Провадження №1-кс/127/6187/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
слідчого ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000263 від 29.12.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 .
Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000263 від 29.12.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у 2012 році, точні дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 познайомився із ОСОБА_7 та протягом тривалого часу підтримував з останньою дружні відносини. У подальшому в невстановлений слідством час та у невстановленому місці у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на незаконне заволодіння грошовим коштами ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи мету легкої наживи, з корисливих спонукань, маючи на меті матеріально збагатитись, зловживаючи довірою ОСОБА_7 , влітку 2013 року на території металобази, що по вулиці Київській у м. Вінниці, ОСОБА_5 , не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання, зловживаючи довірою ОСОБА_7 , вмовив останню надати йому в борг грошові кошти у сумі 40000 доларів США, що на той час еквівалентно 319720 грн. згідно курсу НБУ, для розвитку його фірми та зобов`язався повернути отримані кошти до кінця 2014 року, а саме до 23.12.2014.

З метою надання своїм діям законного виду, ОСОБА_5 23.03.2014 в невстановленій слідством час на території металобази, що по вулиці Київській у м. Вінниці, написав боргову розписку на ім`я ОСОБА_7 про отримання ним грошових коштів у розмірі 40000 доларів США.

Заволодівши вищевказаними грошовими коштами, ОСОБА_5 ані до 23.12.2014, ані після цієї дати не повернув кошти ОСОБА_7 , натомість розпорядився ними на власний розсуд, завдавши останній матеріальних збитків на суму 319720 грн., що станом на момент заволодіння цими коштами в понад 557 разів перевищувало неоподаткований мінімум доходів громадян та відповідно до п. 3 примітки до ст. 185 КК України є великим розміром.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , попередньо вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України, маючи не зняту і не погашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, за вироком Вінницького міського суду від 03.11.2014, у 2018 році, точні дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, познайомився із ОСОБА_8 та протягом тривалого часу підтримував з останньою дружні відносини. Коли ОСОБА_5 дізнався про наявність у власності ОСОБА_8 великої кількості зерна пшениці різного класу, яке зберігалось за невстановленою адресою, у ОСОБА_5 виник умисел на незаконне заволодіння цим зерном.

Реалізовуючи цей умисел, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, переслідуючи мету легкої наживи, з корисливих спонукань, маючи на меті матеріально збагатитись та не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання, зловживаючи довірою ОСОБА_8 , не повідомляючи останній про свої дійсні наміри, влітку 2018 року за невстановлених обставин запропонував ОСОБА_8 продати наявне у неї зерно пшениці різного класу для реалізації з метою отримання прибутку.

На цю пропозицію ОСОБА_8 , не будучи обізнаною з дійсними намірами ОСОБА_5 , погодилась та 01.08.2018 привезла двома автомобілями на територію ТОВ «ВІННИЦЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ № 2» (далі - ТОВ «ВКХП» № 2), яке розташоване за адресою: Вінницька область, Вінницький район, смт. Десна, вулиця Гагаріна, 66, зерно пшениці різного класу в кількості 39,64 тон вартістю 178380 грн. та 12,5 тон вартістю 47800 грн., для передачі їх ОСОБА_5 і подальшої реалізації. Тоді ОСОБА_5 , зловживаючи довірою ОСОБА_8 , отримав від неї вказані партії зерна, пообіцявши оплатити ОСОБА_8 їх вартість через три дні, насправді не маючи наміру це робити.
Отримавши таким чином можливість розпоряджатися зазначеним зерном, ОСОБА_5 розпорядився ним на власний розсуд, а саме керуючи діями водіїв, перевіз зерно до елеватора та здав його, отримавши за це грошові кошти.
З метою надання своїм діям законного виду в подальшому ОСОБА_5 02.10.2018 о невстановленій слідством годині у невстановленому місці складено боргову розписку на ім`я ОСОБА_8 про заборгованість ОСОБА_5 перед нею на суму 243000 гривень.

Проте, заволодівши 01.08.2018 вищевказаним зерном, в подальшому ОСОБА_5 ані до 04.08.2018, ані після цієї дати грошових коштів ОСОБА_8 в повному обсязі не повернув, натомість розпорядившись вищевказаним зерном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_8 матеріальних збитків на суму 226180 грн., що станом на момент заволодіння цими коштами в понад 256 разів перевищувало неоподаткований мінімум доходів громадян та відповідно до п. 3 примітки до ст. 185 КК України є великим розміром.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , попередньо вчинивши кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 190 КК України, маючи не зняту і не погашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, за вироком Вінницького міського суду від 03.11.2014, попередньо познайомившись із ОСОБА_8 та підтримуючи з останньою дружні відносини, вчинивши щодо неї 01.08.2018 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України, вирішив знову незаконно заволодіти належним ОСОБА_8 зерном.

Реалізовуючи цей умисел, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, переслідуючи мету легкої наживи, з корисливих спонукань, маючи на меті матеріально збагатитись та не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання, зловживаючи довірою ОСОБА_8 , не повідомляючи останній про свої дійсні наміри, в період з 02.08.2018 до 03.08.2018 повторно запропонував ОСОБА_8 продати наявне у неї зерно пшениці різного класу для реалізації з метою отримання прибутку.

На цю пропозицію ОСОБА_8 , не будучи обізнаною з дійсними намірами ОСОБА_5 , погодилась та 03.08.2018 привезла двома автомобілями на територію ТОВ «ВКХП» № 2, яке розташоване за адресою: Вінницька область, Вінницький район, смт. Десна, вулиця Гагаріна, 66, зерно пшениці різного класу в кількості 29,14 тон вартістю 110732 грн. та 28,32 тон вартістю 107716 грн., для передачі їх ОСОБА_5 і подальшої реалізації. Тоді ОСОБА_5 , зловживаючи довірою ОСОБА_8 , отримав від неї вказані партії зерна, пообіцявши оплатити ОСОБА_8 їх вартість через три дні, насправді не маючи наміру це робити.
Отримавши таким чином можливість розпоряджатися зазначеним зерном, ОСОБА_5 розпорядився ним на власний розсуд, а саме керуючи діями водіїв, перевіз зерно до елеватора та здав його, отримавши за це грошові кошти.
З метою надання своїм діям законного виду в подальшому ОСОБА_5 02.10.2018 о невстановленій слідством годині у невстановленому місці складено боргову розписку на ім`я ОСОБА_8 про заборгованість ОСОБА_5 перед нею на суму 243000 гривень.

Проте, заволодівши 03.08.2018 вищевказаним зерном, в подальшому ОСОБА_5 ані до 06.08.2018, ані після цієї дати грошових коштів ОСОБА_8 в повному обсязі не повернув, натомість розпорядившись вищевказаним зерном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_8 матеріальних збитків на суму 218448 грн., що станом на момент заволодіння цими коштами в понад 247 разів перевищувало неоподаткований мінімум доходів громадян та відповідно до п. 2 примітки до ст. 185 КК України є значною шкодою.
01.07.2020 ОСОБА_5 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 190 КК України.
Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: заявою про вчинене кримінальне правопорушення; протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 ; копією розписки ОСОБА_5 ; протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; заявою про вчинене кримінальне правопорушення; копіями товарно-транспортних накладних; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 ; копією розписки; протоколом допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 ; іншими матеріалами кримінального провадження
В обґрунтування застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання подальшим спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та/або потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Так, ОСОБА_5 відомі особи, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, що дає підстави вважати, що перебуваючи на волі він зможе незаконно впливати на вказаних свідків, яким відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження; чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема знищивши чи приховавши речі, або документи, що можуть мати істотне значення для кримінального провадження.
Разом із цим, ОСОБА_5 , усвідомлюючи максимально можливу міру покарання за вчинене кримінальне правопорушення, може спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне.
Зазначені обставини вказують про неможливість запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним психологічного впливу на осіб у кримінальному провадженні, тощо.
Також слідчий зазначає, що оскільки злочини у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , скоєний без застосування насильства відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити розмір застави. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
За таких обставин слідчий вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам,тому просив клопотання задовольнити.
Слідчий в судовому засідання клопотання підтримав та просив задовольнити.
Прокурор клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_6 просила застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту у нічний час.
Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію захисника.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали клопотання, прийшов до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
У відповідності до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При цьому, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор та слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років, раніше судимий, працює, неповнолітніх дітей на утримані не має.

Слідчим в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний ОСОБА_5 може намагатись перешкоджати проведенню досудового розслідування шляхом переховування від слідчого, прокурора та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з встановленням застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених КПК України, враховуючи при цьому розмір завданої шкоди потерпілим.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів.
Строк тримання під вартою рахувати з моменту проголошення ухвали, тобто з 12.45 год. 02.07.2020.
Встановити строк дії ухвали на 60діб, тобто до 12.45 години 31.08.2020.
Одночасно визначити розмір застави у сумі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , у разі внесення застави наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

-не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи;

-утриматись від спілкування із особами, які являються потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні;
-здати на зберігання закордонний паспорт та інші документи, які дають право на виїзд за кордон.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.
У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Підозрюваного ОСОБА_5 взяти під варту в залі суду.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя