Справа № 642/6378/19
Провадження № 1-кп/642/179/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2020 року Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря- ОСОБА_4 ,

прокурора- ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілої - ОСОБА_9 ,

перекладачів - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_13 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_14 ,

обвинувачених - ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, цигана, громадянина України, неодруженого, який має неповну середню освіту, учня 9 класу Гусинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Куп`янської районної ради Харківської області, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України,

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Гюмри Вірменії, вірменина, громадянина Республіки Вірменія, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого в м. Харкові без реєстрації,

-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в:
07 вересня 2018 року близько о 5 годин 00 хвилин неповнолітній ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_16 , знаходячись на вокзалі станції «Харків-Пасажирський» на Привокзальній площі, 1, в м. Харкові, вступили між собою в злочину змову, та домовились здійснити напад на потерпілого ОСОБА_9 з метою заволодіння його майном, з застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.

ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , діючи за попередньою змовою та в групі, із корисливих спонукань, розділили між собою злочинні ролі, а саме ОСОБА_15 повинен був покликати потерпілого ОСОБА_9 та відвести його у темне місце неподалік готелю "Експрес". В цей час ОСОБА_16 повинен був спостерігати за обстановкою, та в разі виникнення небезпеки повідомити про це ОСОБА_15 , після чого вони повинні були разом подолати опір ОСОБА_9 , заволодіти майном останнього і разом зникнути з місця скоєння кримінального правопорушення.

В той же день, приблизно о 05 годині 30 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_15 підійшов до потерпілого ОСОБА_9 , покликав його поговорити та відвів його у місце неподалік готелю "Експрес", розташованого за адресою: м. Харків, площа Привокзальна, 1. В цей час ОСОБА_16 , побачивши, що ОСОБА_15 відводить потерпілого у визначене місце, також попрямував до них. Побачивши, що ОСОБА_16 вже поруч, ОСОБА_15 наніс потерпілому ОСОБА_9 один удар кулаком правої руки в ділянку голови. Від отриманого удару потерпілий впав на землю, вдарившись головою, після чого ОСОБА_16 разом з ОСОБА_15 дістали з кишень потерпілого ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 3 000 грн. та мобільний телефон марки "Xiaomi Redmi 5 Plus Blue" вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса № 22711 від 22.10.2018 року - 3 164 гривні 42 копійки.

Продовжуючи свої протиправні дії, маючи умисел на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень/, ОСОБА_15 разом з ОСОБА_16 нанесли по одному удару ногами в ділянку голови потерпілого ОСОБА_9 . Від отриманих ударів потерпілий втратив свідомість, після чого ОСОБА_15 разом з ОСОБА_16 нанесли по два удари долонею в ділянку обличчя потерпілого ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_17 , яка в цей час прибирала ділянку внизу перед сходами, що вели на місце нападу обвинувачених на потерпілого, та спостерігала за вказаними подіями, піднялась до обвинувачених, сказала їм припинити побиття потерпілого, який лежав в крові без свідомості, звернула їх увагу на те, що вони можуть його вбити, та в цьому місті розташовані камери відеоспостереження, сказала їм покликати лікаря з медпункту, який розташований неподалік від місця події, після чого ОСОБА_15 пішов до вказаного медпункту та викликав медичну сестру свідка ОСОБА_18 для надання медичної допомоги потерпілому.

Після цього ОСОБА_15 та ОСОБА_16 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, заволодівши в ході розбійного нападу майном ОСОБА_9 на загальну суму 6 164 гривні 42 копійки, яким розпорядились на власний розсуд.

07.09.2018 року ОСОБА_9 був доставлений до ХМКЛШНМД ім. проф. Мєщанінова з діагнозом: важка черепно-мозкова травма; забій головного мозку важкого ступеню, субдуральна гематома лівої гемисфери головного мозку, перелом основи черепу справа, набряк, дислокація головного мозку.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_15 та ОСОБА_16 спричинили ОСОБА_9 згідно висновку судово - медичної експертизи № 2-17/316-А/18 від 12.10.2018 року наступні тілесні ушкодження: синець на переднє-боковій поверхні шиї зліва у нижній третині з переходом на надключичну ділянку, а також травму голови у вигляді синця по верхньому і нижньому повіку лівого ока, в області проекції лівої виличної дуги та лівої щоки, а також садна потиличної області, крововилив в м`які покриви голови з боку їх внутрішньої поверхні в потиличній області, більш справа, вище потиличних горбів до тім`яної області, в області соскоподібного відростка зліва і в лобно-тім`яно-скроневій області зліва, перелом кісток зведення та основи черепу, який проходить по правій скроневій кісці та доходить до передньої черепної ями справа, крововиливи під - та над- оболонки та в тканину головного мозку (епідурально, субдурально, субарахноїдально та інтрацеребрально) із забієм полюсних відділів обох лобових та скроневих долонь головного мозку, що за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Смерть потерпілого ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 12-00 годині у ХМКЛШНМД ім. проф. Мєщанінова, за адресою: м. Харків. вул. Балакірєва, 3-а, внаслідок важкої черепно-мозкової травми з внутрішньочерепними крововиливами, переломом кісток черепу і забієм головного мозку, що у своїй течії ускладнилася гострим порушенням церебрального кровообігу, набряком- набряканням головного мозку та дислокацією стовбуру головного мозку.

Крім того, неповнолітній ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою з ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який засуджений вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 25 липня 2018 року за вчинення нижчезазначених крадіжок, за попередньою змовою групою осіб, скоїв умисне кримінальне правопорушення за таких обставин.
Так, 10.09.2017 року ОСОБА_15 знаходився в будинку АДРЕСА_3 , за місцем мешкання ОСОБА_20 , куди прийшов ОСОБА_19 , який запропонував йому скоїти разом з ним таємне викрадення кабелю з комунікаційних люків, пообіцявши за це грошові кошти, на що ОСОБА_15 погодився.
11.09.2017 року близько 23.00 годин ОСОБА_19 зайшов до будинку АДРЕСА_3 , де його чекав ОСОБА_15 . Вказані особи, реалізуючи єдиний злочинний умисел групи, спрямований на таємне викрадення майна, діючи з корисливих спонукань, прибули до кабельної каналізації по вул. Тобольській, 2. ОСОБА_19 шляхом відкривання кришки люку проник до оглядового пристрою кабельної каналізації, яка є сховищем для зберігання кабелів діючих ліній зв`язку, де побачив кабель зв`язку, який належить ПАТ «Укртелеком», а ОСОБА_15 в цей час перебував біля зазначеного люку та стежив за навколишнім оточенням, щоб в разі наявності сторонніх осіб попередити про їх наближення ОСОБА_19 .
Перебуваючи в середині оглядового пристрою кабельної каналізації, ОСОБА_19 наявним у нього ножом, який він взяв для вищезазначеної мети, з одного краю перерізав кабель, марки ТППепЗ 200*2*0,5, який в подальшому таким же чином перерізав в поряд розташованому оглядовому пристрої кабельної каналізації по вул. Тобольській, 2 в м. Харкові, та шляхом витягування з кабельного шлюзу ОСОБА_15 і ОСОБА_19 викрали кабель загальною довжиною 64 м.
Після цього ОСОБА_19 , і ОСОБА_15 прослідували до оглядового пристрою
каналізації, розташованої біля буд.19 по вул. Тобольській в м. Харкові, де ОСОБА_19 шляхом відкривання кришки люку проник до оглядового пристрою кабельної каналізації, яка є сховищем для зберігання кабелів діючих ліній зв`язку, де побачив кабель зв`язку, який належить ПАТ «Укртелеком», а ОСОБА_15 в цей час перебував біля зазначеного люку та стежив за навколишнім оточенням, щоб в разі появи сторонніх осіб попередити про їх наближення ОСОБА_19 .
Перебуваючи в середині оглядового пристрою кабельної каналізації, ОСОБА_19 наявним у нього ножом, який він взяв для зазначеної мети, перерізав з одного краю кабель марки ТППепЗ 200*2*0,5, який в подальшому таким же чином перерізав в поряд розташованому оглядовому пристрої кабельної по вул. Тобольській, 19 в м. Харкові, та шляхом витягування з кабельного шлюзу ОСОБА_15 і ОСОБА_19 викрали кабель загальною довжиною 63 м.
Таким чином, ОСОБА_15 і ОСОБА_19 викрали кабель загальною довжиною 127 м, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 17484 від 22.09.2017 року 16 885,92 грн. Викрадений кабель ОСОБА_21 та ОСОБА_15 змотали у бухту та з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, розпорядившись викраденим на свій розсуд, а саме принесли у двір будинку АДРЕСА_3 , де сховали у сараї.
Своїми протиправними діями ОСОБА_15 і ОСОБА_19 спричинили ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду на загальну суму 16 885,92 грн.
Крім того, 12.09.2017 року близько 23.30 годин ОСОБА_19 прийшов до будинку АДРЕСА_3 , де його чекав ОСОБА_15 . Вказані особи, реалізуючи сумісний злочинний умисел групи, спрямований на таємне викрадення майна, діючи з корисливих спонукань, 13.09.2017 року об 01 год.30 хв. прибули до кабельної каналізації по вул. Тобольській, 3-9. ОСОБА_19 шляхом відкривання кришки люку проник до оглядового пристрою кабельної каналізації, яка є сховищем для зберігання кабелів діючих ліній зв`язку, де побачив кабель зв`язку, який належить ПАТ «Укртелеком», а ОСОБА_15 в цей час перебував біля зазначеного люку та стежив за навколишнім оточенням, щоб в разі появи сторонніх осіб попередити про їх ОСОБА_19 .

