Cправа № 127/7200/20
Провадження № 1-кс/127/3284/20
У Х В А Л А
Іменем України
28 березня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 щодо незаконного затримання ОСОБА_4 , -

в с т а н о в и в :

28.03.2020 до Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 щодо незаконного затримання ОСОБА_4 , в якій скаржник просив визнати затримання ОСОБА_4 за підозрою у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України від 27.03.2020 незаконним.

В судове засідання заявник не з`явився, однак 28.03.2020 адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив клопотання про незаконне затримання залишити без розгляду, оскільки питання, які порушуються у ньому були предметом розгляду під час розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу.

Слідчий Київського ВП. ВВП ГУНП у Внницькій області в судове засідання також не з`явився, хоч повідомлявся належним чином про час та місце розгляду клопотання.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Отже, оскільки заявник та представник Київського ВП. ВВП ГУНП у Внницькій області в судове засідання не з`явилися, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.
Розглянувши заяву ОСОБА_3 про залишення без розгляду його клопотання щодо незаконного затримання ОСОБА_4 слідчий суддя дійшов висновку про необхідність її задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої - третьої статті 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Частиною четвертою вказаної норми передбачено, що якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.

Так, на розгляді у слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 перебувало клопотання cлідчого СВ Київського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Ухвалою слідчого судді від 28.03.2020 клопотання слідчого задоволено, застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При розгляді вказаного клопотання судом досліджувалося питання, щодо затримання ОСОБА_4 в порядку статті 208 КПК України, а тому адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив його клопотання, щодо незаконного затримання залишити без розгляду.

Відповідно до частини другої статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Отже, положеннями статтей 206 та 307 КПК України не передбачено можливості постановлення слідчим суддею ухвали про залишення скарги (клопотання) без розгляду за результатами розгляду такої скарги або клопотання, навіть за наявності відповідного клопотання скаржника або заявника.
При цьому, відповідно до положень статті 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави. Відповідно до частини шостої статті 9 КПК України у випадках коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені в частині першій статті 7 цього кодексу, зокрема пункт 14 якої передбачає доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень.
Виходячи із практики Європейського суду з прав людини право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (справа «Мельник проти України»).
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі №5-103 кс-15 від 1 жовтня 2015 року, відповідно до якої право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.
Відповідно до частини першої та третьої статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Згідно зі статтею 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги завдання кримінального провадження та принцип диспозитивності при використанні особою своїх прав, слідчий суддя вважає, що залишення без розгляду клопотання адвоката ОСОБА_3 щодо визнання незаконним затримання ОСОБА_4 , за заявою самого ж заявника, не порушує прав останнього та не суперечить вимогам КПК України.

З огляду на наведене та керуючись ст.ст. 2, 9, 26, 206, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

Заяву адвоката ОСОБА_3 від 28.03.2020 про залишення клопотання без розгляду задовольнити.

Клопотання адвоката ОСОБА_3 щодо визнання незаконним затримання ОСОБА_4 , залишити без розгляду.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя