Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/183/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2020 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відео конференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 липня 2019 року, якою обвинуваченому продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда знаходиться кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0005160 стосовно ОСОБА_9 за ч.3 ст.185, ч.4 ст.185 КК України та ОСОБА_8 , за ч.3 ст.185, ч.4 ст.185 КК України.

В судовому засіданні, яке відбулось 25.07.2019року суд, за клопотанням прокурора продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 строком на два місяця, тобто по 25.09.2020 року включно.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції вказав, що підставою для застосування стосовно кожного з обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою та подальшого їх продовження під час досудового розслідування та судового провадження стало доведення перед судом ризиків передбачених, пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Наведені обставини, які встановлені та доведені під час розгляду кримінального провадження, які обґрунтовували та обґрунтовують продовження застосування запобіжних заходів у виді тримання під вартою стосовно обвинувачених не змінилися. Обсяг та зміст висунутого стороною обвинувачення стосовно кожного з обвинувачених залишився без змін.

Із врахуванням обставин, передбачених ст.178 КПК України, оцінюючи суворість можливого покарання обвинувачених, тяжкість та багатоепізодність висунутих обвинувачень в умисних корисливих тяжких злочинах, якими завдано шкоду у значних та великих розмірах, відсутність у обвинуваченого офіційних та законних доходів, також те, що обвинувачуються у вчинення злочинів у м. Кропивницькому у той час, як обвинувачений зареєстрований та проживає у м. Запоріжжі, суд першої інстанції прийшов до висновків щодо існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно з вказаними ризиками, обвинувачений ОСОБА_8 , не маючи офіційних та законних доходів, постійного місця проживання за місцем розгляду справи, якому загрожує суворе покарання на строк до 8 років позбавлення волі, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, із значною імовірністю може переховуватися від суду, незаконно впливати на недопитаних свідків та потерпілих, а також для забезпечення засобами існування вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вищезазначені обставини на переконання суду є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів, з врахуванням встановлених обставин, на переконання суду не гарантує запобігання цим ризикам, що також спростовує доводи сторони захисту в кримінальному провадженні. На даний час вказані ризики, як зазначено раніше, будь-яким чином не зменшилися, залишаються незмінними незважаючи на тривалість кримінального провадження, з огляду на значну кількість епізодів висунутих звинувачень, тобто є триваючими, доводи сторони захисту, зокрема, щодо наявності сімей у обвинувачених та утриманців, щодо належної процесуальної поведінки обвинувачених, не спростовують їх. Безумовно наявність у обвинувачених хворої матері, яка потребує догляду, є обставиною, яка враховується судом, але на даний час сукупність наявних обставин, вказує, що запобігання ризикам, встановленим судом, неможливе шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати. Кримінальне провадження №00005160 від 20.04.2016 року закрити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_8 посилається на те, що ризики зазначені судом у рішенні та на які посилається сторона обвинувачення не доведені.

На переконання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд не взяв до уваги, що сукупний строк тримання під вартою не повинен перевищувати 12 місяців. В той же час 12 місячний строк тримання його під вартою закінчився 28.03.2019 року.

Крім того, суд вирішуючи питання застави не взяв до уваги ні його сімейний стан ні майновий. Не взято судом до уваги і критичний стан здоров`я його мами, яка перебуває на стаціонарному лікуванні у психіатричній лікарні.

Також, суд не взяв до уваги порядок продовження строку досудового розслідування, який стороною обвинувачення був порушений.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, перевіркою доводів апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

Зокрема судом враховано, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні за попередньою змовою групою осіб 32 епізодів тяжких корисливих злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років; за змістом висунутого обвинувачення ОСОБА_8 при вчиненні злочинів за попередньою змовою групою осіб завдано майнову шкоду на загальну суму понад 2900000 грн.; також обвинувачення ОСОБА_8 висунуто у вчиненні злочинів у іншому регіоні, значно віддаленому від місця їх реєстрації та проживання; ОСОБА_8 постійного місця проживання у м.Кропивницькому за місцем судового розгляду та здійснення кримінального провадження не має; як обвинувачений ОСОБА_8 офіційно не працював та не мав офіційних доходів; у кримінальному провадженні не допитано низку потерпілих, свідків, не досліджено усі речові та письмові докази.

Таким чином, судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме вчинення обвинуваченим умисних корисливих тяжких злочинів, якими у тому числі завдано шкоду у значних та великих розмірах, багатоепізодність висунутих обвинувачень, відсутність у обвинуваченого офіційних та законних доходів. Також те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчинені злочинів у м. Кропивницькому у той час, як зареєстрований та проживає у м. Запоріжжі, тобто суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку щодо існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Також, судом враховано, що обвинувачений, не маючи офіційних та законних доходів, постійного місця проживання за місцем розгляду справи, обвинувачений як особа, яка раніше вчиняла подібні злочини, якому загрожує суворе покарання на строк до 8 років позбавлення волі, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, із значною імовірністю може переховуватися від суду, незаконно впливати на низку недопитаних свідків та потерпілих, а також для забезпечення засобами існування вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням наведеного, а також існуванням на час розгляду клопотання районним судом ризиків, які обґрунтовано вказували на можливість обвинуваченим, у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, переховуватись від суду, продовжити вчиняти нові злочини та беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, колегія суддів не вбачає.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали кримінального провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне судове рішення.

Доводи, на які посилається у своїй апеляційній скарзі обвинувачений не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на правильність прийнятого судового рішення і не можуть слугувати підставою для його скасування, а тому підстав для застосування судом до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 липня 2019 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, тобто до 25.09.2019 року включно, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4