратою та шоком.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_5 , який грубо порушив наступні пункти Правил дорожнього руху України:- п. 2.3 «б» ПДР, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;- п. 12.3 ПДР, згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Порушення ОСОБА_5 п.п. 2.3 «б», 12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та настанням смерті ОСОБА_7 .

Крім цього, в порушення п. 2.10 ПДР ОСОБА_5 , побачивши на місці події наслідки своїх злочинних дій у вигляді смерті ОСОБА_7 , керуючи фургоном «MERCEDES-BENZ ATEGO 1018», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з місця дорожньо-транспортної пригоди поїхав в невідомому напрямку.

Зазначені дії ОСОБА_5 орган досудового слідства кваліфікував як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за ч. 2 ст. 286 КК України.

За згодою учасників судового провадження, згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежився допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, щодо речових доказів та понесених судових витрат.

Згідно з поданими письмовими заявами від 25.07.2019 та від 10.03.2020 потерпілий ОСОБА_8 просив розглядати кримінальне провадження без його участі, при призначення покарання покладається на думку суду, отримав від ОСОБА_9 кошти в сумі 13000 гривень, матеріальних претензій до обвинуваченого не має (а.с.45,142).

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, підтвердив фактичні обставини кримінального провадження як вони викладені в обвинувальному акті, а також показав наступне. 23 листопада 2018 року він їхав додому на автомобілі з м.Києва в с.Глибоке Бориспільського району, підвозив двох хлопців: одного висадив на вул.Центральній, іншого віз по вул.Окружній. Було темно, вуличне освітлення працювало через один ліхтар. Потерпілого ОСОБА_7 він раніше знав, побачив його в останній момент, потерпілий сидів на дорозі на середині проїзної частини на колінах та ліктях. В подальшому чув від односельчан, що ОСОБА_7 в той день був у нетверезому стані, буквально ліз додому. Коли вони з пасажиром побачили потерпілого на дорозі, разом закричали, він відразу вдарив по гальмах. Вони з пасажиром вийшли з автомобіля, щоб подивитись. В світлі фар він роздивився потерпілого, зрозумів, що той не дихає. На відстані близько 300 метрів побачив що по зустрічній полосі йде його дочка. Пасажир сказав йому: «тікай, ти мене, я тебе не бачили». Він злякався наслідків, в такій ситуації ніколи не був, від переляку поїхав в м.Бориспіль, поставив машину в гараж. Наступного дня до нього на роботу приїхав слідчий ОСОБА_10 . Арештований автомобіль належить його роботодавцю, в якого він працював водієм-експедитором. На автомобілі пошкоджень майже не було. Дуже шкодує про скоєне. Визнає що було неправильним поїхати з місця події. Брату потерпілого він відшкодовує шкоду: перерахував 10000 гривень і домовився про встановлення пам`ятника. Посвідчення водія в нього не вилучали і в даний час він працює водієм-експедитором утримує неповнолітню доньку та непрацездатну матір.

З урахуванням наданих обвинуваченим показань та повного визнання ним викладених в обвинувальному акті обставин, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_5 , які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 2 ст. 286 КК України, кваліфіковано вірно.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 вид та міру покарання, суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який, хоч і був засуджений вироком Печерського районного суду м.Києва від 30 листопада 2005 року за ч.2 ст.186, 353 КК України на підставі ст..70 КК України до 5 років позбавлення волі та відбував покарання в місцях позбавлення волі і звільнений 19.08.2009 року на підставі постанови Березанського міського суду Київської області умовно-достроково на 1 рік 7 днів, в силу вимог ст..89 КК України визнається таким, що не має судимості (а.с.106-107, 109-112), працює водієм-експедитором у ФОП ОСОБА_11 та позитивно характеризується за місцем роботи (а.с.36).

Згідно з довідкою наданою фізичною особою-підприємцем, за час роботи з 4.12.2018 року, ОСОБА_5 зарекомендував себе досвідченим та уважним водієм, користується авторитетом у колективі. Також зазначено, що колектив потребує такого працівника та водія (а.с.117). Крім того, встановлено, що на утриманні у обвинуваченого є донька 2005 року народження та непрацездатна мати, 1938 року народження (а.с.37,115,116).

