Справа № 369/4218/20
Провадження №1-кс/369/899/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.04.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
адвоката ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання заступника начальника відділення поліції начальника СВ Чабанівського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002 від 02.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області звернувся заступник начальник відділення поліції начальник СВ Чабанівського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області майор поліції ОСОБА_6 , з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивував тим, що 01.04.2020 приблизно о 23 годині 40 хвилин (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вдягнувши маски темного кольору (балаклави),тим самим приховавши свою зовнішність, проникли до будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, знаходячись в тому ж місці в той же час, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_7 підійшли до потерпілого ОСОБА_8 , який лежав на дивані в кімнаті будинку та нанесли останньому удари в область голови, від яких ОСОБА_8 втратив свідомість. Після чого ОСОБА_5 , керуючись єдиним умислом на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, разом з ОСОБА_7 , скориставшись безпорадним станом потерпілого, зв`язали останнього клейкою стрічкою та коли він прийшов до свідомості, ОСОБА_7 почав погрожувати ножем, а саме підніс до горла ОСОБА_8 , та почав погрожувати фізичною розправою в разі спротиву. Останнім, дана погроза була розцінена як реальна можливість застосування ножа. Після чого, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , заволоділи грошовими коштами ОСОБА_8 в сумі 600 доларів США ,1230 гривень, мобільним телефоном марки Nokia в корпусі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 та будівельним паспортом на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі та залишивши ОСОБА_8 зв`язаним, з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_8 майнового збитку.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України.

04.04.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України в рамках кримінального провадження №0000002 від 02.04.2020.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 доведено зібраними матеріалами кримінального провадження та підтверджується доказами, а саме:, протоколом усної заяви від ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколом пред`явлення речей для впізнання потерпілому ОСОБА_8 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_9 , протоколом обшуку квартири, де зареєстрований та проживає ОСОБА_5 , а саме квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кімнати 4, 5, протоколом обшуку автомобіля ВАЗ 2105, д.р.з. НОМЕР_2 , що належить свідку ОСОБА_9 , протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 , постановами про визнання речовими доказами.

В ході досудового розслідування кримінального провадження задля об`єктивного його розслідування у розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 2, 3, 4, 5ч.1 ст. 177 КПК України, та які вказують що підозрюваний може:

*переховатись від органу досудового розслідування та/або суду;

*знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

*незаконно впливати на потерпілого, свідка у кримінальному провадженні;

*перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду, (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

ОСОБА_5 підозрюється у вчинені злочину, які згідно статті 12 КК України за кваліфікацією злочинів відносяться до особливо тяжких. Відповідно до ч. 3 ст. 187 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Аналізуючи вказаний ризик у контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Оцінюючи ризик ОСОБА_5 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слід зазначити наступне, що ОСОБА_5 та іншим учасником було викрадено грошові кошти, які на даний час ще не знайдено, та може їх знищити, сховати або спотворити з метою уникнення покарання. Також, на даний час не знайдено знаряддя вчинення кримінального правопорушення, яким погрожували особи потерпілому ОСОБА_8 .

Оцінюючи ризик ОСОБА_5 незаконного впливу на потерпілих, свідків, у кримінальному провадженні, слід зазначити наступне, що ОСОБА_5 знаючи місце знаходження потерпілих та свідків, з якими він безпосередньо знайомий може змусити їх змінити покази з метою уникнення покарання.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або сотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартліпроти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Враховуючи все вищезазначене, ОСОБА_5 необхідно обрати найсуворіший запобіжний захід, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вище вказаним ризикам, в тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, будуть не достатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст.179, 180, 181, 182, 183 КПК України вони не позбавляють в повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Тому заступник начальник відділення поліції начальник СВ Чабанівського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області майор поліції ОСОБА_6 просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в Державній установі Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор» до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Сміла Черкаської області, не працевлаштованого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , зі слів раніше судимого Святошинським районним судом м. Київ в 2016 році за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 з покаранням у вигляді 3 років позбавлення волі.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник просили обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а саме домашній арешт.

Вислухавши пояснення підозрюваного та його захисника, доводи прокурора щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, дослідивши подані матеріали, дослідивши наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від слідства та суду, цим самим перешкоджати встановленню істини по справі, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до п. 5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім, як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Суд оцінює вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна.
При цьому суд, оцінює всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; наявність зі слів самого підозрюваного судимості; вік та стан здоров`я підозрюваного; його репутацію; міцність соціальних зав`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 197 Кримінального процесуального кодексу України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.
За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
В даному випадку застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, не зможуть запобігти спробам підозрюваного перешкоджати здійсненню кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілого та свідків, запобігти скоєнню підозрюваним інших кримінальних правопорушень та спробам переховатись від органів досудового розслідування та суду, а також забезпеченню можливості виконання процесуальних рішень.
Практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тому саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним у цьому кримінальному провадженні.
Підстави, які б свідчили про неможливість утримання його в установах попереднього ув`язнення за станом здоров`я, відсутні.
Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України « Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини », тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( « Летельє проти Франції » ( Letellier v France ), 12369 / 86, 26 червня 1991 року ).
З врахуваннях сукупності викладених обставин, даних про особу підозрюваного, в силу характеру вчиненого діяння та одночасної потреби у проведенні слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є тримання під вартою, й враховуючи роль підозрюваного у цьому кримінальному правопорушенні, - без права на внесення застави, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184,193,194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника відділення поліції начальника СВ Чабанівського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002 від 02.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, - задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Сміла Черкаської області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 діб, тобто до 02 червня 2020 року (включно).
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Строк дії ухвали 02 червня 2020 року (включно).
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1