Справа № 216/164/20
Провадження № 1-кс/216/440/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2020 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржниці ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 06 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0001922 від 29 жовтня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду з указаною скаргою, зазначивши, що на підстави ухвали слідчого судді від 01.10.2019 року до ЄРДР були внесені відомості за її заявою про кримінальне правопорушення від 22.08.2018 року за фактом погрози вбивством. 05 листопада 2019 року її допитав слідчий ОСОБА_4 і склав протокол, однак зачитати їй зміст протоколу вголос останній відмовився, тому вона була вимушена просити про це супроводжуючу її людину. Після ознайомлення з протоколом вона зауважила слідчому про неточності, а саме: каміння кидалось не в 21.00, а о 10.00 год. і не в будинок, а в неї; не з власного домоволодіння, а з території громади міста (дороги); ОСОБА_5 не є власником домоволодіння АДРЕСА_1 , власник його дружина ОСОБА_6 ; попадання каміння в неї супроводжувалось брутальною лайкою ОСОБА_5 . Також вона повідомила слідчому про ще дві погрози та підкреслила, що загроза життю несе небезпечна експлуатація її житла, яке почало руйнуватись після організованого ОСОБА_5 будівництва. Однак на всі її зауваження вона отримувала від слідчого відповіді, що це не має значення, після чого останній сказав їй підписати протокол, якщо вона хоче продовження розслідування. При цьому в той день слідчий не надав їй витяг з ЄРДР, тобто не виконав вимоги ухвали слідчого судді, у зв`язку з чим вона була вимушена звертатись на урядову гарячу лінію, а згодом до т.в.о. начальника слідчого відділу КВП, але відповідей не дочекалась. Лише 03 січня 2020 року безпосередньо в Криворізькому відділі поліції вона отримала витяг з ЄРДР і відповідь за підписом т.в.о. начальника слідчого відділу ОСОБА_7 разом з постановою слідчого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 06 грудня 2019 року, на якій відсутній підпис останнього. Вважає, що слідчим не в повному обсязі було виконано вимоги ст. 91 КПК України, в оскаржуваній постанові зазначено невірні дані, а допитані свідки не могли підтвердити факт погроз вбивством, тому що є родичами ОСОБА_5 .

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просила відновити досудове розслідування, притягнути слідчого ОСОБА_4 до відповідальності за неналежне виконання своїх обов`язків та зобов`язати правоохоронні органи провести незалежну експертизу пошкодження її будинку внаслідок руйнування фундаменту.

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала та просила її задовольнити, додатково зазначивши, що на допиті вона повідомляла слідчому всі обставини саме так, як було зазначено в її заяві про злочин, однак слідчий їх викривив, виклав не правильно та не в повному обсязі. При цьому останній не допитав безпосередньо ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_8 , яка була очевидцем вказаний подій, а також не встановив і не допитав всіх можливих свідків.

Слідчий СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився та матеріали кримінального провадження для огляду не надав, подавши до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Заслухавши скаржницю ОСОБА_3 , вивчивши скаргу й додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснювалось досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001922 від 29 жовтня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, за фактом погроз ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_3 вбивством.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР 29 жовтня 2019 року за заявою ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення від 22.08.2018 року лише на підставі ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.10.2019 року.

Постановою слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 06 грудня 2019 року вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

При винесенні цієї постанови слідчий виходив із того, що в діях ОСОБА_5 відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 129 КК України, за ознаками погрози вбивством, зважаючи на його дії та обставини, зазначені в допиті потерпілої ОСОБА_3 , які свого підтвердження в результаті досудового розслідування в даному кримінальному провадженні не знайшли.

10 грудня 2019 року до слідчого відділу Криворізького ВП ГУНП надійшла заява ОСОБА_3 на ім`я т.в.о. начальника слідчого відділу ОСОБА_7 , в якій потерпіла просила притягнути слідчого ОСОБА_4 до відповідальності за недбале ставлення до виконання своїх обов`язків і замінити слідчого по вказаному кримінальному провадженню, а також визнати недійсним підписаний нею протокол допиту від 05 листопада 2019 року, зазначивши про зауваження до нього (аналогічні викладеним у цій скарзі) та поведінку слідчого, яка, на думку потерпілої, свідчить про навмисне бажання слідчого заздалегідь закрити кримінальне провадження.

Відповідно до листа Криворізького ВП ГУНП від 23 грудня 2019 року № 48/8-3-1109 за підписом т.в.о. начальника слідчого відділу ОСОБА_7 за результатом розгляду звернення ОСОБА_3 до гарячої лінії з приводу надання витягу з ЄРДР останню повідомлено про наявність рішення слідчого ОСОБА_4 від 06 грудня 2019 року про закриття даного кримінального провадження та роз`яснено її право оскаржити вказану постанову слідчого до слідчого судді. При цьому до листа додано відповідний витяг з ЄРДР станом на 20.12.2019 року.

Згідно з листом Криворізького ВП ГУНП від 27 грудня 2019 року № 48/8-3-1121 за підписом т.в.о. начальника слідчого відділу ОСОБА_7 за результатом розгляду звернення ОСОБА_3 з питань розслідування слідчим ОСОБА_4 вказаного кримінального провадження потерпілу було повідомлено про те, що на підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів 06 грудня 2019 року постановою слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 зазначене кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення та роз`яснено її право оскаржити вказану постанову слідчого до слідчого судді.

Не погодившись з такою постановою слідчого, ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з відповідною скаргою на підставі п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Оцінивши оскаржувану постанову слідчого про закриття кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що таке рішення слідчого не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, є невмотивованим і передчасним, що порушує права заявниці та суперечить загальних засадам і завданням кримінального провадження.

Так, статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 25 КПК України слідчий зобов`язаний в межах своєї компетенції, зокрема, вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

При цьому частиною 2 ст. 9 КПК України передбачено, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення й дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення та перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, і використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що в кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

При цьому за змістом ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається за загальним правилом на слідчого та прокурора.

Разом з тим для прийняття відповідного процесуального рішення, зокрема про закриття кримінального провадження, положення ч. 1 ст. 94 КПК України покладають на слідчого обов`язок на підставі всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України однією із підстав закриття кримінального провадження є встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Отже, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, та належної правової оцінки слідчим всіх зібраних і перевірених доказів в їх сукупності.

Водночас постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, а її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим за наявними в провадженні матеріалами, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, і відповіді на всі порушені нею питання, які виключають провадження у справі та обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обов`язком органу влади є проведення «ефективного офіційного розслідування», здатного призвести до встановлення фактів справи та, якщо скарги виявляться правдивими, до встановлення та покарання винних осіб (рішення ЄСПЛ у справі «Дєдовський та інші проти Росії»).

При цьому мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою ЄСПЛ, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (рішення ЄСПЛ у справі «Алексахін проти України»).

З огляду на те, що слідчий у судове засідання для підтримки свого рішення не з`явився та матеріали кримінального провадження на вимогу слідчого судді не надав, розгляд цієї скарги здійснюється на підставі доданих до неї матеріалів.

Так, із змісту заяви ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення від 22.08.2018 року випливає, що 20 липня 2018 року близько 10.00 години вона прибирала біля західної стіни свого будинку та, будучи сліпою людиною, почула з північної сторони голоси своїх сусідів ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та інших. Побачивши її, ОСОБА_5 почав брутальну лайку, а після її звернення помовчати, почав кидати в неї каміння, один з яких зачепив і поранив їй ногу. Оскільки це вже третя загроза її життю від сусіда, вона викликала поліцію, по приїзду якої її покликала ОСОБА_8 . Водночас, далі за скаргою ОСОБА_3 повідомляє про дві інші загрози її життю від ОСОБА_5 , які стались 23 і 24 квітня 2018 року, та її «учасників», зокрема ОСОБА_6 і ОСОБА_8 .

Проте в оскаржуваній постанові слідчого, зокрема, дослівно зазначено, що допитана в якості потерпілої ОСОБА_3 вказала, що 20 липня 2018 року приблизно о 21.00 годині, знаходячись на території власного домоволодіння, ОСОБА_5 з території свого домоволодіння став кидати на її домоволодіння каміння.

Таким чином, викладені в заяві потерпілої обставини про злочин і встановлені слідчим в оскаржуваній постанові обставини кримінального провадження на підставі допиту потерпілої дійсно суттєво різняться за своїм змістом, що, зокрема, суттєво вплинуло на прийняття слідчим рішення про закриття кримінального провадження.

При цьому в судовому засіданні скаржниця наполягала на тому, що під час допиту вона повідомляла слідчому саме такі обставини, як правильно зазначено в її заяві про злочин, однак слідчий на її зауваження до змісту протоколу не відреагував і фактично примусив його підписати в такій редакції, як зазначено в оскаржуваній постанові, погрожуючи, в протилежному, припинити подальше досудове розслідування.

