ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/495/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.199 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

16 серпня 2006 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, з іспитовим строком на 2 роки;

04 листопада 2008 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.187, ч.1 ст.307, ст.ст.69,70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.71 КК України призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

18 грудня 2012 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.187 КК України до позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, на підставі ст.71 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 2 місяці з конфіскацією майна,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України

за участю прокурора ОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 10 грудня 2019 року, якою продовжений ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 07 лютого 2020 року включно, з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», з можливістю внесення застави у розмірі, визначеному ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02 жовтня 2019 року.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати, є реальними, застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливе.

Ухвала суду першої інстанції від 10 грудня 2019 року відносно ОСОБА_7 в апеляційному порядку не оскаржена.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вищевказану ухвалу суду першої інстанції скасувати та обрати відносно нього запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він має зареєстроване місце проживання, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, найменший з яких потребує постійного догляду та лікування, порушень умов відбування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не допускав, будь-якого тиску на потерпілих не чинив, відповідні заяви потерпілих відсутні, доказів причетності його до вчинення кримінальних правопорушень прокурором суду не надані.

Згідно з ухвалою суду, в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебувають кримінальні провадження, внесені до ЄРДР за №0001584 від 09 липня 2019 року та за №0002120 від 04 вересня 2019, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185 КК України, які ухвалами суду від 23 жовтня 2019 року, від 19 листопада 2019 року, були об`єднані в одне судове провадження.
Ухвалою суду від 28 жовтня 2019 року обрано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, який обраховується з 28 жовтня 2019 року до 26 грудня 2019 року включно, з утриманням в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», з можливістю внесення застави у розмірі, визначеному ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2019 року (153 680,00 грн), яку ухвалою Запорізького апеляційного суду від 25 листопада 2019 року залишено без змін.
У зв`язку з викладеним, враховуючи те, що строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 26 грудня 2019 року, а в найближчий час (до 26 грудня 2019 року) призначити до розгляду та завершити розгляд вказаного кримінального провадження неможливо з поважних причин, судом в порядку ст.331 КПК України поставлене на обговорення учасників процесу питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.
Прокурор у судовому засіданні просив залишити без змін запобіжний захід щодо обвинуваченого та продовжити його строком на 60 днів, оскільки ризики, що слугували підставами для застосування запобіжного заходу, не змінились та продовжують існувати.
Потерпіла ОСОБА_10 погодилася із думкою прокурора, просила суд продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому.
Інші потерпілі у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вважають ризики, на які посилався прокурор, необґрунтованими і такими, що на теперішній час не існують, та просили не продовжувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що ОСОБА_6 має на утриманні трьох дітей, його цивільна дружина не працює.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_9 на підтримання апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і наполягав на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції; перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як зазначено у ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч.3 ст.199 КПК України).
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня, в т.ч. застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Як свідчать матеріали провадження, необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою прокурор обґрунтовує тим, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати.
Наведені прокурором підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 перевірялись судом першої інстанції. При цьому у судовому засіданні заслухані пояснення обвинуваченого, його захисника, думка потерпілої, доводи прокурора та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження строку тримання особи під вартою.
Так, із наданих матеріалів контрольного провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185 КК України, одно з яких є тяжким.
Докази сторін будуть перевірятися та оцінюватися судом першої інстанції у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального законодавства.
Перевіривши наявні матеріали провадження, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ризики, вказані прокурором у судовому засіданні, не зменшились та існують на даний час.
Такими ризиками є: переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду; незаконний вплив обвинуваченого на потерпілих; вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, оскільки останній, будучи підозрюваним в рамках іншого кримінального провадження, де йому був застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, не виконав покладені на нього обов`язки, у зв`язку з чим постановою слідчого від 05 вересня 2019 року був оголошений у розшук, та на цей час він знову обвинувачується у вчиненні корисливого злочину; постійного джерела доходу ОСОБА_11 не має.
Наявність у обвинуваченого на утриманні дітей, на думку колегії суддів, не зменшує встановлених ризиків, з огляду на особу обвинуваченого.
Оцінивши всі вищевказані обставини у сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що задля забезпечення даного провадження необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.
Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою, допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).
З врахуванням викладеного та фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходу можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки останнього.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Твердження обвинуваченого про його непричетність до інкримінованого йому правопрушення мають ретельно перевірятися судом у встановленому законом порядку та оцінюватись у сукупності з іншими доказами.
З огляду на зазначене, доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого, в т.ч. про те, що він має зареєстроване місце проживання та на утриманні малолітніх дітей, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.
Твердження ОСОБА_6 про те, що він, перебуваючи на цілодобовому домашньому арешті, виконував свої процесуальні обов`язки, спростовуються матеріалами провадження. Так, постановою слідчого СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ОСОБА_12 від 05 вересня 2019 року у зв`язку з ухиленням підозрюваного ОСОБА_6 від слідства та неможливістю встановлення його місцезнаходження, останнього було оголошено в розшук. Характеристика на ім`я ОСОБА_6 , надана суду апеляційної інстанції захисником останнього, про те, що на ОСОБА_6 на час домашнього арешту скарг від сусідів не надходило, квартиру останній не покидав, не спростовує вищевказаних фактів, оскільки контроль за дотриманням особами умов домашнього арешту здійснюють правоохоронні органи. Окрім того, характеристика датована 25 грудня 2019 року та в ній не зазначено періоду, коли ОСОБА_6 нібито не покидав своє житло. В той же час, на дату видачі характеристики ОСОБА_6 вже майже 3 місяці перебував під вартою.
Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 10 грудня 2019 року, якою продовжений ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 07 лютого 2020 року включно, з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», з можливістю внесення застави у розмірі, визначеному ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2019 року, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Дата документу Справа № 335/11094/19