УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2020 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/10484/18 (провадження № 1-кп/201/827/2020), відомості про яке 21 вересня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002365, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, одруженого, раніше судимого 10 листопада 2017 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном три роки, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 19 вересня 2018 року приблизно об 11.00 годині, знаходячись в приміщенні своєї квартири АДРЕСА_2 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, діючи з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу заволодів грошовими коштами у розмірі 600,00 гривень, які знаходилися на тумбочці у кімнаті, які належать потерпілому ОСОБА_5 , чим завдав останньому майнову шкоду в розмірі 600,00 гривень. Після чого обвинувачений ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Від потерпілого ОСОБА_5 надійшла заява про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 185 КК України стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , який просив закрити кримінальне провадження, посилаючись на те, що обвинувачений є членом його сім`ї, з яким вони разом проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки.

Обвинувачений ОСОБА_4 , визнавши свою вину в пред`явленому йому обвинувачені, просив закрити кримінальне провадження стосовно нього.

Прокурор не заперечував щодо закриття кримінального провадження, посилаючись на наявність для цього законних підстав.

Вислухавши думки учасників судового провадження, при розгляді питання про закриття кримінального провадження суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначать зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 26 КПК України, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Я вбачається з положень абз. 2 ч. 7 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 10 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Поняття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, а також конкретні склади кримінальних правопорушень, провадження за якими може бути розпочато слідчим або прокурором лише на підставі заяви потерпілого містяться у статті 477 КПК України.

Так, на момент звернення ОСОБА_5 20 вересня 2018 року із заявою про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, діяли положення ч. 1 ст. 477 КПК України в редакції процесуального закону від 23.02.2014 року, згідно пункту 3 якої, до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення відносилось провадження, яке було розпочато за заявою потерпілої особи щодо кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 КК України (крадіжка, крім крадіжки, вчиненої організованої групи) якщо вони вчинені чоловіком (дружиною) потерпілого, іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого.

В той же час, положеннями ЗУ «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 06.12.2017 року, який набрав чинності 11 січня 2019 року, редакція вищезазначеної статті 477 КПК України була змінена шляхом виключення пункту третього частини першої цієї статті.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Водночас, суд враховує, що на момент звернення ОСОБА_5 із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, останнє процесуальним законом відносилось до приватного обвинувачення і могло бути розпочато лише за заявою потерпілої особи, оскільки, як встановлено судом, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 на момент подання заяви спільно проживали, були пов`язані спільним побутом та родинними зв`язками, що у розмінні пункту 1 ч. 1 ст. 3 КПК України, підпадало під визначення близьких родичів та членів сім`ї.

А отже, з огляду на положення ч. 6 ст. 9 КПК України, відповідно до якої, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першої статті 7 цього Кодексу, до яких відноситься, зокрема, принцип диспозитивності, передбачений ст. 26 КПК України, та відповідно до якого, відмова потерпілого від приватного обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, суд вважає за можливе закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , на підставі пункту 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто, у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_5 від обвинувачення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 9, 26, 284, 314, 369-372, 477 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, закрити у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня проголошення ухвали суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1