Перебуваючи в середині оглядового пристрою кабельної каналізації, ОСОБА_19 наявним у нього ножом, який він взяв для зазначеної мети, перерізав з одного краю кабель марки ТППепЗ 200* *2*0,5, який в подальшому таким же чином перерізав ще в 3-х оглядових пристроях кабельної каналізації по вул. Тобольській, 3-9 в м. Харкові. ОСОБА_15 і ОСОБА_19 шляхом витягування викрали кабель загальною довжиною 51 м., вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 17485 від 22.09.2017 року 6 780,96 грн. Викрадений кабель ОСОБА_19 та ОСОБА_15 змотали у бухту та з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, а саме принесли у двір будинку АДРЕСА_3 , де сховали у сараї.

Своїми протиправними діями ОСОБА_15 і ОСОБА_19 спричинили ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду на загальну суму 6 780, 96 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121 та ч.4 ст. 187 КК України винним визнав себе частково. Пояснив, що побачив раніше незнайомого потерпілого ОСОБА_22 біля кіоску «Кулиничі» в районі Південного вокзалу, де попросив у нього цигарку, а той нецензурно висловився на адресу його матері. В цей же день пізніше вночі він знову побачив потерпілого, який був у стані алкогольного сп`яніння. Він - ОСОБА_15 - запропонував ОСОБА_9 пройти наверх на сходи біля входу до вокзалу, щоб з`ясувати, чому ОСОБА_9 йому нагрубив. Місце було безлюдним. ОСОБА_9 погодився та піднявся з ним наверх по сходах, де почав грубіянити, та замахнувся, щоб нанести йому удар, однак промахнувся, тоді він, обороняючись, наніс ОСОБА_9 удар з розмаху долонею в обличчя зліва. Від цього удару потерпілий впав на підлогу на спину, та вдарився головою, у нього потекла кров з вух та носа. Він наніс йому лише один удар, більше ніяких ударів не наносив. Після того, як потерпілий впав, зі сходів знизу до них підійшов ОСОБА_16 , з яким він познайомився на вокзалі та подружився з ним. Він ОСОБА_23 - побачив, що потерпілий втратив свідомість, стікає кров`ю, та став шукати по кишеням потерпілого документи, щоб встановити його особу та викликати швидку допомогу. З другого боку одночасно з ним у кишені потерпілого шукав документи ОСОБА_16 .. Змови на вчинення нападу на потерпілого у нього з ОСОБА_16 не було. Умислу на заволодіння майном потерпілого він не мав, грошей та телефону потерпілого не брав. ОСОБА_16 потерпілому ніяких ударів не наносив. В кишені потерпілого була лише запальничка та грошова купюра 5 грн., документів не було. Спочатку вони оглянули кишені потерпілого, а потім ОСОБА_24 намагався привести потерпілого у свідомість, бив його долонями по обличчю. В цей час знизу підійшла прибиральниця ОСОБА_17 . ОСОБА_16 сказав йому йти в медпункт та покликати на допомогу. Медпункт був метрах в 20 від місця, де лежав потерпілий. І він, і ОСОБА_16 намагались придати положення потерпілому напівсидячи, щоб він не захлинувся кров`ю, відтягнули потерпілого вбік. Він - ОСОБА_15 - злякався, пішов до медпункту та покликав медсестру. Медсестра оглянула потерпілого та сказала, що він дихає, після чого вони з ОСОБА_16 залишили місце події.

Також зазначив, що з відеозапису з камер відеоспостереження вбачається, що ОСОБА_9 перед цими подіями наносив удар інший чоловік, від чого потерпілий падав, тому він вважає недоведеним, що саме внаслідок його дій заподіяні вказані тілесні ушкодження та настала смерть потерпілого. Також вважає, що свідок ОСОБА_17 , яка дійсно прибирала біля сходів під час вказаних подій, дає неправдиві покази, нібито вони обидва наносили удари потерпілому, який лежав на землі, та заволоділи його майном.

У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, а саме у вчиненні двох крадіжок кабелю з проникненням до комунікаційних люків за попередньою змовою з ОСОБА_19 . ОСОБА_15 винним визнав себе в повному обсязі, фактичних обставин справи не оспорював. Про обставини злочинів пояснив, що восени 2017 року домовились разом з ОСОБА_19 проникнути в люк кабельної каналізації на вул. Тобольській в м. Харкові з метою крадіжки кабелів. ОСОБА_19 відкривав кришку люку та проникав всередину, де відрізав кабелі, та вони удвох витягували кабель з люка. Він ОСОБА_23 - стояв наверху та стежив за навколишньою обстановкою, щоб попередити ОСОБА_21 у разі небезпеки. Спочатку вони викрали кабель довжиною 64 та 63 м., а на наступний день здійснили ще одну крадіжку та таким же чином викрали кабель довжиною 51 м. Кабелі змотували у бухту, та приносили у двір будинку по вул. Полярній, де сховали в сараї. Вночі вони обпалили обмотку кабелю, потім здали його в прийомний пункт металу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_16 винуватим себе не визнав, пояснив, що розбійного нападу не вчиняв, тілесних ушкоджень потерпілому не наносив, ніякого майна у потерпілого не забирав. Він знайомий з ОСОБА_15 , однак про вчинення нападу на потерпілого вони не домовлялись. Він чув сварку ОСОБА_15 з потерпілим, коли вони стояли в районі кіоску «Кулиничі». Пізніше він почав підніматись по сходах при вході на вокзал та побачив, що ОСОБА_15 та потерпілий стоять наверху напроти один одного, та прискорив крок, щоб запобігти бійці, оскільки потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння. Він- ОСОБА_16 - побачив, що ОСОБА_9 прийняв стойку для бійки, після чого ОСОБА_15 наніс йому удар, та потерпілий впав на підлогу. Він - ОСОБА_16 - підійшов до них, коли потерпілий вже лежав без свідомості. Він сказав ОСОБА_15 , що треба подивитись, чи є у потерпілого документи. Вони обидва почали шукати документи в кишені потерпілого, щоб встановити його особу для виклику швидкої допомоги. В кишені потерпілого він дістав лише грошову купюру 5 грн., яку поклав назад. Інших грошей, а також документів та телефону він у потерпілого не бачив. ОСОБА_15 також сказав, що документів немає. Вони почали приводити потерпілого до тями. Він - ОСОБА_24 - потерпілому ударів не наносив, а лише надавав йому допомогу, хлопав його долонею по щоках, щоб той прийшов до свідомості, однак потерпілий був без тями, у нього текла кров з носа та рота. Він намагався підняти потерпілого та відтягнув його до стіни в бік вокзалу. Прибиральниця ОСОБА_17 підійшла та повідомила йому, де медпункт. За його проханням ОСОБА_15 пішов до медпункту, та покликав медсестру. Він ОСОБА_16 - боявся підходити, коли були медпрацівники, та вони з ОСОБА_15 пішли з цього місця. Там розташовані камери відеоспостереження, та йому було страшно. Ніякого майна потерпілого вони не забирали. ОСОБА_15 потім розповів йому, що потерпілий висловився на його адресу нецензурною лайкою, тому він покликав потерпілого поговорити. Також ОСОБА_16 пояснив, що на відеозапису з камер відеоспостереження зафіксовано, що перед вказаними подіями ОСОБА_9 наносив удар інший чоловік, від чого потерпілий падав, та міг отримати травму голови. Він вважає, що свідок ОСОБА_17 дає неправдиві покази, хоч вона і прибирала біля сходів, однак подій, що відбувались на сходах, бачити не могла.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, в частині обвинувачення ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, за епізодами вчинення крадіжок кабелів 11 та 12 вересня 2017 року. При цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає; а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, за епізодом від 11 вересня 2017 року своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_15 вчинив кримінальне правопорушення, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, а за епізодом від 12 вересня 2017 року він вчинив кримінальне правопорушення, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, та його вказані дії суд кваліфікує за ч.3 ст. 185 КК України.

Вина ОСОБА_15 та ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 та ч. 2 ст. 121 КК України повністю підтвердилась в судовому засіданні наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_25 дружина померлого ОСОБА_9 , пояснила в судовому засіданні, що з 1988 року перебувала з останнім у зареєстрованому шлюбі. Мають сина, 2004 року народження. 6 вересня 2018 року вона приїхала додому з лікарні, де перебувала на лікуванні, та залишилась вдома. О 21 год. чоловік прийшов з роботи, випив пива. О 2 год. 40 хвил. йому зателефонували, та він зібрався на якусь зустріч, взяв з собою 3 000 грн., мобільний телефон, картки Приватбанку, посвідчення водія, та пішов. Вранці вона поїхала в лікарню, де перебувала на лікуванні, однак до цього часу чоловік так і не телефонував. Пізніше їй повідомили, що він в лікарні. Вона поїхала з батьком в лікарню швидкої допомоги, де дізналась, що чоловік помер. Вона дізналась, що його забрали з вокзалу о 6 год. ранку, та при ньому не було ніяких речей та грошей.

