В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.02.2020 Справа №607/25242/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0002501 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Горинка Кременецького району Тернопільської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працюючого торговим представником ТОВ «Гіг-ант», неодруженого, зареєстрованого у с.Горинка Кременецького району Тернопільської області, фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю: прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 , представника потерпілих ОСОБА_11 , потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Так, 28 серпня 2018 року близько 18 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_6 , як водій, керуючи технічно - справним автомобілем марки «Ауді A4», д.н.з. НОМЕР_1 (Республіка Польща), рухався лівою смугою транспортного потоку вул.Микулинецькою м.Тернополя в напрямку до вул.Князя Острозького, де всупереч вимог п.2.3. (б, д) ПДР України під час руху не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, а саме на відрізку вказаної проїзної частини неподалік ТОВ «РОСТ-метал», яка має по дві смуги для руху в кожному напрямку, також грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5., 1.10., (в частині визначення терміну безпечна дистанція), 12.4. ПДР України, не обрав безпечної дистанції та швидкості, внаслідок чого створив своїми діями небезпеку для руху іншим учасникам дорожнього руху.

Зокрема, в цей час лівою смугою транспортного потоку вул.Микулинецької в м.Тернополі до вул.Князя Острозького, в попутному із автомобілем марки «Ауді A4», д.н.з. НОМЕР_1 (Республіка Польща), рухався зі швидкістю 35 км/год технічно - справний автомобіль марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_12 , із одним пасажиром в салоні.

Внаслідок порушення вищевказаних пунктів ПДР України, обвинувачений ОСОБА_6 , як водій, не забезпечив безпеку дорожнього руху та поставив себе в такі умови, що допустив зіткнення із автомобілем під керуванням ОСОБА_12 марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_2 , який після даної ДТП зіткнувся передньою частиною автомобіля в праву задню частину автобуса марки «Сетра ВФ 8503 П», який розпочав рух на зелене світло світлофора після його повної зупинки на червоне світло.

Внаслідок вказаної вище ДТП середньої тяжкості тілесні ушкодження отримали:

- водій автомобіля марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_12 , у вигляді: травми лівого колінного суглоба у вигляді закритого ушкодження (розриву) тіла і заднього рогу присереднього (медіального) меніска, що ускладнились розвитком синовіїту (запалення внутрішньої оболонки суглоба з накопиченням в його порожнині рідини), та порушення цілісності шкірних покривів (раною) в його проекції, які не були небезпечними для життя та у своєму клінічному перебігу супроводжувались тривалим (більше 21 дня) розладом здоров`я;

- пасажир автомобіля марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_13 , у вигляді: травми правого гомілково-ступеневого суглоба у вигляді підвивиху дистального (нижнього) кінця зовнішньої кісточки малогомілкової кістки, травми правої стопи у вигляді закритого внутрішньо-суглобового перелому 3-ї плеснової кістки і закритого перелому проміжної клиновидної кістки передплесни та вивихом надп`ятково-п`яткового суглоба з пошкодженням зв`язкового апарату і накопичення крові у його порожнині (гемартрозу), садна обох стоп, які не були небезпечними для життя та у своєму клінічному перебігу супроводжувались тривалим (більше 21 дня) розладом здоров`я.

Порушення обвинуваченим ОСОБА_6 , як водієм, вимог п.п. 2.3. (б, д); 1.10., (в частині визначення терміну безпечна дистанція), 12.4 ПДР України, перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням вказаної ДТП та заподіянням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, не визнав та пояснив, що визнає свою винуватість виключно у спричиненні ДТП, як адміністративного правопорушення. Зокрема, він, ОСОБА_6 , як водій, 28 серпня 2018 року близько 18 год. 30 хв. рухався крайньою лівою смугою руху з м.Теребовля Тернопільської області до м.Тернополя на автомобілі марки «Ауді A4», д.н.з. НОМЕР_1 (Республіка Польща), із швидкістю 70-80 км/год в потоці автомобілів, де, проїжджаючи смт.В.Березовиця Тернопільського району, у транспортному потоці на кілька секунд відволікся від керування т/з, а надалі, побачив перед собою за 2-3 м т/з марки «Шевроле Авео», але загальмувати не встиг, через що спричинив ДТП вдаривши даний т/з в задню ліву частину передньою частиною керованого ним автомобіля, після чого т/з марки «Шевроле Авео» по інерції зіткнулось з автобусом, який їхав в правій смузі руху.

