ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Фастові клопотання Заступника начальника Управління міжнародної правової допомоги начальника відділу передачі засуджених осіб та виконання вироків Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України ОСОБА_4 про приведення вироку Ленінського районного суду м. Володимира від 21 серпня 2018 року відносно ОСОБА_5 у відповідність із законодавством України,-

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2020 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання Заступника начальника Управління міжнародної правової допомоги начальника відділу передачі засуджених осіб та виконання вироків Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України ОСОБА_4 про приведення вироку Ленінського районного суду м. Володимира від 21 серпня 2018 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність із законодавством України.

Як вбачається з зазначеного клопотання Міністерство юстиції України просить визначити за Кримінальним кодексом України правову кваліфікацію діянь, у вчиненні яких ОСОБА_5 визнано винним вироком Ленінського районного суду м. Володимира від 21 серпня 2018 року; визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_5 згідно з кримінальним кодексом України.

В судовому засіданні прокурор клопотання Міністерства юстиції України підтримав та просив його задовольнити.

Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився. Як вбачається з тексту клопотання, він просить розглянути дане клопотання без його участі, а оскільки відповідно до положень ч.1 ст.610 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе проводити розгляд у відсутність заявника.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, суд прийшов до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 7 КК України громадяни України та особи без громадянства, що постійно проживають в Україні, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно із ст. 9 Конституції України та ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч.1 ст.4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28.05.1970 санкція може виконуватися іншою Договірною Державою тільки у разі, якщо згідно із її законодавством дія, за яку була встановлена санкція, була б злочином в разі її вчинення на її території, та особа, якій було встановлено санкцію, підлягала би покаранню, в разі якщо вона вчинила б цю дію там.

Крім того, згідно ст.10 «Конвенції про передачу засуджених осіб» від 21.03.1983 року, у разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку.

Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироці для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.

Відповідно до ч.1 ст.11 вищезазначеної Конвенції, у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган:

a) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку;

b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом;

c) повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; і

d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

2. Якщо процедура заміни вироку здійснюється після передачі засудженої особи, держава виконання вироку тримає цю особу під вартою або іншим чином забезпечує її присутність у державі виконання вироку до закінчення цієї процедури.

Відповідно ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження.

Згідно ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Частиною 5 статті 610 КПК України передбачено, що відповідно до клопотання Міністерства юстиції України суд може також розглянути питання про виконання додаткового покарання, призначеного вироком суду іноземної держави. Невиконане додаткове покарання, призначене вироком суду іноземної держави, підлягає виконанню, якщо таке покарання за вчинення цього кримінального правопорушення передбачено законом України. Воно виконується в межах і в порядку, передбачених законодавством України.

Так, вироком Ленінського районного суду міста Володимира від 21 серпня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК РФ та призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Тобто дії останнього кваліфіковані судом іноземної держави, як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі.

Крім того, у строк відбуття покарання ОСОБА_5 зараховано час тримання його під вартою у період з 08 лютого 2018 року по 20 серпня 2018 року включно із розрахунку один день за один день.

Згідно апеляційної ухвали Володимирського обласного суду від 06 листопада 2018 року вирок Ленінського районного суду м. Володимира від 21 серпня 2018 року стосовно ОСОБА_5 залишено без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 без задоволення. Як вбачається з розпорядження зазначений вирок набрав законної сили 06 листопада 2018 року.

Наразі ОСОБА_7 відбуває призначене йому вироком покарання у ФКУ «Виправна колонія № 6 УФСВП Росії по Володимирській області». Згідно довідки кінець відбуття строку покарання - 07 лютого 2027 року.

Як вбачається із фотокопії повідомлення відділу ведення Єдиного демографічного реєстру населення виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області № 22-17/347 від 11 вересня 2019 року, що містяться в матеріалах клопотання, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, а останнім місцем його реєстрації є: АДРЕСА_1 .

Відповідно до заяви ОСОБА_5 від 22 травня 2019 року, останній має бажання не відбутий строк покарання відбувати на території України.

Проаналізувавши статті кримінального кодексу Російської Федерації за якими ОСОБА_5 було засуджено, та проаналізувавши вирок, суд приходить до висновку, що відповідно до законодавства України відповідальність за вищезазначене кримінальне правопорушення передбачена ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, а саме: замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб, у особливо великих розмірах.

При визначенні строку покарання, суд також враховує положення ч. 3 ст. 68 КК України, якою передбачено, що за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Беручи до уваги, що вироком Ленінського районного суду м. Володимира від 21 серпня 2018 року ОСОБА_5 призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі, а максимальний строк позбавлення волі, враховуючи положення ч. 3 ст. 68 КК України, у даному випадку є меншим (8 років), суд керуючись положенням ч. 4 ст. 610 КК України визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України, а саме: санкцією ч. 3 ст. 307 КК України - у виді 8 років позбавлення волі.

Також враховуючи, що покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку, суд не застосовує до ОСОБА_5 додаткове покарання, у виді конфіскації майна, що передбачене ч.3 ст. 307 КК України як обов`язкове додаткове покарання, застосувавши при цьому положення ст.69 КК України.

Також, відповідно до положень п. «с» ч.1 ст.11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, компетентний орган повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі, в зв`язку з чим ОСОБА_5 необхідно зарахувати в строк відбування покарання час тримання його під вартою в період з 08 лютого 2018 року по 20 серпня 2018 року, та з дня ухвалення вироку 21 серпня 2018 року до дня набрання вироком законної сили, застосувавши положення ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі та не визначати виду кримінально-виконавчої установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, оскільки діючим законодавством України не передбачено визначення судом виду такої установи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9-10 «Конвенції про передачу засуджених осіб» від 21.03.1983 року, ст.ст. 15, 68, 69, 307 КК України, ст.ст. 376, 395, 610 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання Заступника начальника Управління міжнародної правової допомоги начальника відділу передачі засуджених осіб та виконання вироків Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України ОСОБА_4 про приведення вироку Ленінського районного суду м. Володимира від 21 серпня 2018 року відносно ОСОБА_5 у відповідність із законодавством України задовольнити.

Привести у відповідність із законодавством України вирок Ленінського районного суду м. Володимира від 21 серпня 2018 року, яким ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК РФ, і призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму.

ОСОБА_5 вважати засудженим за ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України до покарання у виді 8 років позбавлення волі, із застосуванням ст.69 КК України, без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня затримання 08 лютого 2018 року, зарахувавши йому відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з 08 лютого 2018 року і до дня набрання вироком законної сили, а саме: до 06 листопада 2018 року.

Копію ухвали суду направити до Міністерства юстиції України та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, прокурором шляхом подачі апеляції через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1