КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2,

суддів - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

секретаря - ОСОБА_5,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6,

підозрюваного - ОСОБА_1,

захисника - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001146 від 12.03.2020 року, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_1 - ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 березня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 10.05.2020 року включно,-

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю м. Донецьк, українцю, громадянину України, не одруженому, із вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Слідчим відділом Печерського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001146 від 12.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України.

13 березня 2020 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України.

13 березня 2020 року старший слідчий СВ Печерського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_9 звернувся до Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, мотивуючи клопотання тим, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, а також необхідністю запобігти спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, та незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 березня 2020 року клопотання слідчого задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 10.05.2020 року включно, із покладенням обов'язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. Обґрунтовуючи своє рішення суд зазначив, що вказані у клопотанні обставини підозри за ч.3 ст.296 КК України мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупність даних, а також наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема спроба підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків.

На вказану ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_1 - ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження. Посилання на наявність ризиків є не обґрунтованим, оскільки відсутні конкретні обставини, що вказують на ризики зазначені у клопотанні, які в свою чергу, підтримав слідчий суддя, також не враховано і особу підозрюваного, який веде активне громадське життя та має позитивні характеристики, окрім цього, інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення не є тяжким чи особливо тяжким, що також залишено поза увагою при обранні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та можливість, при цьому, застосувати інший, альтернативний запобіжний захід. Тому, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді особистої поруки Народного депутата України.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, ухвалу слідчого судді просив залишити без змін, як законну та обґрунтовану;

- підозрюваного та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили задовольнити її у повному обсязі;

- ознайомившись з матеріалами клопотаннята обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з'ясувати всі обставини, з якими пов'язана можливість застосування такого запобіжного заходу.

Вивчивши клопотання й матеріали, які його обґрунтовують, слідчий суддя встановив, що зазначені у ньому обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доданих до клопотання доказів, а також правильно зазначив, що причетність ОСОБА_1 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є вірогідною для застосування щодо нього обмежувальних заходів та прийшов до висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком до 10.05.2020 року.

Проте, з таким рішенням слідчого судді колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Манчіні проти Італії», зазначено, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюється до позбавлення волі для цілей ст.5 §1(с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу передбачені ст.178 КПК України.

З положень зазначеної норми вбачається, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов'язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров'я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв'язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов'язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м'яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об'єктивно зв'язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Словосполучення «обґрунтована підозра» передбачає наявність існування фактів або інформації, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин («Cebotari v. Moldova», п.48).

Під час розгляду зазначеного клопотання, слідчий суддя з'ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України.

Як вбачається з наданих слідчим до клопотання матеріалів, які його обґрунтовують, слідчий суддя встановив наявність зазначених у клопотанні обставин підозри, які підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, якими є наведені у клопотанні слідчого докази з доданими до нього матеріалами.

З урахуванням того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов'язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України.

Виходячи з приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» поняття «обґрунтована підозра», - воно означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об'єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_1 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про їх наявність є обґрунтованим з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, проте, у клопотанні органу досудового розслідування відсутні будь-які докази на підтвердження того, що більш м'який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, вказаним у клопотанні слідчого.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов'язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв'язками та усіма видами зв'язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

У відповідності до положень ст.178 КПК України, для вирішення справи згідно з вимогами закону, колегією суддів також враховано дані, які характеризують особу підозрюваного, зокрема наявність у останнього постійного місця проживання, позитивних характеристик, а саме підозрюваний веде активне громадське життя, добровольцем пішов на фронт, ніс службу в лавах НГУ по захисту територіальної цілісності України, нагороджений грамотою спікера Верховної ради України та є учасником бойових дій, також враховано стан його здоров'я та міцність соціальних зв'язків, того, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а також інші обставини.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею не з'ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м'яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти ризикам.

Слідчий суддя обмежився лише посиланням на законодавчі норми процесуального закону, належним чином не обґрунтувавши прийняте рішення щодо конкретного кримінального провадження та особи підозрюваного, не врахувавши, при цьому, що обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до якого прирівняно і домашній арешт, лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії).

Також Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для обмеження свободи має оцінюватися у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

До того ж, як вбачається з матеріалів судової справи, у суді першої інстанції було заявлено клопотання про взяття на поруки підозрюваного ОСОБА_1 та міститься письмове зобов'язання Народного депутата України ОСОБА_11 про те, що він поручається за виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов'язків.

Однак слідчим суддею, зазначене клопотання залишено без задоволення, при цьому, доводи відхилення даного клопотання в оскаржуваній ухвалі слідчим суддею не висвітлено та належним чином не обґрунтовано.

Не наведено зазначених обставин і прокурором у судовому засіданні під час перегляду оскаржуваної ухвали.

Також, прокурором не наведено наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки не визначено конкретно мету та цілі, які стоять за ним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в сукупності із встановленими обставинами даного кримінального провадження, особи підозрюваного та практики Європейського суду з прав людини, обрання стосовно ОСОБА_1 запобіжного заходу вигляді цілодобового домашнього арешту є недоцільним, тоді як належну процесуальну поведінку підозрюваного можна забезпечити шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки Народного депутата України, який, на думку колегії суддів, заслуговує на довіру та зможе забезпечити своєчасне прибуття підозрюваного до правоохоронних органів та суду.

За положеннями ч.1 ст.180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особам, яких слідчий судді, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов'язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов'язків, відповідно до ст.194 цього Кодексу і зобов'язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

За таких обставин, враховуючи дані, які характеризують особу підозрюваного, тяжкість покарання за вчинення ним злочину, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, який не є корисним злочином та відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, незначний ступінь ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність недостатності застосування щодо підозрюваного більш м'яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника підозрюваного слід задовольнити, а тому ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 березня 2020 року необхідно скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді особистої поруки, передавши підозрюваного ОСОБА_1 на поруки Народного депутата України ОСОБА_12

Саме такий запобіжний захід, на думку колегії суддів, буде достатнім, необхідним та доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_1 та виконання покладених на нього процесуальних обов'язків.

В свою чергу, від поручителя Народного депутата України ОСОБА_12 отримана відповідна згода, також він підтвердив, що відповідно до ч.3 ст.180 КПК України, йому відомо у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_1 та міра покарання передбачена законом за його вчинення, відомі йому і обов'язки поручителя та наслідки їх невиконання, а також право на відмову від прийнятих на себе зобов'язань та порядок реалізації такого права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_1 - ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 березня 2020 року про застосування підозрюваному ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 10.05.2020 року включно, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Печерського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_9, задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

В порядку ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_1, наступні обов'язки:

1. прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

2. не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають йому право на виїзд за межі України.

Передати підозрюваного ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на поруки Народного депутата України ОСОБА_18.

Роз'яснити поручителю Народному депутату України ОСОБА_13, що він, як поручитель несе відповідальність за виконання підозрюваним ОСОБА_1 обов'язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у разі невиконання поручителем ОСОБА_14 взятих на себе зобов'язань, на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі, передбаченому ч.5 ст.180 КПК України.

Поручителю ОСОБА_13, також роз'яснюється, що він може відмовитись від взятих на себе зобов'язань до виконання підстав, які тягнуть за собою його відповідальність. У такому разі він зобов'язаний забезпечити явку підозрюваного ОСОБА_1 до органу досудового розслідування чи суду для вирішення питання про зміну йому запобіжного заходу на інший.

Контроль за виконанням зобов'язань про особисту поруку покласти на слідчого, який здійснює досудове розслідування.

Строк дії ухвали встановити до 10 травня 2020 року, включно.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_17 ОСОБА_16 ОСОБА_15