Разом із такою позицією під час судового розгляду обвинуваченого ОСОБА_6 , винуватість останнього у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, повністю доводиться дослідженими під час судового розгляду доказами у кримінальному провадженні:

- показаннями допитаного під час судового розгляду потерпілого ОСОБА_12 , який пояснив, що 28 серпня 2018 року повертався із ОСОБА_13 до м.Тернополя на автомобілі марки «Шевроле Авео» та зупинялися на забороняючий сигнал світлофора у лівій смузі руху в районі смт.В.Березовиця, в процесі чого відчули сильний удар ззаду, від чого автомобіль відкинуло на сусідню смугу руху, де стояв також перед світлофором автобус, з яким також відбулося зіткнення, від чого вони, потерпілі, втратили свідомість. Прийшовши до тями, побачили, що люди з автобуса намагались витягнути їх, потерпілих, з автомобіля. У нього, ОСОБА_12 , коліно було розірване і нога не згиналася. Зіткнення відбулося в задню ліву частину автомобіля марки «Шевроле Авео», після цього - передньою частиною в автобус. Нога постраждала після удару в автобус. Після цього, його, ОСОБА_12 , привезли в лікарню, де він перебував близько 2 тижнів, а в загальному на лікарняному 53 дні;

- показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_13 , яка пояснила аналогічне, що і потерпілий ОСОБА_12 , додавши, що останній в стані шоку після ДТП, спочатку не побачив, що пошкодив ногу, а потім йому на це звернули увагу. Вона, потерпіла, у результаті ДТП, отримала травми ніг;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який в процесі судового розгляду пояснив, що 28 серпня 2018 року перебував на пасажирському сидінні в якості додаткового водія автобуса марки «Сетра» під керуванням водія ОСОБА_15 , який рухався маршрутом «Кам`янець-Подільський Вроцлав» із пасажирами та вантажем. У м.Тернополі по вул.Микулинецькій автобус рухався у колоні автомобілів у крайній правій смузі руху та почав гальмувати перед світлофором, оскільки був увімкнений забороняючий сигнал світлофора, до якого ще не доїхали, після чого почув спочатку звуки зіткнення, а потім відчули удар в задню частину автобуса. Коли вийшли з автобуса, то побачили, як т/з марки «Шевроле Авео», синього кольору, зіткнувся із автобусом. Позаду т/з марки «Шевроле Авео» був ще один розбитий автомобіль, який зіткнувся із вказаним т/з. Водій останнього отримав тілесні ушкодження, його витягували з автомобіля, була рвана рана коліна;

- протоколом огляду місця ДТП із таблицею ілюстрацій до нього від 28 серпня 2018 року, за яким слідчим, у присутності понятих, було оглянуто проїзну частину дороги по вул.Микулинецькій, поблизу будинку №65, в м.Тернополі, зафіксовано там обстановку, складено план-схему та вилучено транспортні засоби марок «Ауді A4», д.н.з. НОМЕР_1 (Республіка Польща) та «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_2 , які поміщено на спецмайданчик ТВП ГУНП в Тернопільській області;

- висновком судової автотехнічної експертизи №5-536/18 від 31 жовтня 2018 року, відповідно до якого на момент експертного дослідження автомобіля «Ауді А4», д.н.з. НОМЕР_3 , система рульового керування, гальмівна система, надані на дослідження транспортного засобу знаходяться в працездатному стані та несправності (невідповідності) вказаних систем (елементів систем), а саме системи рульового керування та робочої гальмівної системи не виявлено;

- висновком судової автотехнічної експертизи №5-535/18 від 30 жовтня 2018 року, згідно якого на момент експертного дослідження автомобіля «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_2 , несправностей (невідповідностей) систем (елементів систем), які виникли до моменту ДТП, не виявлено;

