Справа №487/2901/19
Провадження №1-кс/487/110/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 23.10.2019р. про закриття кримінального провадження №0000075 від 12.11.2018 за ч. 2 ст. 366 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді зі скаргою, в якій просила визнати незаконною постанову від 23.10.19 про закриття кримінального провадження №0000075 за ч. 2 ст. 366 КК України.

В обгрунтування скраги ОСОБА_3 зазначила, що слідчий не виконав ухвалу слідчого судді від 21.06.2019р., не виніс постанову про відмову у визнанні потерпілою, не надав пам`ятку про права і обов`язки потеорпілого, не допитав її ні в якості потерпілої, ні в якості свідка, не допитав неповнолітнього свідка. Слідчий долучив копії протоколів допиту з кримінального провадження №0000190, які не можуть бути доказами, оскільки вони не досліджені в суді та на даний час є таємницею слідства.

В судовому засіданні ОСОБА_3 не була присутньою, подавши заяву про розгляд скарги без її участі.

Слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 був повідомлений про час розгляду скарги, проте до судового засідання не з`явився без повідомолення причин неявки. Відсутність слідчого не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали кримінального провадження №0000075 від 13.11.2018 за ч. 2 ст. 366 КК України, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до положень ч.2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законного та неупередженого рішення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, однією із підстав закриття кримінального провадження є встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосується цього провадження у сукупності.

Згідно зі ст.110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звертається з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Слідчий суддя зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. В разі, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить ця постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважає, що вчинено кримінальне правопорушення та доводи слідчого на їх спростування.

Судом встановлено, що 13.11.2018р. на підставі ухвали слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду від 09.11.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про кримінальне провадження №0000075 за ч. 2 ст. 366 КК України за фактом можливих протиправних дій слідчих СВ Новоодеського ВП ГУНП України в області, якими проводилося досудове розслідування кримінального провадження за фактом ДТП, у ході якого не було допитано неповнолітнього свідка ОСОБА_5 , а у допити свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не внесено відомості про водія автомобіля "Лексус", який фактично керував зазначеним транспортним засобом та допустив наїзд на авто, що спричинило тяжкі наслідки.

Під час досудового розслідування кримінального провадження №0000075 в якості свідка було допитано ОСОБА_3 , слідчих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , долучені копії протоколів допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0000190 від. 18.03.2018 за ч. 1 ст. 286 КК України.

23.10.2019р. слідчий виніс постанову про закриття кримінального провадження №0000075 від 12.11.2018р. за ч. 2 ст. 366 КК України у зв`язку з відсутністю в діях слідчих СВ Новоодеського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 і ОСОБА_9 при оформленні у кримінальному провадженні №0000190 протоколів допитів свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.

Об`єктивна сторона злочину характеризується активною поведінкою - діями, які полягають у перекручуванні винним істини в офіційних документах чи у видачі неправдивих офіційних документів шляхом використання для цього свого службового становища .
Складання неправдивих документів - це повне виготовлення документа, що містить інформацію, яка повністю або частково не відповідає дійсності. При цьому форма та реквізити документа відповідають необхідним вимогам. Видача неправдивих документів означає надання (передачу) його фізичним або юридичним особам або випуск для використання такого документа, зміст якого повністю або частково не відповідає дійсності і який був складений або службовою особою, яка його видала, або іншою службовою особою. Видача неправдивого документа є і в тому випадку, якщо документ був складений приватною особою, але потім був посвідчений службовою особою і виданий нею фізичним чи юридичним особам від імені тієї організації, яку представляє службова особа, що видала цей документ. Внесення до документів неправдивих відомостей означає внесення (включення) до дійсного (справжнього) офіційного документа, який зберігає належну форму та необхідні реквізити, інформації, яка повністю або частково не відповідає дійсності. Інше підроблення документів передбачає повну або часткову зміну змісту документа чи його форми або реквізитів, проте не за рахунок внесення до нього неправдивих відомостей, а шляхом їх виправлень, підчищень, дописок, витравлювань, зміни букв чи цифр тощо.
Суб`єктивна сторона службового підроблення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК, характеризується тільки прямим умислом, бо винний діє завідомо, тобто усвідомлює неправдивий характер тих відомостей, що вносяться ним до офіційних документів, або усвідомлює, що документ, який він видає, повністю чи частково не відповідає дійсності (є неправдивим).
Зі змісту повідомлення ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення (а.с. 6-8) вбачається, що слідчий навмисно не вніс у протоколи допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_7 відомості про водія автомобіля «Лексус», хто фактично керував. Такими діями, на думку заявника, слідчий ОСОБА_9 навмисно сфальсифікував матеріали кримінального провадження з метою уникнення від покарання водія ОСОБА_13 .
В ході досудового розслідування були досліджені копії протоколів допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які допитувались слідчим Новоодеського ВП ГУ НП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 . З протоколів допиту вбачається, що свідки повідомили про події дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля Toyota Avensis під керуванням ОСОБА_14 і автомобіля Lexsus RX200T. При цьому в протоколах допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 міститься застереження про те, що протоколи допиту свідками прочитані, з їх слів надруковані правильно.

Допитаний у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 366 КК України в якості свідка слідчий СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 пояснював, що дійсно допитував свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , покази яких вніс до протоколів допиту свідків, надавши їх останнім для ознайомлення. Після ознайомлення зі змістом протоколів від свідків зауважень і доповнень не надходило, вони підписали протоколи без будь-яких застережень. Хто був водієм автомобіля «Лексус» свідки не повідомляли, і це питання у них не з`ясовувалось, оскільки водії автомобілів були вказані у протоколі місця події. Крім того, до допиту свідків ОСОБА_15 були допитані водій і пасажир автомобіля «Лексус», які повідомили, що водієм був чоловік подружжя ОСОБА_16 .

З протоколу допиту свідка ОСОБА_9 (а.с. 49-50) вбачається, що подружжя ОСОБА_15 він не допитував, протоколи їх допиту вже були у кримінальному провадженні, коли він його отримав. Також було задоволено клопотання сторони захисту про допит малолітнього сина ОСОБА_3 в якості свідка, однак явка свідка не була забезпечена.

Свідок ОСОБА_7 повідомив, що записане в протоколі допиту відповідає його показам, однак в протоколі не зазначено, що за кермом автомобіля «Лексус» була жінка, оскільки безпосередньо після ДТП він бачив її біля водійських дверей. Протокол він прочитав і підписав, але не приділив значення тому, що вказані ним обставини про водія автомобіля «Лексус» не зазначені в протоколі.

Суд вважає, що відсутність в протоколах допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 будь-яких повідомлень про водія автомобіля Lexsus RX200T, жодним чином не свідчить про умисне підроблення слідчим протоколів допиту цих свідків.

На думку заявника ОСОБА_3 слідчий сфальсифікував матеріали кримінального провадження, а саме: протоколи допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , не допитав неповнолітнього свідка ОСОБА_5 з метою уникнення від покарання ОСОБА_13 , але як вбачається з матеріалів кримінального провадження за ч. 2 ст. 366 КК України, лише після надходження висновку експерта, в якому надана оцінка обставинам ДТП, з`явилися підстави для повідомлення про підозру ОСОБА_14 .

Суд вважає, що відомості, зазначені ОСОБА_3 в повідомленні про вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 366 КК, відносяться до оцінки доказів, зокрема показів свідків, наявних в матеріалах справи за обвинуваченням ОСОБА_14 , проте оцінка цих доказів є виключною компетенцією суду під час розгляду кримінального провадження.
Твердження ОСОБА_3 про те, що досудове розслідування по справі проведено не повно, оскільки слідчим не допитано її ні в якості потерпілої, ні в якості свідка з усіх питань які, на її думку, мають значення для справи, не допитано неповнолітнього свідка ОСОБА_5 , суд вважає безпідставним, оскільки згідно ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. За змістом ст.9 КПК України, слідчий на власний розсуд визначає об`єм дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження для прийняття законного і неупередженого процесуального рішення. Недопит неповнолітнього свідка ОСОБА_5 не впливає на повноту досудового розслідування у кримінальном упровадженні за ч. 2 ст. 366 КК України.
Щодо посилань заявника на недопит її в якості потерпілої і неприйняття слідчим постанови про відмову у визнані потерпілою, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Таким чином, для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа. Разом із тим, ч. 5 ст. 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
ОСОБА_3 27.03.2019р. була допитана слідчим в якості свідка, заперечень проти її допиту в якості свідка, а не потерпілої не висловлювала, до слідчого з клопотанням про залучення її в якості потерпілої не зверталась.
На підставі наведеного, суд вважає, що відсутні підстави для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження № №0000075 від 12.11.2018 за ч. 2 ст. 366 КК України.

Керуючись ст.ст. 303-3307, 309 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 23.10.2019р. про закриття кримінального провадження №0000075 від 12.11.2018 за ч. 2 ст. 366 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1