Справа № 1-34/03
Провадження № 1-о/456/7/2020
УХВАЛА
іменем України

08 квітня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию заяву ОСОБА_7 про перегляд вироку Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 за новивовиявленими обставинами,-

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2018 до Стрийського міськрайонного суду Львівської області надійшла заява ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2003, яким ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочинів, передбачених п. 10 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 129, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 152, ч. 4 ст. 152 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі.

Посилаючись на п.2 ч. 2 ст. 459 КПК України ОСОБА_7 вважає нововиявленими обставинами той факт, що копія вироку Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003, яким його було засуджено до довічного позбавлення волі була вручена йому тільки 27.11.2003 на українській мові якою він не володіє. Лише після того, як він дізнався, що вирок мав був бути вручений йому на тій мові якою він володіє він 28.05.2004 звернувся у Апеляційний суд Львівської області з заявою про надіслання йому вироку на російській мові, який був вручений йому у червні 2004.

17.03.2018 за допомогою українсько російського словника він перевірив правильність переводу вироку та виявив у ньому 86 помилок, неточностей та відсутність слів, що спотворюють суть викладеного. Також на переводі вироку не вказано хто саме здійснював переклад та чи вказана особа мала необхідну кваліфікацію та ліцензію на виконання такої роботи. Так як переклад вироку був здійснений через тривалий проміжок часу після його проголошення вважає, що його переклад здійснював не перекладач ОСОБА_8 , яка приймала участь у суді 1 ї інстанції, а секретар судового засідання ОСОБА_9 .. У зв`язку з тим, що переклад вироку був вручений йому через більше як шість місяців з дня його проголошення, при цьому сам переклад виконаний невірно, тому як наслідок таке зловживання суду перешкодило йому своєчасно ознайомитись з вироком суду, зрозуміти його точний зміст та суть і відповідно подати на нього правильну і обґрунтовану касаційну скаргу.

Також вказав, що вирок постановлений відносно нього виготовлений на бланку, а на простих листах А-4 і не містить державного символу України - гербу України у вступній його частині, що робить такий документ недійсним.

В судове засідання ОСОБА_7 не з`явився у зв`язку з тим, що відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в ФКУ ВК-18 УФСІН Росії по Ямало-Ненецькому автономному округу. Про розгляд заяви ОСОБА_7 був належним чином повідомленим, про що свідчить повідомлення про вручення від 22.01.2020. Окрім цього, отримавши повідомлення про час та місце розгляду справи, засуджений ОСОБА_7 з жодними заявами та клопотаннями на адресу суду не звертався, а відтак колегією суддів вирішено розглянути заяву ОСОБА_7 за його відсутності, що не суперечить правовим приписам ч. 2 ст. 466 КПК України, проти чого учасники кримінального провадження не заперечили.

Захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заяву про перегляд вироку Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 за нововиявленими обставинами підтримала, просила суд таку задоволити. Додатково повідомила що нею скеровувалась на адресу відбуття покарання засудженим ОСОБА_7 заяву про те, що саме вона захищає його інтереси, яку просила долучити до матеріалів справи. Проте відповіді на свою заяву від ОСОБА_7 вона не отримала.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечила щодо задоволення заяви ОСОБА_7 про перегляд вироку Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 за нововиявленими обставинами.

Заслухавши думку адвоката ОСОБА_6 , прокурора, вивчивши заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 за нововиявленими обставинами, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, з наступних підстав.

Оглядом матеріалів справи №1-34/03 встановлено, що вироком колегії суддів судової палати для розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених п. 10 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 129, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 152, ч. 4 ст. 152 КК України та відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю скоєних злочинів, ОСОБА_7 засуджено до довічного позбавлення волі.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 30.03.2004 касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишено без задоволення, а вирок колегії суддів судової палати для розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 щодо ОСОБА_7 без змін.

11.04.2018 на адресу Стрийського міськрайонного суду Львівської області надійшла заява засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 р. за нововиявленими обставинами.

Ухвалою колегії суддів Стрийського міськроайонного суду Львівської області від 30.07.2018 вказану заяву ОСОБА_7 повернуто заявнику.
Ухвалою колегії судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 31.05.2019 вищевказана ухвала Стрийського міськрайонного суду Львівської області була залишена без змін.
В подальшому постановою Верховного Суду від 20.11.2019 касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задоволено частково. Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30.07.2018 та ухвалу Львівського апеляційного суду від 31.05.2019 скасовано та призначено новий розгляд справи у суді першої інстанції.
17.12.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Стрийського міськрайонного суду Львівської області справа передана для розгляду головуючому судді ОСОБА_1 у складі колегії суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..
20.12.2019 ухвалою колегії суддів Стрийського міськрайонного суду Львівської області заява ОСОБА_7 була призначена до розгляду у судовому засіданні.
Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України обсяг перевірки справи обмежується поданою заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Якщо при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами буде встановлено, що нововиявлені обставини не підтвердились або не справили істотного впливу на законність та обґрунтованість судового рішення, що переглядалося, суд має постановити ухвалу про залишення поданої заяви без задоволення.

У відповідності до ч. 4 ст. 466 КПК України суд має право не досліджувати докази щодо обставин, що встановлені в судовому рішенні, яке переглядається за нововиявленими або виключними обставинами, якщо вони не оспорюються.

Як на правову підставу для перегляду вироку за нововиявленими обставинами, засуджений ОСОБА_7 покликається на п. 2 ч. 2 ст. 459 КПК України, а саме: зловживання суду під час кримінального провадження, внаслідок чого вирок Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003, яким його було засуджено до довічного позбавлення волі, на російській мові йому було вручено, тільки у червні 2004, тобто через шість місяців з дня його проголошення. При цьому, сам переклад вироку здійснений неправильно, скоріш за все не перекладачем, а секретарем судового засідання, що стало причиною не подання ним правильної та обґрунтованої касаційної скарги, а тому такий вирок повинен бути відмінений. Окрім цього, у вступній частині вироку відсутній державний символ України герб України, у зв`язку з чим такий вирок є недійсним та не має юридичної сили.

Слід звернути увагу, що правові підстави для здійснення судом кримінального провадження за нововиявленими обставинами, на час подання засудженим ОСОБА_7 заяви, регулювалось ст. 459 КПК України від 13.12.2012 у редакції від 16.03.2018 у якій був відсутній пункт 2 частини 2 вказаної статті (зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження), а саме такий пункт був виключений на підставі Закону № 2147-VIII від 03.10.2017.

Вказана підстава згідно п.3 ч.3 ст. 459 КПК України була визнана як виключна обставина для перегляду рішень, які набрали законної сили.

Тобто, з огляду на вищевикладене колегія суддів прийшла до переконання про відсутність підстав для перегляду вироку Апеляційного суду Львівської області від 13.11.2003 за тими нововиявленими обставини, на які посилається у заяві засуджений, а саме зловживання суду під час кримінального провадження, оскільки у ч. 2 ст. 459 КПК України, такі відсутні, та на момент подання заяви були віднесені до виключних обставин.

В той же час колегія суддів звертає увагу на той факт, що твердження ОСОБА_7 у поданій ним заяві про отримання ним вироку суду на російській мові тільки у червні 2004 р. є безпідставними та спростовуються оглянутими у судовому засіданні матеріалами кримінальної справи 1-34/03. Так, зокрема у відповідності до супровідного листа апеляційного суду Львівської області від 26.11.2003 начальнику слідчого ізолятора УВС Львівської області було скеровано копія вироку для вручення ОСОБА_7 , який ним отримано 27.11.2003, що стверджується власноручно підписаною ним розпискою./а.с. 326-328 Т.3/

В подальшому 02.12.2003 супровідним листом Апеляційного суду Львівської області начальнику слідчого ізолятора УВС Львівської області було скеровано вирок апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 на російській мові для вручення ОСОБА_7 .. Вказаний переклад вироку було отримано ОСОБА_7 03.12.2003, що підтверджується його підписом у розписці /а.с. 337-339 Т.3/

14.06.2004 Апеляційним судом Львівської області на адресу начальника ЛСІ №19 на підставі заяви засудженого ОСОБА_7 від 26.05.2004, було скеровано копію вироку Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 на російській мові та повідомлено, що ОСОБА_7 вказаний вироку суду був вручений під розписку 27.11.2003 на українській мові та 03.12.2003 на російській мові.

Твердження ОСОБА_7 про те, що переклад вироку суду на російську мову був здійснений секретарем судового засідання ОСОБА_9 є його припущеннями та жодними доказами не підтверджується, а тому не приймається до уваги колегією суддів.

Окрім цього, що стосується посилання заявника на те, що переклад вироку суду, яким його засуджено до довічного позбавлення волі містить 86 помилок та неточностей, є голослівними та нічим не підтвердженими, зокрема ОСОБА_7 не вказує та не деталізує ці помилки та неточності.

Що стосується посилання ОСОБА_7 на той факт, що вирок суду є недійсним, оскільки виконаний не на бланку, а на простих аркушах А4 без наявності у вступній частині державного символу України гербу України, то такі не заслуговують на увагу та не можуть бути підставою для перегляду вироку за нововиявленими обставинами.

При цьому суд відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, в якому, зокрема, зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

На підставі вищевказаного, колегія суддів приходить до висновку, що на підтвердження своїх доводів заявник не надав суду жодних належних та допустимих доказів зазначених ним у заяві обставин, а тому суд не вважає вказані обставини нововиявленими, в розумінні ст. 459 КПК України (від 13.12.2012 у редакції від 16.03.2018), тобто такі не можуть бути підставами для перегляду вироку Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 за нововиявленими обставинами, у зв`язку з чим заяву ОСОБА_7 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 459-464, 466, 467 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_7 від 11.04.2018 про перегляд вироку Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом семи діб із дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1