- висновком судової транспортно-трасологічної експертизи №5-537/18 від 28 листопада 2018 року, відповідно до якого кут взаємного розташування повздовжніх осей транспортних засобів «Шевроле Авео» та «Ауді А4», в момент первинного контактування, був в межах 5°+/-5°.Зіткнення автомобілів «Ауді А4» та «Шевроле Авео» відбулося на лівій смузі руху транспортного потоку в напрямку до вул.Живова м.Тернопоя, в повздовжньому напрямку - в місці, що дещо передує початку утворення «осипу бруду», який зафіксований в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.08.2018 року та на план-схемі додатку до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.08.2018 року, у напрямку переміщення автомобіля «Ауді А4». Зіткнення автомобіля «Шевроле Авео» та автобуса «Сетра» відносно елементів дороги, відбулося на правій смузі руху транспортного потоку в напрямку до вул.Живова м.Тернополя, в повздовжньому напрямку - в місці, що безпосередньо передує початку утворення «сліду пошкодження дорожнього покриття», який зафіксовано в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.08.2018 року та на план-схемі додатку до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.08.2018 року, у напрямку переміщення автомобіля «Шевроле Авео»;

- висновком судово-медичної експертизи №1287 від 12 листопада 2018 року, за яким у ОСОБА_12 при госпіталізації 28 серпня 2018 року в стаціонар КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» та за період подальшого амбулаторного лікування в поліклінічному відділенні КНП «Тернопільська комунальна міська лікарні №2» було встановлено травму лівого колінного суглоба у вигляді закритого ушкодження (розриву) тіла і заднього рогу присереднього (медіального) меніска, що ускладнилось розвитком синовіїту (запалення внутрішньої оболонки суглоба з накопиченням в його порожнині рідини), та порушення цілості шкірних покривів (раною) в його проекції. Наведене підтверджується даними об`єктивного клінічного обстеження ОСОБА_12 та результатами додаткових досліджень (МРТ, УЗД). Рана була піддана первинній хірургічній обробці з ушиванням країв. Крім цього, із зовнішніх тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 також були виявлені садна на обличчі справа та синець повік правого ока, садна лівого передпліччя та правої гомілки. Відмічені у ОСОБА_12 ушкодження, зважаючи на їх вид та морфологічні властивості, утворились від дії тупих предметів незадовго до його госпіталізації у лікувальний заклад, не виключено у вказаний в ухвалі термін - 28 серпня 2018 року. Зважаючи на характер та розташування відмічених у ОСОБА_12 ушкоджень, утворення їх від частин салону автомобіля, за наведених в ухвалі обставин дорожньо-транспортної пригоди, не виключається. Виявлені у ОСОБА_12 тілесні ушкодження не були небезпечними для життя та у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень;

- висновком судово-медичної експертизи №1167 від 08 жовтня 2018 року, за яким у ОСОБА_13 при первинному зверненні 28.08.2018 року за медичною допомогою в травмпункт Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги і наступних лікарських оглядах в Тернопільській районній поліклініці, на підставі даних об`єктивного клінічного обстеження та результатів додаткових досліджень (ультразвукового, рентгенографічного), були встановлені: травма правого гомілково-ступневого суглоба у вигляді підвивиху дистального (нижнього) кінця зовнішньої кісточки малогомілкової кістки; травма правої стопи у вигляді закритого внутрішньо-суглобового перелому 3-ї плеснової кістки і закритого перелому проміжної клиновидної кістки передплесни та вивихом надп`ятково-п`яткового суглоба з пошкодженням зв`язкового апарату і накопичення крові у його порожнині (гемартрозу). Із зовнішніх тілесних ушкоджень у ОСОБА_13 були виявлені садна обох стоп. Відмічені у ОСОБА_13 ушкодження, зважаючи на їх вид, виразність ознак консолідації (зрощення) переломів та стан м`яких тканин, утворились від дії тупих предметів незадовго до її звернення за медичною допомогою, не виключено у вказаний в ухвалі термін - 28 серпня 2018 року. Утворення описаних у ОСОБА_13 ушкоджень за наведених в ухвалі обставин дорожньо-транспортної пригоди, не виключається. Виявлені у ОСОБА_13 тілесні ушкодження не були небезпечними для життя та у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень;

- поясненнями експерта ОСОБА_16 по обставинах проведених судово-медичних експертиз №1167 від 08 жовтня 2018 року та №1287 від 12 листопада 2018 року, яка свої висновки в судовому засіданні підтримала повністю та пояснила, що при вивченні документів, які були надані стосовно ОСОБА_13 , крім заключення медичного центру «Ортоклініка» від 30.08.2018 року із висновками «Крайовий перелом кубовидної кістки правої ступні, парціальне пошкодження п`ятково-кубовидної зв`язки», на дослідження було надано рентгенівський знімок та компакт диск. Крім цього, проводилась консультація з лікарем рентгенологом. При вивченні з вказаним лікарем документів та знімків було виявлено перелом проміжної клиновидної кістки, це також кістка стопи, але інша. Помилково, при первинному огляді, було надано таке заключення, хоча це та сама стопа, але інша кістка. Саме заключення про крайовий перелом кубовидної кістки від 30.08.2018 року свого підтвердження не знайшло. За рентгенівським знімком від 18.09.2018 року знайшли перелом клиновидної кістки. Вивчали знімки від 30.08.2018 року та 18.09.2018 року. Перелому клиновидної кістки 30.08.2018 року встановлено не було. Були надані рентгенівські зображення органів грудної клітки із захопленням лівої плечової кістки і кісток правого плечового поясу від 30.08.2018 року та кісток гомілково-степеневого суглоба і стопи від 18.09.2018 року. Експертиза проводиться на підставі наданих медичних документів або оригіналів або їх завірених копій. У висновок переноситься все, що зазначено у медичних документах. Рентгенологічні дані, а саме зрощення кістки, вказують на період отримання травми, а також опис травми, здійснений лікарем рентгенологом. Давність травми якраз і визначається лікарем рентгенологом. Лікар рентгенолог працює в штаті ТОБ СМЕ, він фахівець в даній справі, а тому для підтвердження чи спростування діагнозу, його залучають самі, без дозволу працівника правоохоронного органу. Опис механізму отримання травми було описано в медичних документах. Кубовидна та клиновидна кістки невеликого розміру, знаходяться поряд, але різної форми. У підсумках зазначено про травму кістки, яка була вивчена саме по рентгенівських знімках, а саме клиновидної кістки. Лінія перелому клиновидної кістки слугувала діагнозу, що наявний саме її перелом, а не кубовидної. Щоб кістка зрослася потрібно більше 21 дня, тому і було зроблено висновок, що вказана травма могла утворитися 28 серпня 2018 року. Що ж стосується ОСОБА_12 , то згідно висновку із медичного центру «Паракліт», розриву меніска не виявлено, а згідно протоколу МРТ «Прохелс» виявлено розрив меніска лівого колінного суглобу. При первинному огляді могло бути не виявлено розриву меніска, однак у процесі загоєння та через деякий час краще видно. Зважаючи на первинні дані та описану травму коліна, обмеження рухів, розрив меніска стався у момент заподіяння травми. Дані та обставини події, а також отримані травми були описані в ухвалі суду та медичних документах. МРТ більш інформативний вид дослідження ніж ультразвукове дослідження. Розвиток синовії це запалення внутрішньої оболонки суглоба з накопиченням в його порожнині рідини. Ефективність проведення діагностики при синовії визначають лікарі ортопеди. ОСОБА_12 було встановлено середньої тяжкості тілесні ушкодження. Для проведення експертизи було надано ухвалу суду та медичні документи, які були вивчені та в подальшому встановлені підсумки. Інших доказів не збирали. Вивчаються документи, на підставі яких встановлюється тяжкість тілесних ушкоджень. Рентген вивчає патологічні зміни кісток, а МРТ вивчає все, у тому числі, хрящову тканину, до якої і відноситься меніск. Саме після проведення МРТ 28.09.2018 року і було виявлено розрив меніска, інших МРТ до цієї дати для експертизи надано не було. Розрив меніска встановлюється лише після проведення додаткових досліджень, при первинному огляді він міг і не бути встановленим, оскільки ззовні і візуально його побачити неможливо. Лікар при подальшому огляді у картці амбулаторного хворого описує, що порушено функції колінного суглобу, об`єм рухів суглобів і пов`язані зміни, що відбулися після травми. У висновку зазначено, що тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, не виключено, що 28 серпня 2018 року.