Свідок ОСОБА_17 пояснила в судовому засіданні, що працювала прибиральницею на ст. Харків-пас. У вересні 2018 року вночі вона працювала, разом з напарницею вони прибирали нижню частину сходів при вході на вокзал, недалеко від медпункту. Вона побачила, що від магазина «Добрий пан» перейшли дорогу та пішли в бік сходів два чоловіка - ОСОБА_15 та потерпілий ОСОБА_9 , якого вона раніше не бачила. Вона звернула на них увагу, оскільки ОСОБА_15 поводив себе дуже активно, було помітно, що він хвилювався, нервував, а потерпілий поводив себе спокійно. Ніяких тілесних ушкоджень вона у потерпілого тоді не бачила. Вона чула, що ОСОБА_15 сказав потерпілому, що їм треба поговорити, та потерпілий погодився пройти з ним. Вони з другою прибиральницею пропустили їх, щоб вони піднялись по сходах наверх, та продовжили прибирати. Потім напарниця звернула її увагу на цих чоловіків. Вона подивилась та побачила, що ОСОБА_15 наніс удар потерпілому в область виска, та той впав на підлогу. Відразу там появився ОСОБА_16 . ОСОБА_16 з ОСОБА_15 одночасно з двох боків лазили по кишенях потерпілого. З одної кишені вони дістали гроші, які були загорнуті в тугий стислий згорток, вона це добре бачила, перебуваючи на відстані 1,5 метра від них, та дістали з кишені потерпілого телефон та картки. Вона стала підніматись по сходах, щоб допомогти потерпілому. ОСОБА_15 та ОСОБА_16 обидва стали бити лежачого без свідомості потерпілого ногами, руками в область голови, та по удару в область тулубу, вони нагинались до нього, грубо трясли його з обох сторін. Вона побачила кров у потерпілого, його трясли за футболку, ворочали, сильно били долонями по обличчю, голова потерпілого сильно билась від їх дій об тротуарну плитку, на якій він лежав, ходила ходуном. Обидва били ногою потерпілого. У потерпілого з вух текла кров. Били потерпілого та обшукували ОСОБА_16 і ОСОБА_15 разом, все вони робили разом, однак ОСОБА_15 бив потерпілого більше. З вікон та скляних дверей медпункту вказане місце добре освітлювалось. Вона сказала їм припинити побиття потерпілого, який був у крові, сказала, що вони його вб`ють, та сказала ОСОБА_16 , що повсюди розташовані камери відеоспостереження. ОСОБА_16 сказав, що все буде з потерпілим нормально. Коли ОСОБА_16 почув про камери відеоспостереження, він занервував. Вона підійшла до потерпілого, хотіла його підняти, допомогти. Обвинувачені перемістили потерпілого до стіни, він так і залишився в положенні напівсидячи, без свідомості. Вона сказала їм покликати медичного працівника з медпункту. ОСОБА_15 пішов до медпункту та викликав медичну сестру. Потім приїхала машина швидкої допомоги.

З протоколу слідчого експерименту з ілюстративним матеріалом від 22.10.2018 за участі свідка ОСОБА_17 , який проводився з участю двох понятих, із застосуванням фотозйомки, вбачається, що ОСОБА_17 показала місце, де відбулись події, свідком яких вона була. Вона вказала, де прибирала в ніч з 6 на 7 вересня 2018 року близько 5:30 сходинки і майданчик готелю «Експрес» разом з напарницею, коли в цей час повз них пройшли двоє чоловіків, один з них сказав іншому - чоловіку слов`янської зовнішності, що їм треба поговорити. Було видно, що вони незнайомі. Другий чоловік здивовано погодився, та пішов за першим на сходинки біля готелю «Експрес», ближче до турнікетів. Після цього з боку кафе «Кулиничі» до цих чоловіків попрямував третій чоловік близько 40 років кавказької зовнішності. ОСОБА_17 вказала, як перший хлопець завдав удар правою рукою в область голови другому, від чого він впав на землю, вдарившись головою і став хрипіти, після чого до них підбіг третій чоловік кавказької зовнішності і разом з першим хлопцем вони почали ритися в кишенях штанів потерпілого, звідки дістали стислий згорток грошей і мобільний телефон, після чого вона підійшла ближче, та стали запитувати, що вони роблять, на що вони її заспокоювали, та казали, що потерпілий нібито уколовся в руку. В цей момент вона побачила, що потерпілий лежить без свідомості та у нього з обох вух тече кров, після чого перший хлопець разом з третім завдали лежачому без свідомості хлопцеві удари ногами в область голови, а також по одному удару в область тулубу, на що вона попросила їх зупинитись, а вони повідомили, що потерпілий зараз прийде до тями. Хлопці завдали по черзі удари потерпілому долонею в область обличчя, по 2-3 рази кожний. Вона сказала, що вони його вб`ють та сказала викликати лікаря, на що перший хлопець побіг до медпункту, а потім вибіг та вони з третім хлопцем перетягнули потерпілого під стіну, після чого вона повідомила, що повсюди є відеокамери, та хлопці пішли (т.1, а.с.197-210).
Свідок ОСОБА_18 пояснила в судовому засіданні, що працює фельдшером на пункті охорони здоров`я Південної залізниці на ст. Харків-пас. 6 вересня 2018 року вона заступила на добове чергування в медпункт. О 5 год. 40 хвил. вранці у двері медпункту постукав ОСОБА_15 , повідомив, що напроти лежить молодий чоловік, який потребує медичної допомоги, та вона пішла в тому напрямку, куди вказав ОСОБА_15 . Коли вона вийшла, його вже не було. Вона побачила потерпілого в футболці чорного кольору, який лежав без свідомості на підлозі, з вух у нього текла кров, що було ознакою перелому основи черепа. Він перебував у положенні напівсидячи, біля стіни. Підійшли прибиральниці та викликали співробітників поліції. Викликали лікаря та швидку допомогу. Потерпілого забрали в лікарню.

Свідок ОСОБА_26 пояснив, що працює продавцем в закладі харчування на Привокзальній площі, біля кругу трамваю. Працював вночі у вересні 2018 року. Бачив, як у його співробітника ОСОБА_27 , який працював в закладі, стався конфлікт з чоловіком, який був у стані сильного алкогольного сп`яніння, просив налити йому пива, казав, що гроші зніміть з картки, його обікрали, грошей, телефона немає. Він- свідок- наказав йому вийти з закладу, оскільки той поводив себе неадекватно та перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. ОСОБА_28 був з дівчиною ОСОБА_29 . Потерпілий поводив себе неадекватно, чіплявся до ОСОБА_28 . Потім сталась якась сутичка, поштовх, внаслідок якого потерпілий опинився на землі, намагався піднятись. Він підійшов до них. Моменту нанесення удару потерпілому він не бачив, бачив лише, як він упав на куприк, своєю вагою назад, а потім головою об тротуар. В подальшому ОСОБА_30 розповідала, що ОСОБА_31 ударив потерпілого в грудь або обличчя. Він бачив, що після падіння потерпілий сам встав, крови у нього не було. Після удару координація його не була порушена, він піднявся та пішов. У потерпілого в руках були квитанції та карточки, які він зібрав. Він не скаржився, лише висловлювався нецензурною лайкою. Після цього він постійно ходив на цієї ділянці біля закладів 1, 5- 2 години, чіплявся до людей. Також через 15-20 хвилин він побачив ОСОБА_15 , який йшов в бік мосту. Туди ж пішов потерпілий. Що було далі, він не знає. Потім почув, що співробітники почали кричати, що десь бійка. Самої бійки він не бачив. Після того, як закричали жінки, він побачив, що потерпілий лежить на підлозі. Також він бачив двох прибиральниць. Що саме сталось, йому невідомо. Він побачив, як ОСОБА_16 підбіг, коли потерпілий впав. Потім він бачив, що ОСОБА_16 нахилявся над потерпілим, намагався відчути його пульс та припідняти його. Він - свідок - був на відстані 20-30 метрів та крикнув, чи живий потерпілий, а ОСОБА_16 відповів, що не знає. Близько 6 год. 30 хвил. - 7 год. приїхала швидка допомога, після чого він побачив, що у потерпілого йшла кров з вух.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 вересня 2018 року внесено відомості про кримінальне правопорушення № 0003481 за правовою кваліфікацією ч.2 ст. 121 КК України, на підставі повідомлення ХМКЛШНМД ім. проф. Мєщанінова про те, що 7 вересня 2018 року о 7:32 з Південного залізничного вокзалу до лікарні був доставлений ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у лікарні, та на підставі заяви ОСОБА_9 (т.1 а.с.149).

07.09.2018 зареєстрований рапорт пом. чергового Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_32 на ім`я начальника Холодногірського ВП ГУНП в Харківської області, який повідомив про надходження повідомлення лікаря бригади № 605 зі служби 102 про те, що 07.09.2018 о 6.49 за адресою: Привокзальна площа, 1, невідомий чоловік близько 35 років лежав на вокзалі, без тями, з діагнозом ЗЧМТ, алкоголь, обставини травми невідомі, викликані поліцейські, відомості про речі - відсутні (т.1 а.с.150).

Поліцейським СПП ОП на ст. Харків-пас. Холодногірського ОП ГУНП в Харківській області ОСОБА_33 складено рапорт про те, що о 5.45 07.09.2018 виявлений невідомий чоловік без свідомості, приблизно 35 років, в стані алкогольного сп`яніння, ЗЧМТ, доставлений в 4-ю лікарню швидкої допомоги (т.1 а.с.151).

З витягу з стаціонарної картки хворого № 22714 вбачається, що невідомий чоловік 35 років. доставлений МСП-605 у нейрохірургічне відділення лікарні 07.09.2018 о 6.34 з вуличною травмою, первісним діагнозом: ЗЧМТ, алкогольне сп`яніння (т.1, а.с.152).

Згідно з протоколом пред`явлення трупу для впізнання від 12.09.2018 ОСОБА_34 у невстановленій особі, пред`явленій для впізнання в секційній залі прозектури ХМКЛШМД, впізнав свого зятя ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (т.1, а.с. 154-155).

В лікарському свідоцтві про смерть №12-17/316-А від 12.09.2018 ОСОБА_9 зазначено, що він помер ІНФОРМАЦІЯ_3 від важкої черепно-мозкової травми (т.1, а.с.166).

З відповіді ХОБСМЕ на адресу Холодногірського ВП від 12.09.2019 за висновком експерта №1217/316А вбачається, що причиною смерті ОСОБА_9 , 1974 року народження, померлого в МКЛШМД ІНФОРМАЦІЯ_3 , стали: набряк-дислокація стовбуру головного мозку; внутрішньочерепні крововиливи; забій головного мозку, перелом кісток черепу; важка черепно-мозкова травма (т.1, ас.153).

Як зазначено в протоколі огляду трупу, проведеним спеціалістом ХОБСМЕ ОСОБА_35 за участі понятих, та згідно з планом-схемою розташування тілесних ушкоджень на трупі від 12.09.2019, виявлені тілесні ушкодження на трупі померлого ОСОБА_9 - синець в куті ока, синець на лівої щоці, садно на потилиці, в лобно тім`яної -скроневої ділянці зліва - підковопобідна хірургічна рана довжиною 27 см. (т.1, а.с. 156-165).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи, проведеної експертом ХОБСМЕ ОСОБА_36 №12-17/316-А/18 від 12.09-12.10.2018, проведеного на підставі ухвали слідчого судді, у ОСОБА_9 встановлена наявність таких ушкоджень: травма голови у вигляді синця по верхньому і нижньому повіку лівого ока, в області проекції лівої виличної дуги та лівої щоки, а також садна потиличної області, крововиливу в м`які покриви голови з боку їх внутрішньої поверхні в потиличній області, більш справа, вище потиличних горбів до тім`яної області, в області соскоподібного відростка зліва і в лобно-тім`яно-скроневій області зліва, перелому кісток зведення та основи черепу, який проходить по правій скроневій кістці та доходить до передньої черепної ями справа, крововиливів під - та над- оболонки та в тканину головного мозку (епідурально, субдурально, субарахноїдально та інтрацеребрально) із забієм полюсних відділів обох лобових та скроневих долонь головного мозку; синець на переднє-боковій поверхні шиї зліва у нижній третині з переходом на надключичну ділянку.

Вищевказана травма голови у своїй течії призвела до хірургічного втручання ї резекційної краніотомії в лівій лобно - тім`яно-скроневій області та видаленню субдуральної гематоми.

Всі ушкодження у ОСОБА_9 утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів (предмета), індивідуальні особливості травматичної поверхні яких в ушкодженнях не відобразилися При цьому тілесні ушкодження у ОСОБА_9 найвірогідніше могли утворитися внаслідок травматичного впливу (удару, ударів чи поштовху) тупим твердим предметом (предметами), можливо кулаками рук чи взутою ногою в область голови та шиї. В даному випадку про це свідчать ушкодження, виявлені у ОСОБА_9 (синець по верхньому та нижньому повіку лівого ока, синець в області проекції лівої виличної дуги та лівої щоки, синець на передньо-боковій поверхні шиї зліва у нижній третині з переходом на надключичну ділянку), з подальшим падінням його і ударом об тупий твердий предмет з переважаючою площею травмуючої поверхні тім`яно-потиличною частиною голови, про що свідчить наявність в цій області садна та крововиливу у м`які покриви голови з утворенням перелому кісток зведення та основи черепа, крововиливів над та під оболонки головного мозку і в його тканину (епідурально, субдурально, субарахноїдально та інтрацеребрально), а також контузії головного мозку у полюсних відділах обох лобових та скроневих ділянок, за принципом противоудару (контрударів). Вказані ушкодження не виключають можливості утворення в строк 07.09.2018.

За ступенем тяжкості травма у ОСОБА_9 має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя відповідно до п.2.1.1. «а», п.2.1.3 «б», «в», «г» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затв. Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.

Смерть потерпілого ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 12-00 годині у ХМКЛШНМД ім. проф. Мєщанінова, за адресою: м. Харків. вул. Балакірєва, 3-а, внаслідок важкої черепно-мозкової травми з внутрішньочерепними крововиливами, переломом кісток черепу і забієм головного мозку, що у своїй течії ускладнилася гострим порушенням церебрального кровообігу, набряком- набряканням головного мозку та дислокацією стовбуру головного мозку.

При госпіталізації до КНП МКЛШНМД при дослідженні крові ОСОБА_9 виявлений етиловий спирт у кількості 3,289%, що відповідає тяжкому отруєнню алкоголем, при якому може наступити смерть (т.1, а.с. 218-220).

Відповідно до протоколу пред`явлення свідку ОСОБА_18 для впізнання за фотознімками 4-х осіб від 21.09.2018, остання впізнала ОСОБА_15 , як особу, яка подзвонила у двері медпункту та повідомила про те, що напроти лежить молодий чоловік, який потребує медичної допомоги (т.1, а.с.167-170). Обставини, викладені у протоколі, свідок ОСОБА_18 підтвердила в судовому засіданні.

З протоколу пред`явлення свідку ОСОБА_17 для впізнання за фотознімками 4-х осіб від 21.09.2018 вбачається, що вона впізнала ОСОБА_16 , як особу, яка 07.09.2018 близько 05:30 год. разом з іншою особою нанесла тілесні ушкодження чоловіку, забрали мобільний телефон та гроші (т.1, а.с.171-173).

Згідно з протоколом пред`явлення свідку ОСОБА_17 для впізнання за фотознімками 4-х осіб від 21.09.2018 остання впізнала ОСОБА_15 , як особу, яка 07.09.2018 близько 05:30 год. разом з іншою особою нанесла тілесні ушкодження чоловіку, забрали його мобільний телефон та гроші (т.1, а.с.174-177).

Обставини, викладені у протоколах впізнання ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , свідок ОСОБА_17 підтвердила в судовому засіданні.

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №22711 від 22.10.2018, проведеної ХНДІСЕ ім. проф. Бокаріуса, вартість мобільного телефону ТМ Xiaomi Redrni 5 Plus Blue станом на 07.09.2018 склала 3164,42 грн. (т.1, а.с.187-190).

Висновок судово-медичного експерта ХОБСМЕ ОСОБА_37 №12-23/33/316-А/18 від 09.11.2018 є аналогічним вищенаведеному висновку цього ж експерта №12-17/316-А/18 від 12.09-12.10.2018.

Крім того, в висновку зазначено, що з урахуванням проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_17 від 22.10.2018 можна припустити, що травма голови у ОСОБА_9 найймовірніше могла утворитися в результаті одноразового удару правою рукою ОСОБА_15 в область голови потерпілого. В даному випадку про це свідчить ушкодження, виявлені у ОСОБА_9 , у вигляді синця по верхньому і нижньому повіку лівого ока, з подальшим падінням його з прискоренням із закиненою головою та ударом тім`яно-потиличною частиною голови об тупий твердий предмет з переважаючою площею травмуючої поверхні, про що свідчить наявність в цій області садна та крововиливи в м`які покриви голови з утворенням перелому кісток зведення і основи черепа, крововиливів над та під оболонки головного мозку і в його тканину (епідурально, субдурально, субарахноїдально та інтрацеребрально) а також контузії головного мозку полюсних відділах обох лобових та скроневих ділянок, за принципом противоудару (контрударів).

Після падіння потерпілого на землю та втрати свідомості, враховуючи дані протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_17 від 22.10.2018, а саме удари ногами підозрюваних ОСОБА_16 та ОСОБА_15 в область голови, не виключається вірогідність посилювання тяжкості черепно-мозкової травми, виявленої у ОСОБА_9 у тому числі і збільшення об`єму крововиливу у черепну порожнину та в тканину головного мозку (т.1, а.с.221-224).

