Справа № 185/1599/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000210 від 08 лютого 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 06 лютого 2020 року, близько 16 год. 00 хв., проходячи по вул. Молодіжній в с. Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області, побачив біля магазину «Апельсин», що за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, село Межиріч, вулиця Молодіжна, будівля 83, велосипед марки «Салют» моделі «Десна26» - червоного кольору з жіночою рамою, що належить ОСОБА_5 . Саме тоді, у ОСОБА_6 виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_6 таємно, шляхом вільного доступу заволодів велосипедом марки «Салют» моделі «Десна26» - червоного кольору з жіночою рамою, підійшовши до вищевказаного велосипеду, який знаходився біля магазину «Апельсин», що за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, село Межиріч, вулиця Молодіжна, будівля 83. Заволодівши викраденим велосипедом, ОСОБА_6 з місця події зник, спричинивши тим самим ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 1633,33 грн.
Ознаки встановленого судом злочинного діяння відповідають ознакам злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Потерпілим від даного кримінального злочину є ОСОБА_5 ..

27 лютого 2020 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України, яка надійшла до суду разом з обвинувальним актом. Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до укладеної угоди ОСОБА_6 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України в обсязі висунутого обвинувачення.

ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що він повністю розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину кримінального злочину, а він має право мовчати, мати захисника, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь. Також обвинувачений пояснив, що він розуміє наслідки укладення та затвердження угоди у вигляді обмеження права оскаржити вирок згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України. Також обвинувачений пояснив, що він розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, вид покарання, який буде застосовано до нього в разі затвердження угоди. Угоду про примирення він уклав добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, не обумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та потерпілим угоду про примирення.

Крім того, обвинувачений показав, що він 06 лютого 2020 року, близько 16 год. 00 хв., йшов біля магазину «Апельсин», що за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, село Межиріч, побачив велосипед марки «Салют» моделі «Десна26» - червоного кольору з жіночою рамою, вирішив його вкрасти, бо йому було тяжко йти. Узяв велосипед і поїхав на ньому додому. Наступного дня зранку йому зателефонував дільничний та він повернув викрадений велосипед. З його вартістю повністю згоден.
Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що у вказаний день він приїхав до магазину на велосипеді та залишив його на вулиці. Коли вийшов з магазину, то волесипедв не було і він звернувся до поліції. На даний час велосипед йому повернуто і він не має претензій матеріального характеру до обвинуваченого. Просив затвердити укладену угоду. Також потерпілий в судовому засіданні пояснив, що він розуміє характер обвинувачення щодо обвинуваченого, вид покарання, який буде застосовано до обвинуваченого в разі затвердження угоди. Угоду про примирення уклав добровільно, без насильства, примусу чи погроз, та без впливу будь-яких обставин, не обумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та обвинуваченим угоду про примирення.

Також судом досліджено документи стосовно наявних речових доказів та вартості проведеної експертизи та дані, які характеризують особу обвинуваченого.

Прокурор вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

В угоді передбачено, що у разі невиконання угоди про примирення потерпіла сторона відповідно до ст. 476 КПК України має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Розглядаючи питання можливості затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений та потерпілий повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого обвинувачений визнає себе винуватим, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також, що сторони розуміють наслідки затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Тому суд приходить до висновку, що умови угоди не порушують інтереси сторін і відповідають інтересам суспільства, обвинувачений взмозі виконати взяті на себе зобов`язання та присутні фактичні підстави для визнання його винуватості у скоєнні злочину за ч. 1 ст. 185 КК України.

Враховуючи викладене, суд, врахувавши викладені доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди.

Крім того, відповідно до укладеної угоди, сторони погодили покарання ОСОБА_6 відповідно до санкції ч. 1 ст. 185 КК України КК України у вигляді одного року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України погоджено звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік, та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України. Обвинувачений пояснив, що він розуміє визначене покарання та зможе дотриматись виконання покладених на нього обов`язків.

Оцінюючи узгоджене покарання на відповідність чинному КК України, суд приходить до висновку, що таке покарання з урахуванням особи обвинуваченого та пом`якшуючих обставин може бути призначено. Так, обвинувачений визнав вину повністю, розкаявся у вчиненому, відшкодував завдані потерпілому збитки.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального злочину, особу обвинуваченого, який вину визнав, щиро розкаявся, суд вважає, що узгоджена міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального злочину, особу обвинуваченого, який вину визнав, щиро розкаявся, суд вважає, що узгоджене застосування звільнення від призначеного покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим, бо, з огляду на особу обвинуваченого, мета покарання може бути досягнута без реального відбування покарання.

Долю речових доказів вирішити за правилами ст. 100 КПК України.

Судові витрати складають 628,04 грн., які під час досудового розслідування були затрачені на проведення судово-товарознавчої експертизи.

Цивільний позов відсутній.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 27 лютого 2020 року про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за який призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного остаточного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік, зобов`язавши його, згідно з п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 628 (шістсот двадцять вісім) грн. 04 коп..

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_6 не обирати.

Речовий доказ: велосипед марки «Салют» моделі «Десна26», червоного кольору, переданий на зберігання ОСОБА_5 , залишити останньому за належністю.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок, якщо інше не передбачено законом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1