Стороною захисту поставлено під сумнів допустимість, як доказів, проведених у кримінальному провадженні судово-медичних експертиз №1167 від 08 жовтня 2018 року та №1287 від 12 листопада 2018 року, за результатами яких у потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 було встановлено середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, із зазначенням наступних заперечень.

Зокрема, на підтвердження вини ОСОБА_17 у вчиненні інкримінованого йому злочину, стороною обвинувачення надано висновки судово-медичних експертиз №1167 від 08 жовтня 2018 року та №1287 від 12 листопада 2018 року щодо отримання тілесних ушкоджень потерпілими.

Із дослідної частини висновку №1167 вбачається, що експерту, разом з ухвалою про призначення експертизи, надано ксерокопію медичної карти (код хворого 102982) амбулаторного хворого Тернопільської районної поліклініки, 1 рентгенограма і 3 цифрові рентгенограми на ім`я ОСОБА_13 , 2 оптичні комп`ютерні диски «CD-R Artex» з написом чорним барвником « ОСОБА_13 1991 18.09.18» та «CD-R Verbatim» (без будь-яких написів).

Із дослідної частини висновку експерта №1287 вбачається, що експерту, разом з ухвалою про призначення експертизи, надано медичну карту №4577/27/27 стаціонарного хворого КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», медичну карту №575220 амбулаторного хворого поліклінічного відділення КНП «Тернопільська комунальна міська лікарня №2» (заповнена 05.09.2018) та 3 рентгенограми на ім`я ОСОБА_12 , оптичний комп`ютерний диск «CD-R Perfеo» з написом чорним барвником « ОСОБА_12 МРТ лівого колінного с-бу 28.09.18».

Зазначені, ксерокопія та оригінал медичних карток, досліджувалися експертом і на їх підставі зроблено висновки про наявність у потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_18 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Після закінчення досудового розслідування, та виконання вимог ст.290 КПК України, стороні захисту не було відкрито процесуальних документів, на підставі яких стороною обвинувачення здійснено доступ до медичної карти, та рентгенограм і оптичних комп`ютерних дисків амбулаторного хворого Тернопільської районної поліклініки ОСОБА_13 , а також медичної карти №4577/27/27 стаціонарного хворого КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», медичної карти №575220 амбулаторного хворого поліклінічного відділення КНП «Тернопільська комунальна міська лікарня №2», рентгенограм і оптичних комп`ютерних дисків ОСОБА_12 .

Вказані медичні документи потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 не надані для ознайомлення стороні захисту.

Виходячи з правової позиції, яка висловлена Верховним Судом в постанові від 07 серпня 2019 року (справа №555/456/18) у будь - якому разі речові докази та документи, які надаються експертові, повинні дутиотримані у спосіб, передбачений статтею 93 КПК, належним чином залучені до кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК (залежно від способу збирання) і набути відповідного процесуального статусу. З ними повинні мати можливість ознайомитися сторони, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, як і під час досудового розслідування в порядку статті 221 КПК, так і після його закінчення в порядку ст.290 КПК. (Судом перевірено та підтверджено доводи захисника ОСОБА_19 щодо відсутності в матеріалах кримінального провадження медичної документації ОСОБА 2, а саме медичної карти №318 стаціонарного хворого КЗОЗ «Березівська ЦРЛ» на ім`я ОСОБА 2 та стаціонарного хворого Рівненської ЦМЛ №907, на які посилається судово - медичний експерт, що з огляду на положення частини 12 статті 290 КПК, виключає допустимість залучення як доказів як самої медичної документації, так і висновку експерта, формування якого здійснювалося на основі цієї документації).

