Справа № 203/1495/20
У Х В А Л А
іменем України

04 травня 2020 року Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська
у складі:
головуючого-суді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2

за участю:
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000536 від 09.03.2020 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заявив письмове клопотання про можливість призначення обвинувального акту до судового розгляду, не вбачаючи підстав для прийняття іншого рішення та про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів, в обґрунтування якого посилалася на те, що на волі обвинувачений зможе перешкодити встановленню істини у справі, вплинути на потерпілих, свідків, переховуватися від слідства і суду із метою уникнення відповідальності.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 не заперечували проти заявленого прокурором клопотання.

Заслухавши сторони, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що даний обвинувальний акт підсудний Кіровському районному суду м. Дніпропетровська; підстав для закриття або припинення даного кримінального провадження не вбачається; обвинувальний акт складено відповідно до вимог кримінально-процесуального закону; клопотання про затвердження угоди між прокурором та обвинуваченим до суду не надходило, а отже підстави для прийняття рішення, передбаченого пунктами 1-4 ч.2 ст. 314 КПК України відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, в тому числі у вчиненні кримінального правопорушення яке є тяжким.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_4 , строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Окрім того, суд враховує обставини, визначені статтею 178 КПК України, зокрема тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні яких він обвинувачується.

Також, суд враховує підстави за яких обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і які наразі не втратили своєї актуальності.

Отже, враховуючи наявність ризиків вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи у сукупності обставини визначені ст.178 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів.

Також суд вважає необхідним призначити судовий розгляд у кримінальному проваджені за обвинуваченням ОСОБА_4 , за ч. 2 ст. 121 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 315 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України на 11 годину 00 хвилин 12 травня 2020 року.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 строком на 60 днів, тобто до 02 липня 2020 року включно.

На ухвалу протягом 7 днів з дня її винесення може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1