Справа № 447/2313/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/198/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі :

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 16 січня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 16 січня 2020 року

відмовлено .в задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про зарахування судом строку перебування у слідчому ізоляторі у строк покарання засудженому ОСОБА_7 .

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції мотивував тим, що відносно засудженого ОСОБА_7 ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 січня 2016 року, яка набрала законної сили, вже застосовано ст. 72 КК України, тобто зараховано засудженому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 26 листопада 2013 року по 29 квітня 2014 року (з дня затримання до набрання вироком законної сили) в строк покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 28 листопада 2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. А фактичне перебування засудженого ОСОБА_7 у державній установі "Київський слідчий ізолятор" після набрання вироком законної сили до часу його етапування в місця позбавлення волі згідно Закону України «Про попереднє ув`язнення» не зараховується.

На ухвалу суду захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вважає таку ухвалу суду незаконною, необгрунтованою, такою, що постановлена з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства. Зазначає, що судом не надано належної правової оцінки усім обставинам справи, не досліджені усі фактичні обставини справи. Вказує, що місцевим судом не було взято до уваги той факт, що у період з 30 квітня 2014 року по 01 червня 2014 року ОСОБА_9 перебував в місцях попереднього ув`язнення (ДУ Київський СІЗО) та очікував участі у судовому розгляді касаційної скарги, що була подана його захисником на вирок Ірпінського мвіського суду Київської області від 28 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 29 квітня 2014 року. За даною касаційною скаргою 07 липня 2014 року було відкрито касаційне провадження. Ухвалою Вищого спеціалізхованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 жовтня 2014 року було відмовлено у задоволенні касаційної скарги.

Просить дану ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою його клопотання задовольнити та зарахувати засудженому ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 30 квітня 2014 року по 01 червня 2014 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора щодо залишення рішення суду першої інстанції без змін, розглянувши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 2015 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається, зокрема, строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.
Відповідно ж до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

І як вбачається з матеріалів справи, вироком Ірпінського міського суду Київської області від 28 листопада 2013 року ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді 8 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29 квітня 2014 року в цій справі вирок суду змінено та зменшено покарання засудженому з врахуванням вимог ст. 102 КК України до 7 років позбавлення волі.

Відповідно до ухвали від 22 січня 2016 року Голопристанського районного суду Херсонської області ОСОБА_7 було зараховано строк попереднього ув`язнення з 26 листопада 2013 року по 29 квітня 2014 року (з дня затримання до набрання вироком законної сили) в строк покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 28 листопада 2013 року, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

А тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов до вірного переконання про те, що в задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки відносно засудженого ОСОБА_7 вже застосовано ст. 72 КК України, згідно ухвали Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 січня 2016 року, яка набрала законної сили.

Щодо доводів адвоката ОСОБА_8 про зарахування засудженому ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 30 квітня 2014 року по 01 червня 2014 року, тобто фактичне перебування засудженого ОСОБА_7 у державній установі "Київський слідчий ізолятор" після набрання вироком законної сили до часу його етапування в місця позбавлення волі, то такі є необгрунтованими, оскільки строк пребування особи в слідчому ізоляторі в порядку виконання вироку після набрання таким законної сили чи в порядку відбування покарання не є попереднім ув`язненням і не може бути зарахований у покарання на підставі Закону України від 26 листопада 2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України про удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та ч. 5 ст. 72 КК України.

За таких обставин колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому відмовляє захиснику засудженого ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_8 в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 16 січня 2020 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: