Справа № 214/796/20
1-кп/214/667/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001484 від 08 серпня 2019 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, з повною загальною освітою, не одруженого, працюючого за договором, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 19 липня 2019 року приблизно о 22:00 год., перебуваючи біля будинку №29-а по вул. Володимира Великого в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та обернення його на власну користь, умисно, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю належної уваги з боку потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також розуміючи, що його дії носять таємний характер, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон «Philips» S309, ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 55/20 від 31 січня 2020 року становить 805 грн. 00 коп., що належить потерпілому ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати єдиний злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, маючи вільний та відкритий доступ до мобільного додатка «Приват24» ПАТ КБ «Приватбанк», без подолання системи логічного захисту, видаючи себе за ідентифікованого користувача вищевказаного додатку, отримав доступ до платіжних карток потерпілого ОСОБА_5 та в період часу з 20 липня 2019 року по 22 липня 2019 року, перебуваючи на території Саксаганського району м. Кривого Рогу, маючи вільний доступ до платіжних карток потерпілого ОСОБА_5 , таємно, шляхом вільного доступу, здійснив зняття грошових коштів із рахунку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , належного потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 12 200 грн. 00 коп.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 13 005 грн. 00 коп.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, визнав в повному обсязі по обставинах, зазначених в обвинувальному акті та пояснив, що у вечірній час в липні 2019 року, точного дати та часу не пам`ятає, він зустрівся з потерпілим ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Разом вони почали розпивати спиртів напої, а згодом направились до магазину, де потерпілий ОСОБА_5 придбав додатково спиртні напої, оскільки такі закінчились, розрахувавшись за допомогою банківської картки. При розрахунку ОСОБА_5 за придбаний товар, він бачив як останній вводив пін код доступу до свого банківського рахунку та запам`ятав його. В подальшому він та потерпілий ОСОБА_5 продовжили розпивати спиртні напої. Біля одного з будинків, розташованого по вул. Володимира Великого в м. Кривому Розі, номеру якого він не пам`ятає, з одягу ОСОБА_5 випав мобільний телефон, однак він не повідомив про це потерпілому, а таємно забрав собі мобільний телефон останнього, в подальшому здавши його до ломбарду за 200 грн. Крім того, залишивши згодом потерпілого ОСОБА_5 , за допомогою викраденого у останнього мобільного телефону, враховуючи обізнаність з пін кодом потерпілого, він таємно зняв з банківського рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі приблизно 10 000 грн., більш точної суми не пам`ятає. Він згодний з розміром завданих потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків в сумі 13 005 грн., про що зазначено в обвинувальному акті. В найближчий час він має намір відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, а саме, влаштуватися на постійну роботу в КП «Кривбасводоканал». Крім того, на теперішній час він працює за договором на приватному підприємстві та має постійний дохід. Щиро розкаюється у вчиненому.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи досліджені в судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, показання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що ці докази отримані у порядку, встановленому КПК України, а тому є належними та допустимими, підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачений вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Після з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених під час судового розгляду кримінального провадження, аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 , які мають логічний та послідовний характер, узгоджуються між собою, суд поза розумним сумнівом приходить до висновку про доведеність його вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, дані, які характеризують особу обвинуваченого, його соціально-психологічну характеристику, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. У справі «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 року та «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 року суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».
Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України (т.1 а.с.55).
Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , визначається визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Суд також враховує, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_3 , віднесене до категорії злочинів середньої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України вважається не судимим (т.1 а.с.49), за місцем проживання характеризується нейтрально (т.1 а.с.51), на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а.с.53, 55), не одружений, утриманців не має.
Крім того, вирішуючи питання про призначення покарання суд враховує висновок, що міститься у досудовій доповіді органу з питань пробації Саксаганського РВ філії ДУ «Центр пробації» відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме, що останній має середній рівень небезпеки для суспільства та середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим його виправлення без позбавлення або обмеження волі без ізоляції від суспільства можливе та не становить високу небезпеку для суспільства. При цьому, у випадку звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробування, орган пробації вважає за доцільне покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, в тому числі, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу), виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
За таких обставин, суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим з урахуванням його матеріального становища вважає, що йому необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.185 КК України.
Суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а тому, на думку суду, виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства. Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Підстав для застосування ст.ст.69, 69-1, 75 КК України судом не встановлено.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого судом в рамках даного кримінального провадження не обирався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження також не застосовувалися.
Потерпілим цивільного позову не заявлено, однак за ним зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, в порядку цивільного судочинства.
Процесуальні витрати в рамках кримінального провадження відсутні.
Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.349 ч. 3, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, у виді штрафу в розмірі 80 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 1360 (одна тисяча триста шістдесят) грн. 00 коп. в дохід держави.
Матеріали кримінального провадження залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у справі № 214/796/20, провадження №1-кп/214/667/20.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді. Особам, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1