Номер провадження: 11-кп/813/1615/20
Номер справи місцевого суду: 511/254/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.05.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вінниця, громадянин України, українець, з вищою освітою, приватний підприємець, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,-

обвинуваченого у кримінальному провадженні №0001018, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.11.2019 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених судом.
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.05.2020 року під час судового розгляду задоволено клопотання прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 та продовжено запобіжний захід відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 25.07.2020 року включно.

Рішення мотивовано тим, що на даному етапі продовжують існувати ризики, передбачені п.1, п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки на даний час не допитана потерпіла ОСОБА_10 , не досліджені письмові докази та ОСОБА_8 проживає постійно у м. Вінниця, з якою обмежено транспортне сполучення. На думку суду застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання вищевказаним ризикам.

Крім цього ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке призвело до загибелі людини, а також заподіяння тілесних ушкоджень іншим особам, життя та здоров`я яких визнається найвищою соціальною цінністю та вчинив злочин грубо нехтуючи Правилами дорожнього руху, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення суду таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Просить ухвалу скасувати та змінити відносно ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі.

Доводи обґрунтовує тим, що у клопотанні прокурора викладені лише обставини, які були вже враховані судом під час обрання запобіжного заходу у підготовчому судовому засіданні та не змінилися з часу обрання запобіжного заходу, при цьому вказує, що нові ризики не з`явилося. Вважає, що у ОСОБА_8 наявні міцні соціальні зв`язки, а на момент ухвалення судом рішення про продовження строку тримання під вартою всі потерпілі допитані. Щодо свідка ОСОБА_10 , то її представник неодноразово у суді зазначав, що остання не буде брати участь у судових засіданнях. Вважає, що ОСОБА_8 не має можливості вплинути будь яким чином на письмові докази сторони обвинувачення. Вказує, що з 29.05.2020 року відновлено міжобласне пасажирське автомобільне та залізничне сполучення, а тому припущення суду про можливе невиконання процесуальних обов`язків обвинуваченим є лише припущенням, а не встановленим фактом.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши: суддю-доповідача; пояснення захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Рішенням №4-р/2019 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_11 від 13.06.2019 року Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно положень п. 24 ч.1 ст.3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.
Приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.
Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку статтями 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.
Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, а також оскаржувану ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу та копії журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких інших доказів.
Окрім того, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості обвинувачення на даній стадії не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_8 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли остання перебувала у процесуальному статусі підозрюваного.
За таких обставин апеляційний суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутого ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність ризиків.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 є громадянином України, не судимий, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрований і проживає у м. Вінниці, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину у стані алкогольного сп`яніння за яке законом передбачено покарання до восьми років позбавлення волі.
Вказані обставини свідчать про фактичну відсутність міцних соціальних зв`язків у місці проживання,що з урахуванням обізнаності останнім про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому тяжкий злочин.

Також у кримінальному провадження продовжує існувати незначний ступінь ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки на даний час не допитані всі потерпілі та не досліджені письмові докази сторін.

Апеляційний суд погоджується з доводами суду першої інстанції, що знаходження місця проживання обвинуваченого поза межами Одеської області та складність транспортного сполучення, яке виникло внаслідок поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (постанова КМУкраїни № 211 від 11.03.2020 року) може свідчити про проблематичну можливість явки в судове засідання обвинуваченого, місце фактичного проживання якого знаходиться у іншому місці та на досить значній відстані від місцезнаходження суду.

Посилання захисника на встановлені досудовою доповіддю органу пробації обставини, які вказують на наявність певних соціальних зв`язків обвинуваченого в місці проживання не можуть беззаперечно свідчити на спростування заявлених прокурором ризиків.

Таким чином апеляційний суд не погоджується із доводами захисника щодо необґрунтованості ризиків, оскільки зазначені обставини районним судом свідчать про існування встановлених вище ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Апеляційний суд вважає, що прокурором доведена незмінність у кримінальному провадженні заявлених раніше під час обрання запобіжного заходу ризиків, що знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого апеляційний суд визнає необґрунтованими.
Інших доводів на спростування вищенаведеного апеляційному суду не надано.

Висновки апеляційного суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має в тому числі право:1) залишити ухвалу без змін; 2) змінити ухвалу; 3) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу або закрити кримінальне провадження; 4) скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок суду, що необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу обвинуваченого у вчиненні ним тяжкого злочину, дають підстави вважати, що на даний час існують зазначені районним судом ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою. Застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Разом з цим аналізуючи надані апеляційному суду копії матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 пояснень сторони захисту та доводи прокурора, апеляційний суд вважає, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду першої інстанції досить тривалий час, протягом якого обвинувачений тримається під вартою, але судовий розгляд не завершений та остаточне рішення не прийнято.

Апеляційний суд вважає таку невиправдану тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ст. 28 КПК України, тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи, в зв`язку з чим вважає за необхідне звернути увагу районного суду на необхідність дотримання вимог ст. 28 КПК України, щодо розумних строків розгляду справи.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.05.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у кримінальному провадженні №0001018, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.11.2019 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - залишити без змін.

Звернути увагу районного суду на необхідність дотримання вимог ст. 28 КПК України, щодо розумних строків розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4