ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/808/20 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 953/3916/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ст. 193 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13 березня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000474 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000474 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10.05.2020 року та визначено заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатної особи, що становить 630 600 (шістсот тридцять тисяч шістсот) гривень.
Слідчий суддя встановив наявність обгрунтованої підозри та вважав доведеними ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і з огляду на обставини не вбачав підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13 березня 2020 року скасувати, постановити нову, обравши до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою та у випадку застосування запобіжного заходу у вигляді застави визначити її розмір в сумі 40 прожиткових мінімумів для працездатної особи.
В апеляційній скарзі захисник зазначає, що досудове розслідування здійснюється із порушенням вимог ч. 2 ст. 216 КПК України, оскільки слідчі органів безпеки здійснюють розслідування злочинів, передбачених ст. ст. 185 та 263 КК України. Посилання прокурорів на постанови про визначення підслідності цього кримінального провадження за СВ УСБ України в Харківській області суперечить вимогам законодавства, оскільки прокурор, навіть Генеральний прокурор України не наділений повноваженнями на свій розсуд змінювати правила підслідності. Порушення правил підслідності призводить того, що докази, отримані при проведенні досудового розслідування, є неприпустимими. Враховуючи підозру, не зрозуміло яким чином ОСОБА_9 , перебуваючи на волі, може знищити речі чи документи, адже все це було вилучене під час обшуку і підозрюваний не має до них ніякого доступу. В даному випадку немає потерпілих, свідків, інших підозрюваних, тому не зрозуміло як на них може впливати підозрюваний. Вказане свідчить про формальний розгляд клопотання. До вказаної апеляційної скарги захисником підозрюваного адвокатом ОСОБА_8 були подані письмові пояснення та додаткові письмові пояснення, в яких захисник вказує, що слідчим суддею не надано оцінки доводам підозрюваного щодо відсутності в його діях складу кримінального правопорушення. Повідомлена підозра не відповідає критеріям обгрунтованості. Протокол допиту свідка не містить відомостей щодо вибухових пристроїв та про те, що ОСОБА_9 їх незаконно придбав та незаконно перемістив до квартири. Протокол обшуку від 12.03.2020 року не підтверджує того, що власником вилучених речей є саме ОСОБА_9 , оскільки він квартиру орендував та частина речей належить власнику квартири, підозрюваному не відомо хто до нього орендував цю квартиру. Навпаки протокол обшуку є доказом порушення працівниками СБУ прав підозрюваного, оскільки ухвала слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку не була пред`явлена у законному порядку, не було надано її копії. Перед початком обшуку ОСОБА_9 співробітниками спецпідрозділу СБУ було із застосування сили збито на підлогу обличчям вниз, його незаконно примусили лежати на підлозі та здійснили обшук всіх кімнат. Доказом вказаного є відеозапис затримання. ОСОБА_9 був позбавлений права на правову допомогу.
Стосовно довідки вибухотехніка захисник зазначає, що складення такої довідки визначено Інструкцією «Про поводження з вибуховими матеріалами в органах і підрозділах Національної поліції України та підрозділах експертної служби МВС України» № 691 та вона не є доказом вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення. До теперішнього часу не має експертизи, якою б було визначено, що вилучений предмет є вибухом пристроєм. Протокол затримання також не є доказом кримінального правопорушення. Слідчим безпідставно встановлено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Захисник вказує, що підозрюваний має місце реєстрації у Кіровоградській області, з 13.06.2017 року постійно проживає в м. Харкові зі своєю родиною. ОСОБА_9 з 1993 року проживає з громадянкою Грузії ОСОБА_10 , мають спільних дітей 1994 та 2010 року народження. ОСОБА_9 за своїм здоров`ям потребує постійного лікування, має позитивну репутацію за місцем проживання. Всі речі були вилучені під час обшуку та ОСОБА_9 не має до них доступу, відсутні спроби продовження кримінального правопорушення, оскільки склад злочину є закінченим. Відомості про вплив на свідків відсутні, ризик перешкоджання кримінальному провадженню неконкретизований. Слідчим суддею не надано оцінки щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу та необгрунтовано визначено такий розмір застави, який є значно вище майнового стану підозрюваного та ставить родину у безвихідне положення перед загрозою вірусу, унеможливлює придбання на період карантину продуктів харчування, засобів захисту, ліків. Вважає, що існує необхідність у визначенні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Захисник просить ухвалу слідчого суддів скасувати та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а випадку визначення застави встановити її розмір в межах 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисників, які просили задовольнити апеляційні вимоги, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів встановила підстави для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

В провадженні СВ УСБ України в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000474 відомості за яким були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України.

12.03.2020 року в порядку ст. 208 КПК України був затриманий ОСОБА_9 та цього ж дня йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення або зменшення ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
На підставі ухвали слідчого судді від 10.03.2020 року було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_9 за адерсою: АДРЕСА_1 . Відповідно до протоколу обшуку від 12.03.2020 року за місцем мешкання ОСОБА_9 було виявлено предмет, зовні схожий на корпус гранати Ф-1 с запалом. За вказаним фактом складені довідка про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів, акт перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів. Під час допиту в якості підозрюваного ОСОБА_9 не заперечував того факту, що за місцем його мешкання було виявлено гранату, однак вказав, що виявлені речі, в тому числі і граната, йому не належать, були виявлені з порушення процедури обшуку та вважає, що вони були підкинуті до початку проведення слідчої дії.
Відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини, що наведена в чисельних рішеннях («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Згідно повідомленої підозри, ОСОБА_9 підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні вибухового пристрою (бойового припасу). Наведені вище обставини підтверджують викладені у повідомленні про підозру факти та на даний час свідчать про те, що ОСОБА_9 може бути причетним до вказаного кримінального правопорушення. Апеляційні доводи сторони захисту не спростовують цього висновку, оскільки факт вилучення за місцем мешкання ОСОБА_9 вибухового пристрою підтверджується змістом протоколу обшуку. Твердження підозрюваного та його захисників, що відшуканий предмет, схожий на корпус гранати Ф-1 с запалом не належить ОСОБА_9 мають бути перевірені в ході досудового розслідування. При цьому, слід зазначити, що відповідно до приписів п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України повідомлення про підозру має містити стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру. Таким чином відсутність висновку експертизи, якою б було визначено, що вилучений предмет є вибуховим пристроєм, на що звертає увагу захисник, не свідчить про необгрунтованість підозри. Колегія суддів вважає небезпідставними в даному випадку висновки слідчого судді щодо існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_9 раніше притягався до кримінальної відповідальності, як зазначив сам під час допиту є підозрюваним по іншому кримінальному провадженню та перебуває під запобіжним заходом у вигляді застави, зареєстрований в Кіровоградській області, що свідчить про можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи вчинити інші кримінальні правопорушення. Крім того, у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний може впливати на інших осіб, які можуть бути причетним до вищевказаного кримінального правопорушення. Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, не конкретизований, слідчим не вказано які саме речі чи документи може знищити підозрюваний з урахуванням повідомленої йому підозри. У клопотанні слідчий посилався на те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, однак, таке твердження є помилковим, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів. Розмір застави, передбачений для даної категорії злочинів визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Необхідність визначення застави в розмірі більше 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в даному випадку з урахуванням змісту повідомленої ОСОБА_9 підозри є невмотивованим. Доводи клопотання слідчого з цього приводу не є переконливими та достатніми для визначення такого розміру застави. Колегія суддів приймає до уваги посилання сторони захисту щодо соціальних зв`язків підозрюваного, який має дружину, дітей та вважає, що з урахуванням тяжкості злочину, обставин, викладених у повідомленні про підозру, слід визначити заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168 160 гривень. Постановою першого заступника прокурора Харківської області від 20.02.2020 року проведення досудового розслідування було доручено СВ УСБ України в Харківській області. Постановою прокурора від 12.03.2020 року кримінальні провадження № 0000046, № 0000047, № 0000049, № 0000474 об`єднані в одне. Вказані постанови не скасовані, як передбачено ч. 5 ст. 218 КПК України спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня. Таким чином, доводи захисника з приводу того, що на його думку досудове розслідування здійснюється із порушенням ч. 2 ст. 216 КПК України не спростовують обгрунтованості підозри та висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник вказує на те, що перед початком обшуку ОСОБА_9 співробітниками спецпідрозділу СБУ було із застосування сили збито на підлогу обличчям вниз, його незаконно примусили лежати на підлозі та здійснили обшук всіх кімнат, його позбавила права на правову допомогу. В даному випадку апеляційний суд не уповноважений перевіряти правомірність дій співробітників УСБ України в Харківській області під час проведення обшуку та сторона захисту не позбавлена можливості звернутися до відповідного органу у встановленому законом порядку з метою перевірки вказаних ними обставин. Щодо порушення права на правову допомогу, то відповідно до змісту протоколу обшуку ОСОБА_9 було роз`яснено право на захист та його дружина здійснила телефонний дзвінок та викликала адвоката, який прибув о 8 годині 21 хвилині.
З огляду на встановлені обставини колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасуваня ухвали слідчого судді в частині визначення розміру застави та визщначення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 168 160 грн. В решті ухвала слідчого судді апеляційний суд вважає вмотивованою.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13 березня 2020 року стосовно ОСОБА_9 скасувати в частині визначення розміру застави та постановити в цій частині нову ухвалу, якою визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 168 160 грн.
В решті вказану ухвалу залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: