Дата документу 20.02.2020 Справа № 335/6670/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/661/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 335/6670/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2020 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченій

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Алчевськ Луганської області, громадянці України, без постійного місця проживання, раніше неодноразово судимій,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 16 січня 2020 р. до 15 березня 2020 р. включно з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»..

Згідно зі змістом ухвали, 16 січня 2020 р. під час судового розгляду кримінального провадження суд у відповідності з вимогами ст.331 КПК України поставив на розгляд питання доцільності продовження тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.
Прокурор у судовому засіданні посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, просила продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Підозрювана та її захисник заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки тримання під вартою є занадто суворим запобіжним заходом, відсутні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Просили змінити запобіжний захід на більш м`який, на підтвердження своїх доводів посилалися на документи, які надали судові раніше.

Суд першої інстанції зазначив, що зі змісту обвинувальних актів випливає, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжкого злочину, є раніше судимою особою, вчинила епізод кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України, перебуваючи на заставі в межах іншого кримінального провадження. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 Кримінального процесуального кодексу України, щодо ОСОБА_7 для застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки ОСОБА_7 , з огляду на що вважав за доцільне продовжити їй термін тримання під вартою на 60 днів.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції. Посилається на порушення норм кримінального процесуального права та Європейської конвенції. Під час судового розгляду прокурором, в порушення вимого ст.184 КПК України, заявлено усне клопотання про продовження строку тримання під вартою. Більш того, в заявленому прокурором клопотанні не підтверджено жодними доказами щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, апелянт посилається на порушення судом презумпції невинуватості, зазначивши в своєму рішенні про вчинення нею кримінального правопорушення.

На підставі викладеного просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 16.01.2020 та змінити їй запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника обвинуваченої, який підтримав апеляційну скаргу, просив ухвалу суду скасувати і змінити запобіжний захід; прокурора, який, заперечував проти доводів апеляційної скарги; дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, суд під час ухвалення вказаного рішення дотримався зазначених вимог закону.

Згідно з ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Суд дійшов висновку, що встановлені ще на стадії досудового розслідування ризики, передбачені ст.177 КПК України на теперішній час не зменшилися та продовжують існувати.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з висновками суду і вважає, що ухвала є законною, обґрунтованою і вмотивованою, при цьому не вбачає достатніх підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, оскільки на переконання колегії суддів доводи обвинуваченої є необґрунтованими.

Судом дана належна оцінка наявним доказам, прийняті до уваги всі обставини, які мають бути враховані при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу.

Так суд першої інстанції обґрунтовано послався на необхідність продовження запобіжного заходу з метою забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків. Також судом враховано дані, які характеризують особу обвинуваченої, конкретні обставини вказаного кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України (основними і очевидними є ризики переховування і вчинення нових кримінальних правопорушень).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані обставини виправдовують продовження застосування найбільш суворого запобіжного заходу і спростовують доводи сторони захисту щодо зміни його на більш м`який.

Доводи обвинуваченої на предмет процесуальних порушень в контексті того, що прокурором не було вручено стороні захисту клопотання про продовження строку тримання під вартою є необґрунтовані, оскільки прокурор не зверталася з таким клопотанням, а суд в свою чергу, питання про продовження запобіжного заходу вирішував в порядку ч.3 ст.331 КПК України, заслухавши думку сторін з цього приводу.
Доводи апелянта на предмет порушення судом презумпції невинуватості заслуговують на увагу, адже суд дійсно в ухвалі зробив вказівку, що обвинувачена вчинила епізод кримінального правопорушення, однак виключно ця обставина не може бути підставою для скасування ухвали суду, адже не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і вона не впливає на правильність висновків по суті ухваленого рішення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказані в апеляційній скарзі доводи не тягнуть за собою підстав для скасування ухвали суду.

Отже, вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 суд дотримався вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
За наведених обставин, підстав для скасування ухвали суду, колегія суддів не вбачає.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2020 року щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4