Крім того, на думку сторони захисту вищевказані висновки судово-медичних експертиз №1167 від 08 жовтня 2018 року та №1287 від 12 листопада 2018 року не відповідають вимогам ст.ст. 101, 102 КПК та пунктам 2.2, 2.3, 4.14 Інструкції «Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5 (редакиії міністерства юстиції України від 26.12.2012 №1950/5), оскільки експертом Тернопільського обласного бюро судово медичної експертизи ОСОБА_16 не проведено особисто повне дослідження, а залучено до проведення експертизи лікаря рентгенолога ОСОБА_20 , тобто, вирішені питання, які виходять за межі спеціальних знань експерта.

Захист зауважує, що при наявності істотних розбіжностей виявлених тілесних ушкоджень в потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , зафіксованих в медичних картах під час обстеження та лікування, експерт у висновках не навів обгрунтованих доводів, на підставі яких він прийшов до переконання про наявність саме таких тілесних ушкоджень, про які він зробив висновки, могли бути отримані під час ДТП, та не послався на застосовані ним методи (методики) дослідження. Не зазначено у вступній частині висновку нормативних актів, методики, рекомендованої науково-технічної та довідкової літератури.

Оцінивши в сукупності обставини, зазначені стороною захисту щодо допустимості висновків проведених у кримінальному провадженні судово-медичних експертиз №1167 від 08 жовтня 2018 року та №1287 від 12 листопада 2018 року, заслухавши пояснення експерта ОСОБА_16 , а також дослідивши інші докази у кримінальному провадженні, суд до вказаної позиції сторони захисту відноситься критично, оскільки така спростовується наступним.

Так, згідно ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

За ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит. Недопустимими є також докази, що були отримані: 1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; 2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; 3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження; 4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання. Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

З матеріалів судового провадження слідує, що судово-медичні експертизи за висновками №1167 від 08 жовтня 2018 року та №1287 від 12 листопада 2018 року були призначені у відповідності до вимог норм КПК України та проводились експертом, який уповноважений проводити такі експертизи.

При цьому, як слідує із тексту перших сторінок зазначених висновків експертиз експерт ТОБ СМЕ ОСОБА_16 була попередженою про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384 та 385 КК України за завідомо неправдивий висновок, відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків, про що свідчать особисті підписи експерта про це.

Будучи допитаною в процесі судового розгляду експерт ОСОБА_16 також попереджалась судом про вищевказану кримінальну відповідальність і в судовому засіданні під присягою підтвердила правильність та достовірність проведених нею у даному кримінальному провадженні судово-медичних експертиз, за якими нею було складено висновки №1167 від 08 жовтня 2018 року та №1287 від 12 листопада 2018 року, обґрунтувавши своїми поясненнями їх, у тому числі, й порядок залучення інших фахівців для проведення відповідних експертиз, а також те, що особисто несе відповідальність за вказані висновки.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що у даному випадку, при проведенні експертиз експертом ОСОБА_16 , порушень вимог норм КПК України допущено не було, оскільки доказів протилежного судом не здобуто.

При цьому, що стосується позиції захисту відносно не відкриття медичної та іншої документації, оптичних носіїв, які надавались для проведення вказаних вище судово-медичних експертиз, то і вказана позиція оцінюється судом критично.

Так, відповідно до правового висновку, що викладений у постанові від 27 січня 2020 року об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (справа № 754/14281/1, провадження № 51-218кмо19), в якій зроблено висновок про те, що «відсутність у матеріалах кримінального провадження медичних документів, на підставі яких сформовано висновок експерта, невідкриття цих документів стороні захисту на стадії виконання ст.290 КПК не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті ст.412 вказаного Кодексу, автоматично не тягне за собою визнання експертного дослідження недопустимим доказом й скасування на підставі п.1 ч.1 ст.438 КПК судових рішень, якщо зазначені документи було отримано у визначеному законом порядку, і згадана сторона не клопотала про надання доступу до медичних документів або при здійсненні судового чи апеляційного провадження їй було забезпечено можливість реалізувати право на ознайомлення з такими документами».

У цьому кримінальному провадженні на стадії виконання ст.290 КПК України медична та інша документація, оптичні носії, які надавались експерту для проведення судово-медичних експертиз, за результатами яких було складено висновки №1167 від 08 жовтня 2018 року та №1287 від 12 листопада 2018 року, стороні захисту не відкривались.

Водночас, стороною захисту не заявлялись клопотання про надання доступу до вказаних вище документів та оптичних носіїв, у тому числі, при здійсненні судового провадження, з метою забезпечення можливості реалізувати право на ознайомлення з такими документами та оптичними носіями.

При цьому, доказів, які б свідчили про те, що зазначені документи та носії інформації було отримано усупереч визначеному законом порядку, судом в процесі судового розгляду не здобуто та стороною захисту не подано.

А тому суд, зважаючи на вищенаведені обставини, приходить до обґрунтованого переконання, що підстав для визнання висновків судово-медичних експертизи №1167 від 08 жовтня 2018 року та №1287 від 12 листопада 2018 року недопустимими доказами на підставі ст.ст. 86-89 КПК України, немає.

Таким чином, суд, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.286 КК України, тобто, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілим.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів невеликої тяжкості, вчинених з необережності, об`єктивні обставини кримінального провадження, особу винуватого, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, його молодий вік, який по місцю проживання характеризується позитивно, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, яких судом не встановлено.

Водночас, суд враховує і думку потерпілих та їхнього представника, які в судовому засіданні просили призначити обвинуваченому якомога суворіше покарання, що пов`язане з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки вказали, що ОСОБА_6 не вживав жодних заходів до відшкодування заподіяної потерпілим унаслідок кримінального правопорушення шкоди, а тому вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити основне покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Разом з тим, суд, враховуючи об`єктивні обставини кримінального провадження та відсутність обтяжуючих покарання обставин, позитивні дані про особу обвинуваченого, приходить до висновку, що є всі підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 на підставі ст.75 КК України від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з покладенням у період його дії передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язків, оскільки ОСОБА_6 , на підставі вказаного вище, може бути перевихований без реального відбування основного покарання і таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

У кримінальному провадженні прокурором в інтересах держави в особі ФУ ТМР заявлено цивільний позов до ОСОБА_6 про стягнення з останнього витрат на лікування потерпілого від злочину на суму 3 739, 6 грн., вирішити який слід наступним чином.

Так, згідно ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Зважаючи на наведене, враховуючи те, що вказаний позов підтверджується доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме довідкою КНП «ТМКЛШД» №361 від 28 листопада 2018 року, суд вважає, що цивільний позов прокурора в інтересах держави підлягає до повного задоволення шляхом стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь місцевого бюджету для перерахування фінуправлінню ТМР 3 739, 6 грн. витрат на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_12 за наступними реквізитами: р/р 0002, код ЄРДПОУ 37977726, МФО 838012, одержувач ГУДКСУ в Тернопільській області, призначення платежу «Інші надходження».

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судових експертиз, зокрема: транспортно-трасологічної №5-537/18 від 28 листопада 2018 року в сумі 2 860 грн., автотехнічних: №5-535/18 від 30 жовтня 2018 року та №5-536/18 від 31 жовтня 2018 року у сумі по 858 грн. за кожну,в користь держави з відповідними призначеннями платежів.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1). періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2). повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі ФУ ТМР до ОСОБА_6 про стягнення з останнього витрат на лікування потерпілого від злочину задовольнити та стягнути з ОСОБА_6 на користь місцевого бюджету для перерахування фінуправлінню ТМР 3 739, 6 грн. витрат на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_12 за наступними реквізитами: р/р 0002, код ЄРДПОУ 37977726, МФО 838012, одержувач ГУДКСУ в Тернопільській області, призначення платежу «Інші надходження».

Стягнути із ОСОБА_6 в користь держави з відповідними призначеннями платежів процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз, зокрема: транспортно-трасологічної №5-537/18 від 28 листопада 2018 року в сумі 2 860 грн., автотехнічних: №5-535/18 від 30 жовтня 2018 року та №5-536/18 від 31 жовтня 2018 року у сумі по 858 грн. за кожну,в користь держави з відповідними призначеннями платежів.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1