Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/462/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2020 року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції в м. Кропивницькому апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 квітня 2020 року, в кримінальному проваджені № 0002335 від 08 жовтня 2019 року за ч.2 ст.121 КК України, якою стосовно обвинуваченого:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пантаївка Олександрійського району Кіровоградської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості:

продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 19 червня 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:

З представлених матеріалів судової справи вбачається, що з листопада 2019 року у провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області знаходиться кримінальне провадження № 0002335 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

На стадії підготовчого провадження, за клопотанням прокурора, ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2019 року, обвинуваченому ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 26 січня 2020 року.

У подальшому, на стадії судового розгляду, за клопотанням процесуального прокурора ОСОБА_9 , строк тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою продовжувався з 26 січня до 08 травня 2020 року.

21 квітня 2020 року, в судовому засіданні прокурор ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою на 60 днів, мотивуючи наявністю ризиків, передбачених п.п. 1,3 та 5 ч.1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, для запобігання вказаним ризикам.

Зокрема, у клопотанні прокурор вказує, що обвинувачений ОСОБА_8 , який має погашену судимість та не має міцних соціальних зв`язків, під тяжкістю покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків та продовжити злочинну діяльність.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 квітня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 19 червня 2020 року.

Рішення суду мотивовано, тим, що ризики, які були визначені попередніми ухвалами при обранні та продовженні строку тримання ОСОБА_8 під вартою, не зменшились та не відпали, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину із застосуванням насильства, за що передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років.

Крім того суд зазначив, що оскільки ОСОБА_8 не одружений, не має на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, офіційно не працює, після вчинення кримінального правопорушення залишив постійне місце проживання та виїхав за межі України, у зв`язку з чим знаходився у розшуку, то перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, які судом ще не допитані, а також може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Підстав для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та заміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, суд не знайшов, мотивуючи тим, що доказів про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, стороною захисту не представлено.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та змінити йому запобіжний з триманням під вартою на цілодобовий домашній арешт, вказуючи на те, що його продовжують утримувати під вартою незаконно, що він сам з`явився до правоохоронних органів, співпрацював зі слідством, готовий довести перед судом свою не винуватість, ніяк не може вплинути на свідків і не має наміру перешкоджати встановленню істини у справі.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про застосування його підзахисному запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порушення вимог статей 177 та 178 КПК України не врахував, що ОСОБА_8 від органів досудового розслідування не переховувався, сам, добровільно з`явився до правоохоронних органів, дає правдиві показання та співпрацює зі слідством, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, не судимий, інвалід з дитинства.

З посиланням на ряд рішень Європейського суду з прав людини (Попков проти Росії, Алєксандер Макаров проти Росії, Бойченко проти Молдови, Мамедова проти Росії, Єлоєв проти України) захисник стверджує про відсутність законних підстав для подальшого тримання ОСОБА_8 під вартою.

Вважає, що висновки слідчого судді про неможливість застосування ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу є необґрунтованими, а наявність ризиків, передбачених положеннями ст. 177 КПК України не доведена.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисників-адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги та просили суд їх задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника-адвоката ОСОБА_6 підлягають задоволенню за таких підстав.

Згідно п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Положеннями ст.183 КПК України регламентовано, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

Згідно ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод) та практику Суду (Європейського суду з прав людини) як джерело права.

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України, винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі № 4291498 «Капо протии Бельгії» від 13.01.2005 року, тягар доказування винуватості лежить на стороні обвинувачення.
У п. 146 справи «Барбера, Мессегуэ и Джабардопроти Іспанії» від 06.12.1998 року, Європейський Суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.
В контексті застосування на практиці вимог ст. 62 Конституції України, ст.ст. 5, 6 Конвенції, рішень ЄСПЛ (Бойченко проти Молдови, Мамедова проти Росії, Малик проти України, Пелісьє та Сассі проти Франції) колегія суддів апеляційного суду відмічає, що ОСОБА_8 вважається таким, що не має судимості, працює по найму, постійно проживає разом з батьками в с. Пантаївка, Олександрійського району, позитивно характеризується, інвалід з дитинства.

Крім того, роль ОСОБА_8 в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, разом з ОСОБА_11 , слід перевірити, а суперечності та нестиковки у деталях злочину, при обставинах, які викладені в обвинувальному акті - усунути.

Конкретних даних або підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі буде переховуватись від кримінального переслідування або якимось чином перешкоджати кримінальному провадженню, матеріали справи не містять і таких даних, прокурором, під час перегляду справи, не представлено.

Доцільність подальшого тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою та неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, прокурором також не доведена, а тому відповідно до вимог ч.5 ст. 190 КПК України, колегія суддів вважає, що для запобігання ризику переховування ОСОБА_8 від суду та забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, йому достатньо буде застосувати такий вид запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт.

Керуючись ст.ст.176, 177, 181, 183, 184, 194, 196, 376, 405, 407, 409, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 квітня 2020 року в кримінальному проваджені № 0002335 від 08 жовтня 2019 року про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою - скасувати.
Клопотання прокурора Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_9 від 21 квітня 20102 року про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою - задовольнити частково.

Застосувати обвинуваченому в кримінальному проваджені № 0002335 від 08 жовтня 2019 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 1 місяць 13 днів, а саме до 19 червня 2020 року, заборонивши йому цілодобово залишати постійне місце проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду.

Строк дії ухвали закінчується 19 червня 2020 року.

На підставі ст. 194 ч.5 КПК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_8 :
- не залишати цілодобово постійне місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 ;
- прибувати до суду за першою вимогою;

- здати на зберігання паспорт громадянина України та паспорт для виїзду з України;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим та іншими підозрюваними (обвинуваченими) по даному кримінальному провадженню.
Надати можливість працівникам Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, з метою контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_8 безперешкодно перевіряти його за місцем проживання, вимагати усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Звільнити ОСОБА_8 негайно з-під варти в залі суду.

Копію даної ухвали направити до Кропивницького СІ для виконання.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на процесуального прокурора по даному кримінальному провадженню.
Ухвала Кропивницького апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4