Постановою слідчого від 21 вересня 2018 року DVD-R диск з відеозаписом з камер відеоспостереження визнано речовим доказом (т.2, а.с.31). Вказаний диск наданий ст. Харків-пас., на запит згідно з рапортом оперуповноваженого працівника поліції, якій діяв за дорученням слідчого у даному кримінальному провадженні, тому є допустимим доказом у справі ( т.2, а.с.30).
Згідно з протоколом огляду предмету від 13.11.2018 слідчим за участі підозрюваного ОСОБА_16 , перекладача, захисника ОСОБА_38 та понятих оглянуто відеозапис, зафіксований на речовому доказі - диску DVD-R з камер відеоспостереження; (т.2, а.с. 1-7).
Згідно з протоколом огляду предмету від 13.11.2018 відеозапис, зафіксований на вказаному диску, оглянуто слідчим за участі підозрюваного ОСОБА_15 , захисника ОСОБА_6 та понятих (т.2, а.с. 8-15).
Речові докази диски DVD-R з відеозаписом з камер відеоспостереження за адресою: м. Харків, площа Привокзальна,1, досліджені судом в судовому засіданні.
В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_16 та ОСОБА_15 підтвердили, що саме вони, потерпілий ОСОБА_9 , дві прибиральниці, у тому числі свідок ОСОБА_17 , зафіксовані на відеозапису.
На відеозапису відображено, що о 5.29.32 чоловік (Сіксай) кличе іншого чоловіка ( ОСОБА_39 ) за собою рухом голови та піднімається на сходи у напрямку готелю «Експрес», та ОСОБА_9 йде за ним. О 5.29.57 з-за кута кафе з`являється інший чоловік, який йде в їхньому напрямку ( ОСОБА_16 ). О 5.30.30 біля сходів прибирають дві прибиральниці, які дивляться в напрямку, куди пішли три чоловіка. О 5.30.40 одна з прибиральниць ( ОСОБА_17 ) пішла в тому ж напрямку. О 5.35.52 чоловіки заходять за колону, о 5.36.52 виходять та розмовляють. О 5.43 ОСОБА_15 йде в напрямку вокзалу (файл UZHD_14 main_0106_60000.avi).
З відеозапису (файл NVR_ch9_main_4000_ 000.dav) вбачається, що два чоловіки спілкувались між собою, через деякий час один чоловік зробив крок назад та о 5:56:26 правою рукою наніс удар в область голови іншого, від чого останній впав на підлогу та не ворушився. О 5:56:31 до лежачого чоловіка підійшов ще один чоловік і вони разом з тим, що наніс удар, почали ритись у кишенях того, хто лежить, щось дістали з кишень, після чого о 5:56:55 два чоловіка відійшли за колону. О 5:57:10 до чоловіків підійшла жінка, яка прибирала біля входу на вокзал, щось сказала, після чого два чоловіки підняли чоловіка, який лежав, потім опустили на землю, нахилились над ним, щось робили, потім намагались віднести його в інше місце. Як з`ясувалась в судовому засіданні та підтверджено свідком ОСОБА_17 особою, яка нанесла удар, був ОСОБА_15 , він наніс удар потерпілому ОСОБА_9 , а другий чоловік, який також рився в кишенях потерпілого та допомагав віднести в інше місце ОСОБА_16 . На цьому файлі зазначена дата 07.09.2018 та час початку відеозапису 05.40.00, тривалість запису 20- хвилин 02 сек., однак в протоколі огляду диска зазначено, що відео на даній камері не відповідає реальному часу, а випереджує приблизно на 15-20 хвилин.
На відеозапису зафіксовано безцільне пересування в нічний час ОСОБА_15 , ОСОБА_16 по привокзальній території. З відеозапису вбачається, що потерпілий був в полі зору обвинувачених до вчинення на нього нападу, та ОСОБА_16 спостерігав за ОСОБА_15 та потерпілим, коли вони відійшли в безлюдне місто.
Згідно з протоколом обшуку від 24.09.2018, проведеного на підставі ухвали слідчого судді, в ході якого провадилась відеозйомка, за місцем проживання ОСОБА_15 в домоволодінні по АДРЕСА_1 з участю понятих були виявлені та вилучені належні потерпілому ОСОБА_9 документи: тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом на ім`я ОСОБА_40 , талон НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 та візитна картка «Державна служба охорони» (т.2 а.с. 16-20). Дані, зазначені в протоколі обшуку, відповідають відеозапису, зафіксованому на доданому на протоколі диску, який оглянутий в судовому засіданні.( т.2. а.с.16-21).
Обвинувачені та їхні захисники посилались на те, що смертельну травму голови потерпілий ОСОБА_9 міг отримати від падіння і удару головою о тверду поверхню внаслідок нанесеного йому свідком ОСОБА_41 удару, що зафіксовано на відеозапису та мало місце в цю ж ніч незадовго до нанесення потерпілому удару ОСОБА_15 .

Судом перевірялись вказані доводи сторони захисту.

Так, допитана в судовому засідання свідок ОСОБА_42 пояснила, що восени в 2018 році вночі вона перебувала в кіоску фаст-фуду на Південному вокзалі з 24 год. В цьому кафе працював її знайомий ОСОБА_31 , який вже півроку не працює. Вона бачила, як чоловік, одягнений в темні штани, футболку, який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, чіплявся до людей. Він хотів зайти до кіоску, щоб випити, а ОСОБА_28 йому сказав, що досить, щоб той йшов додому, та чоловік став лаятись нецензурно. Близько 3 год. вона вийшла з ОСОБА_28 , щоб йти додому. Чоловік став чіплятися до ОСОБА_28 ? та ОСОБА_28 його відштовхнув один раз в область грудної клітки, щоб він йшов відтіля. Чоловік впав на «м`яке місто», потім на спину, та на плитку. Потім він встав, вона бачила, як він піднявся, присів, лаявся на ОСОБА_28 . Після цього вона пішла. За голову він не тримався, свідомість не втрачав, лише був розлючений. Крови не було, не було також тілесних ушкоджень. Це вона добре бачила, оскільки ділянка була достатньо освітлена. Цей чоловік не казав, що у нього немає грошей та украли телефон.

Згідно з відеозаписом (файли UZHD-14 main_0106_60000.avi, ОСОБА_43 avi) о 5.23.36 чоловік, який вийшов з кафе, штовхнув іншого чоловіка, від поштовху чоловік впав на спину та в подальшому на голову. О 5.23.36 чоловік сів, о 05.24.16 він сидячи підібрав щось з землі, після чого о 5.24.23 встав на ноги, та пішов. Як встановлено з пояснень свідків ОСОБА_44 та ОСОБА_26 , на цьому відеозапису зафіксовано, як ОСОБА_45 штовхнув потерпілого ОСОБА_9 .
Судом приймались всі можливі заходи для допиту свідка ОСОБА_46 та забезпечення його явки в суд, неодноразово виносились ухвали про його привід, однак його явка до суду не була забезпечена, згідно з рапортами працівників поліції та відомостями прикордонної служби він проживав в м. Харкові в хостелі, 29.03.2018 перетнув кордон України в пункті Гоптівка на територію Росії, та на даний час в Україну не повертався (а.с.47,т.3).

Однак непроведення допиту вказаного свідка, з урахуванням наявності відеозапису подій та показань свідків ОСОБА_44 та ОСОБА_26 , не перешкоджає суду встановити фактичні обставини події.

На підставі ухвали Ленінського районного суду м.Харкова від 04.04.2019 за клопотанням захисників обвинувачених проведена судова-медична експертиза.
Згідно з висновком експерта ХОБСМЕ ОСОБА_37 №12-23/5/316-А/18/19 від 11.04.2019, за механізмом травма голови у ОСОБА_9 найвірогідніше утворилася внаслідок наданому тілу прискорення з попереднім падінню удару, з подальшим падінням його і ударом тім`яно-потиличною частиною голови об тупий твердий предмет з переважаючою площею травмуючої поверхні з утворенням перелому кісток зведення і основи черепу, крововиливів над та під оболонки головного мозку і в його тканину (епідурально, субдурально, субарахноїдально та інтрацеребрально), а також контузії головного мозку у полюсних відділах обох лобових та скроневих ділянок, за принципом противоудару (контрударів). З урахуванням матеріалів кримінального провадження та відеозаписів, можна припустити, що травма голови у ОСОБА_9 , найвірогідніше, могла утворитись в результаті одноразового удару правою рукою ОСОБА_15 в область голови потерпілого, в даному випадку про це свідчить ушкодження виявлені у ОСОБА_9 у вигляді синця по верхньому і нижньому повіку лівого ока, з подальшим падінням потерпілого з прискоренням із закиненою головою та ударом тім`яно-потиличною частиною голови об тупий твердий предмет з переважаючою площею травмуючої поверхні, про що свідчить наявність в цій області садна та крововилив у м`які покриви голови з утворенням перелому кісток зведення та основи черепа, крововиливів над та під оболонки головного мозку і в його тканину (епідурально, субдурально, субарахноїдально та інтрацеребрально), а також контузії головного мозку у полюсних відділах обох лобових та скроневих ділянок, за принципом противоудару (контрударів).
Після падіння потерпілого на землю та втрати свідомості, що є найбільш характерним для вищевказаної травми голови, враховуючи дані протоколу проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_17 від 22.10.2018, а саме удари ногами підозрюваних ОСОБА_16 та ОСОБА_15 в область голови, не виключається вірогідність посилювання тяжкості черепно-мозкової травми, виявленої у ОСОБА_9 , у тому числі і збільшення об`єму крововиливу у черепну порожнину та в тканину головного мозку.
Механізм утворення травми голови, з урахуванням матеріалів кримінального провадження та відеозаписів, а саме удар, поштовх чи удар-поштовх правою рукою хлопця на ім`я ОСОБА_28 в область переднє-бокової поверхні шиї зліва у нижню третину, де має місце синець, з подальшим падінням потерпілого на тверду поширену поверхню є менш характерним для утворення травми голови, яка виявлена під час дослідження трупу ОСОБА_9 враховуючи вищевикладене, сам по собі удар правою рукою ОСОБА_15 в обличчя ОСОБА_40 до тяжких тілесних ушкоджень не призвів, але являється невідокремлюваною частиною механізму утворення травми голови, яка призвела до смерті ОСОБА_9 (т.2, а.с.144-146).
Допитаний в судовому засіданні експерт ХОБСМЕ ОСОБА_47 повністю підтвердив надані ним висновки судово-медичних експертиз.

Аналізуючи дані відеозапису, показання свідків ОСОБА_48 та ОСОБА_26 , а також висновок судово-медичної експертизи №12-23/5/316-А/18/19 від 11.04.2019, суд приходить до висновку, що перелічені в висновку тілесні ушкодження потерпілий не міг отримати від падіння внаслідок поштовху ОСОБА_49 . Так, поштовх не був сильним, від цього падіння потерпілий впав спочатку на спину, а потім на голову, свідомість не втрачав, піднявся та пішов далі. Отже, доводи сторони захисту щодо можливості отримання тяжкої травми від цього падіння є неспроможними.
Сторона обвинувачення надала суду протоколи пред`явлення свідку ОСОБА_50 для впізнання за фотознімками 4-х осіб від 18.10.2018, в ході якого остання впізнала ОСОБА_16 та ОСОБА_15 (т.1, а.с.191-196).

Відповідно до ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.
Як установлено вимогами ст.95 КПК, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому ст.225 цього кодексу.
Враховуючи наведені положення, оскільки свідок ОСОБА_51 не була допитана в судовому засіданні, суд не приймає до уваги вказані протоколи пред`явлені їй для впізнання від 18.10.2018, та не кладе їх в основу вироку.
Стороною обвинувачення також не надано доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_15 запропонував ОСОБА_16 вчинити розбійний напад, про що зазначено в обвинувальному акті, тому суд зазначає у вироку фактичні обставини, які встановлені в судовому засіданні.
Захисник ОСОБА_6 заявила клопотання про визнання недопустимим доказом протоколу слідчого експерименту, проведеного 22.11.2018 з участю свідка ОСОБА_17 , посилаючись на те, що вказана слідча дія проведена без залучення судово-медичного експерта та захисників, та без повідомлення сторони захисту.

В обґрунтування клопотання послалась на рішення Верховного Суду у справі № 206/6798/16-к, та рішення від 03.03.2020 Європейського суду з прав людини у справі «Жуковський проти України».

Так, в постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 206/6798/16-к, провадження № 51-7660 км 18 від 26 лютого 2019 року) висновок про недопустимість доказу даних протоколу слідчого експерименту, проведеного з участю підозрюваного, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України зроблений на підставі того, що слідчий експеримент проведений слідчим з участю підозрюваного у відсутності захисника, залученого в порядку ст. 49 КПК України.
Однак висновок Верховного Суду у справі № 206/6798/16-к не може бути застосований судом у даному кримінальному провадженні, оскільки стосується проведення слідчого експерименту без участі захисника за інших обставин, ніж у даній справі.

Так, положеннями ч.6 ст.223 КПК України передбачено, що слідча (розшукова) дія, що здійснюється за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проводиться за участю особи, яка її ініціювала, та (або) її захисника чи представника, крім випадків, коли через специфіку слідчої (розшукової) дії це неможливо або така особа письмово відмовилася від участі в ній.
Під час проведення такої слідчої (розшукової) дії присутні особи, що її ініціювали, мають право ставити питання, висловлювати свої пропозиції, зауваження та заперечення щодо порядку проведення відповідної слідчої (розшукової) дії, які заносяться до протоколу.
Відповідно до ч.1 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
Частиною 3 ст. 240 КПК України передбачено, що до участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.
Аналізуючи зміст вказаних процесуальних норм, суд приходить до висновку, що кримінально-процесуальним законодавством не передбачено обов`язкового залучення підозрюваного та його захисника до участі в слідчому експерименту, який проводиться з участю свідка, у разі, якщо ініціатором проведення слідчого експерименту не був підозрюваний або захисник.

Оскільки слідчий експеримент з участю свідка ОСОБА_17 проводився за ініціативою слідчого, вирішення питання щодо необхідності залучення до участі у проведенні вказаної слідчої дії підозрюваних та їхніх захисників віднесено до повноважень слідчого.

За таких обставин проведення слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_17 без залучення сторони захисту та інших осіб не суперечить вимогам кримінально-процесуального законодавства.

Крім того, підозрювані ОСОБА_15 та ОСОБА_16 від проведення слідчого експерименту з їхньої участю відмовились, про що подали заяви (а.с.143-144, т.1), а їхні захисники такого клопотання не заявляли.

Слідчий експеримент з участю свідка ОСОБА_17 проведений з дотриманням положень ст. 240 КПК України, є допустимим доказом, тому суд кладе його в основу вироку, а клопотання захисника ОСОБА_6 про визнання вказаного доказу недопустимим є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Жуковський проти України» від 3 березня 2011 року (Заява № 31240/03), на яке посилається захисник ОСОБА_6 , встановлено порушення пункту 1 і підпункту «d» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме порушення права обвинуваченого допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, оскільки заявника засудили за особливо тяжкий злочин здебільшого на основі показань свідків, жоден з яких не був присутній під час судового розгляду кримінальної справи в Україні. Національні суди не заслуховували безпосередньо показань цих свідків, а у заявника не було можливості для їх перехресного допиту.
Як зазначив Європейський суд у цьому рішенні, у разі, якщо вирок ґрунтується виключно або вирішальною мірою на показаннях особи, яку обвинувачений не мав можливості допитати або вимагати, щоб її допитали під час досудового слідства та судового розгляду, права сторони захисту обмежуються такою мірою, яка є несумісною з гарантіями, передбаченими статтею 6 Конвенції, а якщо підсудному було забезпечено відповідну та належну можливість заперечити показання або під час їхнього надання, або пізніше, їхнє прийняття в якості доказу само по собі не суперечить пункту 1 і підпункту «d» пункту 3 статті 6.
У даному кримінальному провадженні судом забезпечена можливість стороні захисту допитати свідка ОСОБА_17 , тому за змістом вказаного рішення ЄСПЧ проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_17 без участі підозрюваних та їхніх захисників, з урахуванням забезпечення можливості допиту вказаного свідка в судовому засіданні, не суперечить пункту 1 і підпункту «d» пункту 3 статті 6 Конвенції.
Суд також не погоджується з доводами сторони захисту про те, що свідок ОСОБА_17 давала суперечливі показання, неодноразово їх змінювала, та її показання не відповідають іншим доказам у справі, оскільки вона не пояснила, що потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння, та її показання щодо нанесення потерпілому ударів обвинуваченими не відповідають висновкам судово-медичних експертиз.

Так, за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_16 та його захисника ОСОБА_8 в судовому засіданні було проведено повторний допит свідка ОСОБА_17 , їй був продемонстрований відеозапис з камер відеоспостереження.

Свідок ОСОБА_17 наполягала на тому, що була очевидцем подій, про які розповіла суду. Її покази є послідовними, логічними, вона категорично стверджувала, що обидва обвинувачені наносили удари потерпілому, який лежав без свідомості в крові після удару, нанесеному йому ОСОБА_15 , обшукували його кишені, дістали гроші, телефон і картки, однак зазначила, що детальну послідовність подій по секундах та хвилинах відтворити не може, оскільки з часу подій пройшло багато часу, а під час проведення слідчого експерименту вона краще пам`ятала події.

Дані слідчого експерименту, проведеного в ході досудового розслідування з її участю, не суперечать її показанням, даним в суді, та іншим доказам. Свідок ОСОБА_17 в ході слідчого експерименту показувала на місті, як обидва обвинувачені наносили ударим потерпілому, такі ж показання вона дала в суді під час її допиту.

Те, що свідок не може розповісти в дрібних деталях про хід подій по секундам та по хвилинам, є природнім, враховуючи, що події мали місце у вересні 2018 року. Крім того, свідок ОСОБА_17 зазначала, що спочатку вони з іншою прибиральницею непомітно для обвинувачених спостерігали за подіями, та події відбувались дуже швидко.

Свідок ОСОБА_17 не стверджувала в суді, що потерпілий не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а лише зазначила, що була очевидцем того, як він спокійно пішов за ОСОБА_15 на його пропозицію поговорити, в його поведінці не було агресії.

Показання свідка ОСОБА_17 , яка категорично стверджувала, що бачила стислий згорток грошових коштів, які хтось з обвинувачених дістав з кишені потерпілого, мобільний телефон та картки, не суперечать показанням свідка ОСОБА_26 , який пояснив, що потерпілий скаржився на те, що у нього вкрадений телефон та грошові кошти, оскільки свідок ОСОБА_17 була очевидцем подій, про які розповіла суду, а свідок ОСОБА_26 лише відтворив розмову потерпілого, який був у стані сильного алкогольного сп`яніння, а чи були у нього насправді гроші і телефон, ОСОБА_26 достеменно невідомо.
Свідок ОСОБА_42 пояснила в суді, що потерпілий не скаржився, що вкрали гроші та телефон.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в лікарню потерпілий потрапив без будь-яких грошей, документів та мобільного телефона. В той же час з відеозапису вбачається, що після падіння від поштовху ОСОБА_46 , що мало місце незадовго до нападу на нього обвинувачених, він збирав якесь майно, яке у нього випало. Крім того, і обвинувачені пояснювали, що у нього була грошова купюра.
За таких обставин суд надає перевагу показанням свідка ОСОБА_17 щодо заволодіння грошима та телефоном потерпілого, яка була очевидцем вказаних подій.
Посилання ОСОБА_16 на те, що відеозаписом підтверджується, що він ударів ОСОБА_9 не наносив, спростовані наведеними показаннями свідка ОСОБА_17 , та даними відеозапису з камер відеоспостереження.

Аналізуючи дані відеозапису, суд зазначає, що обвинувачені переміщались, їх дії по відношенню до потерпілого зафіксовані камерами відеоспостереження лише частково. Так, зафіксовано, як ОСОБА_15 наносив удар потерпілому, підійшов ОСОБА_16 , за колоною наніс удар ногою, нахилявся над потерпілим, камерою не зафіксовані всі дії, які відбувались в подальшому за колоною, однак відеозапис є лише одним з доказів у даному кримінальному провадженні.

Про інші дії обвинувачених, які не були зафіксовані камерами відеоспостереження, дала чіткі покази в суді очевидець подій - прибиральниця ОСОБА_17 свідок, яка категорично стверджувала, що як ОСОБА_15 , так і ОСОБА_16 наносили удари ногою по голові потерпілому, який лежав на підлозі.

Показаннями цього свідка спростовуються покази ОСОБА_16 про те, що він лише надавав допомогу потерпілому. Так, свідок пояснила, що ОСОБА_16 наносив йому удари, так, що голова потерпілого билась о плитку, а не приводив до тями.

Показання свідка ОСОБА_17 також узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи №12-23/5/316-А/18/19 від 11.04.2019, проведеної судовим експертом ХОБСМЕ ОСОБА_36 за клопотанням сторони захисту на підставі ухвали суду, де зазначено, що після падіння потерпілого на землю та втрати свідомості, що є найбільш характерним для вищевказаної травми голови, враховуючи дані протоколу проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_17 від 22.10.2018, а саме удари ногами підозрюваних ОСОБА_16 та ОСОБА_15 в область голови, не виключена вірогідність посилювання тяжкості черепно-мозкової травми, виявленої у ОСОБА_9 , у тому числі і збільшення об`єму крововиливу у черепну порожнину та в тканину головного мозку.
Оцінюючи показання свідка ОСОБА_17 , суд приходить до висновку що її показання є послідовними, логічними, стабільними, впевненими. Вона не перебуває у будь-яких стосунках з учасниками вказаної події. Як підтвердили обвинувачені в суді, мотиву обмовити їх у свідка не має, тому суд кладе її показання в основу вироку.

Доводи ОСОБА_15 щодо того, що він наніс удар потерпілому, оскільки той замахнувся на нього, спростовуються відеозаписом, з якого вбачається, що саме ОСОБА_15 значний період часу слідкував за потерпілим, йшов за ним та запропонував йому відійти у безлюдне місце, де і наніс удар в область голови.

Ніяких даних щодо перебування ОСОБА_15 у стані необхідної оборони судом не встановлено. З показань свідків та відеозапису встановлено, що у потерпілого в руках нічого не було, ніякої загрози для обвинувачених він не виявляв. Хоч ОСОБА_9 і був в стані алкогольного сп`яніння, однак він ніякої агресії по відношенню до обвинувачених не виявляв, а без заперечень пішов за ОСОБА_15 на його пропозицію поговорити, де в безлюдному місті ОСОБА_15 відразу наніс йому удар.

Показання обвинувачених в тій частині, що вони шукали в кишенях потерпілого не гроші, а документи, щоб встановити його особу та викликати швидку допомогу, суд оцінює критично та вважає надуманими, оскільки загальновідомим фактом є те, що для виклику швидкої допомоги для людини, яка перебуває на вулиці без свідомості, ніякі документи не потрібні.

Суд зазначає, що ОСОБА_52 та ОСОБА_16 не висувалось обвинувачення щодо заволодіння майном потерпілого, вилученим під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_53 , а саме: чорним портмоне, тимчасовим дозволом на право керування транспортним засобом та талоном ХАВ № 2041986 на ім`я ОСОБА_9 , візитною карткою «Державна служба охорони».

Суд виходить з положень ст. 337 КПК України, відповідно до яких судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Однак ОСОБА_15 не зміг пояснити в судовому засіданні, яким чином до місця його проживання потрапило вказане майно та документи потерпілого ОСОБА_9 , з яким він не був знайомий.
Захисник ОСОБА_6 подала клопотання про перекваліфікацію дій ОСОБА_15 з ч.2 ст. 121, ч.4 ст. 187 КК України на ст. 119 КК України - вбивство потерпілого через необережність.
В обґрунтування своїх доводів послалась на те, що згідно з даними відеозапису з камер відеоспостереження ОСОБА_15 наніс один удар в голову потерпілого о 5.56.26, а ОСОБА_17 підійшла до нього з потерпілим о 05:57:10, через 1 хвилину 15 секунд після того, як підійшов ОСОБА_16 , та вони разом з ОСОБА_15 відійшли від потерпілого, отже не могла бачити подій, про які розповіла суду. Вважає, що покази свідка ОСОБА_17 слід оцінювати критично, а ОСОБА_15 дав правдиві показання. Передбачаючи можливість того, що в стані агресії та алкогольного сп`яніння, зайнявши бійцівську стійку, потерпілий може його побити, не передбачаючи та не бажаючи настання тяжких наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень чи смерті потерпілого, він наніс удар в обличчі потерпілому. Зазначає, що синець на шиї потерпілого з переходом на надключичну ділянку утворився внаслідок удару чи поштовху, нанесеного потерпілому ОСОБА_54 , а травма голови у вигляді синця по повікам лівого ока в області проекції лівої виличної дуги та лівої щоки отримана внаслідок удару ОСОБА_15 з подальшим падінням потерпілого і ударом об тупий твердий предмет з переважаючою площею травмуючої поверхні, тьмяно-потиличною частиною голови, за принципом противоудару, а інших тілесних ушкоджень у потерпілого не виявлено. Вважає, що умислом ОСОБА_15 не охоплювалось заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для його життя та здоров`я, а по відношенню до смерті потерпілого в його діях наявна необережна форма вини у вигляді злочинної недбалості, оскільки ОСОБА_55 не передбачав, хоча повинен був і міг передбачати можливість того, що при падінні потерпілий може ударитись головою об мармурову доріжку і отримати тілесні ушкодженні, не сумісні з життям.
Захисник ОСОБА_6 припустилась помилки при підрахуванні часу, через який підійшла ОСОБА_17 . З її заперечень випливає, що ОСОБА_17 підійшла не через 1 хвил. 15 секунд, про що вона зазначила помилково, а вже через 44 секунди, та вказане підтверджується відеозаписом.. Перебуваючи внизу сходів до початку вказаних подій, а потім піднявшись на сходинки, ОСОБА_17 мала можливість бачити події, про які дає покази.

Посилання сторони захисту на те, що свідок ОСОБА_17 не могла бачити події, є припущеннями. Покази свідка ОСОБА_17 та дані відеозапису стороною захисту не спростовані.

Суд не може також погодитися із доводами захисника ОСОБА_6 , яка просила перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_15 на ст. 119 КК України, як вбивство з необережності, з таких підстав.

Відповідно до п. 26 Постанови Верховного суду України №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я» особи» дії особи слід розглядати як убивство через необережність і кваліфікувати відповідно за ст. 119 КК України у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість).
Верховний Суд України висловив правовий висновок про ознаки розмежування умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК України) і вбивства через необережність ( ст. 119 КК України).

Так, умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, належить до категорії складних злочинів. З об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечними, протиправними діяннями та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини - умислом (прямим/непрямим) щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки). При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.

Специфіка вбивства з необережності полягає в його суб`єктивній стороні: воно має місце лише при необережній формі вини, яка може виступати у вигляді злочинної самовпевненісті або злочинної недбалості.

Верховний Суд України наголосив, що розмежування цих складів злочинів здебільшого здійснюється за їх суб`єктивною стороною. Зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.

Питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень.

Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій.

Відповідно до п.27 роз`яснень Пленуму ВСУ № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» висновки судово-медичних експертиз містять лише медичну оцінку наслідків злочинного діяння і саме в такому розумінні вони повинні оцінюватись судами при вирішенні питання про доведеність винуватості особи у злочині, обставини його вчинення та про його кримінально-правову кваліфікацію.
Так, у постанові у справі № 689/332/ 18 від 19 листопада 2019 року Верховний Суд зробив висновок, що незалежно від того, чи є умисел прямим або непрямим, особа повинна нести відповідальність за фактично заподіяну шкоду.

Якщо особа бажала заподіяти потерпілому будь-які тілесні ушкодження, в тому числі й ті, що фактично настали, але при цьому не бажала смерті, хоча мала б її передбачити, такі дії охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 України.

Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_9 перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Як вбачається з відеозапису, перед нанесенням потерплому удару ОСОБА_15 зробив крок назад, що свідчить про його намір нанести удар з силою, та з розмаху наніс йому удар в область голови. Як пояснив ОСОБА_15 , він займався кікбоксингом. Від удару потерпілий впав та почав хрипіти, з вух у нього текла кров.

Наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію та характер утворення тілесних ушкоджень свідчать про те, що ОСОБА_15 , умисно завдаючи без будь-якого попередження удар у життєво важливий орган - голову потерпілому, який цього не очікував і не спроможний був захищатися, розраховував і на такі можливі наслідки, як різке падіння потерпілого й удар головою о тротуарну плитку, від чого здоров`ю останнього буде спричинено тяжку шкоду, і хоча не бажав, але свідомо припускав такі наслідки. При цьому тяжкість цих наслідків у його свідомості не було конкретизовано, тобто він діяв з невизначеним і непрямим умислом. У такому випадку є всі підстави констатувати наявність непрямого невизначеного умислу в діях ОСОБА_15 щодо спричинення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження.

Незважаючи на те, що потерпілий втратив свідомість, з вух його текла кров, ОСОБА_15 і ОСОБА_16 продовжували наносити удари по голові потерпілого, при цьому потерпілий не міг чинити ніякого опору, та його вже тяжко травмована голова від нанесених ударів билась о тротуарну плитку, як пояснила свідок ОСОБА_17 , а згідно з висновком експерта судово-медичної експертизи №12-23/5/316-А/18/19 від 11.04.2019 удари ногами ОСОБА_16 та ОСОБА_15 в область голови потерпілого посилювали тяжкість його черепно-мозкової травми, у тому числі і призводили до збільшення об`єму крововиливу у черепну порожнину та в тканину головного мозку.
Оскільки обвинувачені, наносячи удари потерпілому по голові, діяли із невизначеним умислом, то незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, вони обидва повинні нести відповідальність за фактично заподіяну шкоду, тобто за умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що потягло смерть потерпілого.
Твердження ж обвинувачених про вживання ними заходів для надання першої допомоги потерпілому, ніяким чином не виправдовують їхні дії, що передували цим заходам, та свідчать про умисне заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала його смерть.

Зазначені обставини вказують на наявність у діях обох обвинувачених складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, що виключає можливість кваліфікації цього діяння за ознаками вбивства через необережність, тобто злочину, передбаченого ст. 119 КК України.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що обвинувачені діяли узгоджено, як співвиконавці, у нічний нас, здійснювали аналогічні дії, що свідчить про єдину спрямованість їх умислу, наявність корисливого мотиву і попередньої змови.
Аналізуючи вищенаведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення вказані докази є допустимими, належними, достовірними і достатніми для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, узгодженими між собою, не викликають у суду сумнівів, та повністю викривають обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_16 у вчиненні стосовно ОСОБА_9 кримінальних правопорушень.

Надані стороною обвинувачення докази стороною захисту не спростовані, а відповідно до ст. 22 КПК України однією з основних засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 вчинили кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насиллям, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень; та кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

В останньому слові обвинувачений ОСОБА_16 послався на те, що він є громадянином Вірменії, його рідною мовою є вірменська, однак йому не було забезпечено перекладача з української та російської мови на вірменську, тому він вважає, що його право на захист порушено.
Вказані доводи обвинуваченого суд вважає неспроможними.
Так, в ході досудового розслідування ОСОБА_16 була забезпечена участь перекладача з української на російську мову. ОСОБА_16 є громадянином Вірменії, має середню освіту, вільно спілкується російською мовою, що підтверджено в ході судового розгляду. ОСОБА_16 в ході досудового розслідування призначалась судово-психіатрична експертиза. З висновку комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 816 від 29.10.2018 (а.с.211, т.1) вбачається, що він спілкувався з експертами, пояснив, що добре навчався, закінчив 10 класів, проходив військову службу у артилерійських військах з 2002 по 2004 р.р. За висновком експертизи ОСОБА_16 доступний мовному контакту, орієнтований всебічно правильно. На всі відповіді відповідає по суті, в повному обсязі. Інтелект відповідає освіті, способу життя. Висновок експертизи складений російською мовою, отже спілкувався ОСОБА_16 з експертами російською мовою, та перекладача не потребував.
В судовому засіданні була також забезпечена участь перекладача з української на російську мову, протягом всього судового розгляду судом задавались уточнюючі питання ОСОБА_16 , чи все він розуміє, на що він давав російською мовою позитивну відповідь.
Він давав пояснення російською мовою, задавав питання свідкам російською мовою, звертався до суду з письмовими клопотаннями російською мовою, всі процесуальні документи органу досудового розслідування та суду отримував в перекладі на російську мову.
Суд впевнився, що ОСОБА_16 вільно володіє російською мовою.
До проведення судових дебатів він не заявляв клопотання про забезпечення участі перекладача на вірменську мову.
Лише після виступу прокурора у судових дебатах обвинувачений ОСОБА_16 заявив клопотання про забезпечення участі перекладача з української та російської на вірменську мову, та вказане клопотання судом задоволено, з цього часу участь такого перекладача була забезпечена.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що доводи ОСОБА_16 щодо порушення його право на захист у зв`язку з незабезпеченням участі перекладача на вірменську мову є необґрунтованими, та направленими на створення заздалегідь апеляційного приводу для скасування в подальшому вироку суду з мотивів порушення його права на захист, у разі незгоди з вироком.
Вивченням даних про особу ОСОБА_15 встановлено, що він на обліку у психіатра не перебуває.

Відповідно до висновку комісійної судово-психіатричної експертизи № 817 від 29.10.2018, проведеною КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» ОСОБА_15 перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 08.02.2018 з діагнозом: епізодичне вживання опіоідів. Перебував на лікуванні в обласному наркологічному відділенні з 12.02.2018 по 21.02.2018.

Відповідно до вказаного висновку судово-психіатричної експертизи ОСОБА_15 страждає на хронічне психічне захворювання у формі несоціалізованого розладу поведінки. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У період часу, якому відповідає правопорушення, він перебував поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства та іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. (т.1, а.с.211-213).

Згідно з інформації служби у справах дітей ОСОБА_15 перебуває на обліку як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах, проживає в сім`ї, в якій 9 дітей. Сім`я перебуває на обліку у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків. Мати одинока, дані про батька ОСОБА_15 відсутні. З дітьми перебуває бабуся. Мати засуджена в 2012 році до 4 років 1 місяця позбавлення волі, та діти перебували під опікою бабусі. Потім мати повернулась з місць позбавлення волі. Рішенням суду у 2015 році діти були відібрані від матері, а в 2016 році повернуті. Мати веде асоціальний спосіб життя, часто перебуває на вокзалі з кимось з дітей. ОСОБА_15 навчався в 9 класі Гусинського ліцею, за місцем навчання характеризується як недисциплінований учень, до навчання ставився несумлінно. У 7 класі переведений на заочну форму навчання за проханням матері.

Згідно з рапортом працівника поліції Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_15 веде бродяжий спосіб життя, часто перебуває на вокзалах та станціях. Раніше не судимий. Перебуває на диспансерному обліку у зв`язку з діагнозом ВІЛ інфекція, 1 клінічна стадія.

Вивченням даних про особу ОСОБА_16 встановлено, що він на обліку у нарколога та психіатра не перебуває. Раніше не судимий. Не працює. Не має постійного місця проживання та занять. Є громадянином Республіки Вірменія. Проживає у м. Харкові без реєстрації.

Відповідно до висновку комісійної судово-психіатричної експертизи № 816 від 29.10.2018, проведеною КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» ОСОБА_16 хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства та іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, він перебував поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства та іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Міг усвідомлювати свої ді та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. (т.1, а.сч.211-213).

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_56 суд визнає вчинення ним злочинів у неповнолітньому віці, а за ч.3 ст. 185 КК України також щире каяття.
Обставин, що обтяжують його покарання, згідно зі ст. 67 КК України, відсутні.

Відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_16 , відсутні.
Відповідно до ст. ст. 65, 103 КК України при призначенні покарання неповнолітньому ОСОБА_15 суд враховує дані про його особу, ставлення його до вчиненого наявність кваліфікуючих ознак злочинів, умови життя і виховання неповнолітнього ОСОБА_15 , який позбавлений батьківського піклування, наведені пом`якшуючі обставини, відсутність обтяжуючих обставин, те, що ОСОБА_15 після скоєного прийняв заходи для виклику медичного працівника для надання першої допомоги потерпілому.

При призначенні покарання ОСОБА_15 за ч.3 ст. 185 КК України суд враховує також кількість епізодів злочинної діяльності, в яких він приймав участь.

При призначенні покарання кожному обвинуваченому суд також враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів. Так, відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України та ч.2 ст. 121 КК України є тяжким, ч.4 ст. 187 КК України особливо тяжким.

За таких обставин суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_15 без відбування покарання неможливо, він потребує ізоляції від суспільства, та йому слід призначити покарання у виді позбавленні воля згідно з санкціями ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121 КК України, з урахуванням положень ч.3 ст. 102 КК України, відповідно до яких за тяжкий злочин неповнолітній особі може бути призначено покарання на строк не більше 7 років позбавлення волі, за особливо тяжкий не більше 10 років.

Враховуючи, що ОСОБА_15 є неповнолітнім, відповідно до ст. 98 КК України до нього не може бути застосовано додаткове покарання, передбачене санкцією ч.4 ст. 187 КК України, у виді конфіскації майна.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_16 суд враховує наведені дані про його особу, ставлення його до вчиненого, наявність кваліфікуючих ознак злочинів, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, та приходить до висновку, що ОСОБА_16 слід призначити покарання у виді позбавлення волі відповідно до санкцій ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121 КК України, з призначенням додаткового покарання за ч.4 ст. 187 КК України у виді конфіскації майна.

Суд враховує також роль і ступінь участі кожного у вчиненні злочинів - ОСОБА_15 діяв більш активно.

При призначенні покарання кожному обвинуваченому за сукупністю злочинів суд відповідно до ч.1 ст. 70 КК України застосовує принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Обвинувачений ОСОБА_57 подав клопотання, в якому просив застосувати до нього Закон України № 838-УІІІ та зарахувати йому у строк відбуття покарання попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавленні волі.

Вказане клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Зворотна дія закону означає, що він застосовується як до тих фактів і правовідносин, як виникли чи продовжують існувати після набрання цим актом законної сили, так і тих, що існували до цього.
Водночас цей принцип не може тлумачитися як такий, що забороняє пряму дію закону, тобто дію або застосування закону, що погіршує становище особи, до фактів і правовідносин, які виникли після набрання вказаним законом чинності.
У постанові Великої Палати Верховного Суду України від 29.08.2018 року (справа № 663/537/17, провадження № 13-31кс18) надано правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання).
Згідно п.105-107 вказаної постанови якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
Таким чином, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 2046-VIII зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі за злочини, вчиненні після 21 червня 2017 року, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Оскільки злочини ОСОБА_15 вчинив 11.09 2017 та 12.09.2017 ч.3 ст. 185 КК України) та 07.09.2018 ( ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121 КК України) , тобто після 21 червня 2017 року, у строк покарання ОСОБА_58 слід зарахувати перебування його під вартою з 24 вересня 2018 року по день постановлення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, в діючої редакції ч.5 ст. 72 КК України (зі змінами, внесеними Законом № 2046-VIII від 18.05.2017).
Відповідно до п.2 ч.4 ст. 374 КПК України арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 28 вересня 2018 року на вилучене в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_15 майно слід скасувати.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373-374, 484 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_15 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.3 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 121 КК України - 7 років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 187 КК України - 8 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_59 у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, без конфіскації майна.

ОСОБА_16 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 121 КК України - 7 років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 187 КК України - 8 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.

Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_16 у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.

Запобіжний захід ОСОБА_15 та ОСОБА_16 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Строк відбуття покарання відраховувати з дня фактичного затримання: ОСОБА_16 - з 21 вересня 2018 року, ОСОБА_15 з 24 вересня 2018 року, зарахувавши кожному у строк відбуття покарання попереднє ув`язнення з розрахунку один попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 28 вересня 2018 року на вилучене в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_15 майно скасувати.

Речові докази: чорне портмоне, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом та талон НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 , візитну картку «Державна служба охорони» - передати потерпелій ОСОБА_25 ; DVD-R диск з камер відеоспостереження; 4 DVD-R диска до протоколу обшуку та протоколу затримання зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченими - з дня отримання копії вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Головуючий -суддя ОСОБА_1

Суддя- ОСОБА_2

Суддя- ОСОБА_3