Згідно зі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є його щире каяття, відшкодування заподіяної шкоди, що підтверджується квитанцією Приватбанку про перерахування 10000 гривень за поховання ОСОБА_7 потерпілому у кримінальному провадженні ОСОБА_8 (а.с.114), а також заявою потерпілого ОСОБА_8 про відсутність претензій матеріального характеру до обвинуваченого та отримання від обвинуваченого 13000 гривень (а.с.142). Згідно зі ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

З урахуванням санкції ч. 2 ст.286 КК України суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, при цьому суд враховує, вимоги ст..69-1 КК України, оскільки обвинувачений визнав свою вину та встановлено дві обставини які пом`якшують його покарання.
Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , обставини, що пом`якшують його покарання, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, в зв`язку з чим вважає за доцільне на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, згідно ч.1 ст. 76 КК України.

Суд не знаходить підстав для застосування ст.69 КК України для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, оскільки,хоча поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування та в ході судового розгляду і свідчила про його щире каяття, однак встановлені судом обставини, що обвинувачений залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, а також потерпілого ОСОБА_7 на дорозі із заподіяними тілесними ушкодженнями, внаслідок яких настала смерть потерпілого, не дають суду підстав для звільнення обвинуваченого від додаткової міри покарання та призначення покарання без позбавлення права керування транспортними засобами, про що було заявлено стороною захисту.
Та обставина, що на даний час обвинувачений ОСОБА_12 працює водієм, а також наявність у нього утриманців не може бути безумовною підставою для незастосування додаткової міри покарання.
Так, в силу вимог ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Отже призначене судом покарання не має бути формальним та має слугувати поставленій меті.
На думку суду, визначене ОСОБА_5 покарання повністю відповідає вищенаведеним вимогам закону та фактичним обставинам справи, тобто, тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого і встановленим обставинам, що пом`якшують його покарання.

Цивільний позов не заявлявся.

По справі значаться судові витрати на проведення двох судових автотехнічних експертиз на суму 1430 грн. та на суму 1144рн. (а.с.102,103), які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Так, пару валянків чорного кольору з гумовими калошами, чоловічу футболку темно-синього кольору, чоловічі штани чорного кольору, чоловічу куртку синього кольору з емблемою торгової марки «Adidas» білого кольору з світловідбиваючого матеріалу, чоловічу шапку чорного кольору із вставками білого кольору, чоловічий светр синього кольору, - слід повернути родичам потерпілого ОСОБА_7 .

Автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» моделі «ATEGO 1018», тип фургон-рефрижератор-с вантажний, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_13 згідно з наданих власником документів, зокрема свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.62-69), - слід повернути власнику.

Відповідно до вимог ст.174 КПК України арешт, накладений на вказане майно ухвалами слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду від 04.12.2018 (справа №359/9927/18) та від 06.12.2018 (справа №359/10021/18) - слід скасувати.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись 100, 122, 124, 126, 318, 322, 363-368 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовим строк терміном 2 (два) роки з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_5 витрати на користь держави за проведення судових експертиз на загальну суму 2574 гривні ( на рахунок, відкритий в Державній казначейській службі України, МФО 899998).

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду від 04.12.2018 (справа №359/9927/18) та від 06.12.2018 (справа №359/10021/18) на наступне майно: пару валянків чорного кольору з гумовими калошами, чоловічу футболку темно-синього кольору, чоловічі штани чорного кольору, чоловічу куртку синього кольору з емблемою торгової марки «Adidas» білого кольору з світловідбиваючого матеріалу, чоловічу шапку чорного кольору із вставками білого кольору, чоловічий светр синього кольору, що належали потерпілому ОСОБА_7 , та автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» моделі «ATEGO 1018», тип фургон-рефрижератор-с вантажний, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_13 .

Речові докази :

-пару валянків чорного кольору з гумовими калошами, чоловічу футболку темно-синього кольору, чоловічі штани чорного кольору, чоловічу куртку синього кольору з емблемою торгової марки «Adidas» білого кольору з світловідбиваючого матеріалу, чоловічу шапку чорного кольору із вставками білого кольору, чоловічий светр синього кольору повернути родичам померлого ОСОБА_7 (потерпілому ОСОБА_8 );

- автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» моделі «ATEGO 1018», тип фургон-рефрижератор-с вантажний, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_13 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику, направити потерпілому.

Суддя ОСОБА_14 -Лесів