Разом з тим наведені доводи про незгоду потерпілої зі змістом протоколу її допиту від 05 листопада 2019 року підтверджуються вказаними вище заявою ОСОБА_3 до Криворізького ВП ГУНП на ім`я т.в.о. начальника слідчого відділу ОСОБА_7 та відповіддю останньої за результатами її розгляду.

Водночас слідчим такі обставини не спростовані, а слідчим суддею під час розгляду скарги протилежного не встановлено.

З огляду на наведене слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи скаржниці про неповноту та неправильність викладених слідчим у постанові обставин, про які йшлося в заяві потерпілої про кримінальне правопорушення та повідомлених останньою під час її допиту, що свідчить про невідповідність оскаржуваної постанови слідчого вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України.

Крім того, зважаючи на доводи скаржниці про те, що всі допитані під час досудового розслідування свідки перебувають у родинних і сімейних зв`язках з ОСОБА_5 , а саме ОСОБА_9 є його сином, ОСОБА_10 є чоловіком ОСОБА_8 , а ОСОБА_11 двоюрідним братом останньої, яка в свою чергу є родичкою ОСОБА_6 , тобто вказані свідки допитані лише зі сторони ОСОБА_5 , слідчий суддя погоджується з тим, що зазначене вказує на однобічність і неповноту досудового розслідування.

Водночас зі змісту оскаржуваної постанови випливає, що під час досудового розслідування слідчим було допитано лише потерпілу ОСОБА_3 , а також за його дорученням трьох зазначених вище свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 .

При цьому безпосередніх «учасників» подій, вказаних у заяві потерпілої, а саме ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , слідчим допитано не було, як і не встановлено та не допитано всіх можливих свідків тих подій, зокрема інших сусідів, про присутність яких потерпіла зазначала в своїй заяві, але з огляду на інвалідність не змогла їх упізнати.

Таким чином, наведене вище свідчить про те, що досудове слідство в кримінальному провадженні фактично не здійснювалося, а слідчий, приймаючи оскаржуване рішення, дійшов висновків щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі, передчасно, без всебічної, повної та неупередженої перевірки всіх обставин, на які вказувала ОСОБА_3 , не проаналізувавши їх та не давши їм належної правової оцінки.

У процесі досудового розслідування слідчим не були належним чином досліджені всі обставини кримінального провадження та не зібрані докази відповідно до вимог ст. 93 КПК України, на підставі яких слідчий мав би встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Все вищенаведене вказує на однобічність і неповноту досудового розслідування, що, в свою чергу, потягло за собою прийняття передчасного і необ`єктивного рішення про закриття кримінального провадження.

Такий однобокий підхід слідчого порушує встановлені КПК України вимоги щодо змісту постанови про закриття кримінального провадження, яка має бути обґрунтованою та відповідати обставинам, які виключать можливість подальшого розслідування провадження, і, як наслідок, обумовлюють його закриття.

За встановлених обставин слідчий суддя погоджується з доводами скаржниці про неповноту досудового розслідування та передчасність закриття кримінального провадження із наведених слідчим підстав, оскільки останнім не було забезпечено ефективного досудового розслідування і не вжито всіх передбачених законом заходів для встановлення обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

З огляду на викладене визнати оскаржувану постанову слідчого законною та обґрунтованою не можна.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора.

Ураховуючи наведене, слідчий суддя вважає за необхідне оскаржувану постанову слідчого скасувати, а матеріали кримінального провадження повернути до СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області для здійснення досудового розслідування з дотриманням усіх вимог кримінального процесуального закону.

Під час проведення досудового розслідування слід усунути вищевказані порушення, перевірити належним чином всі викладені в заяві потерпілої обставини, провести інші необхідні слідчі дії та всебічно, повно й неупереджено дослідити обставини кримінального провадження в сукупності, надати їм належну правову оцінку та, з урахуванням встановленого, прийняти законне й обґрунтоване рішення.

Водночас не підлягають задоволенню вимоги скаржниці щодо притягнення слідчого до відповідальності за неналежне виконання посадових обов`язків і зобов`язання правоохоронні органи провести незалежну експертизу пошкодження її будинку внаслідок руйнування фундаменту, оскільки вирішення таких питань кримінальним процесуальним законом не віднесені до компетенції слідчого судді. Разом з тим скасування постанови про закриття кримінального провадження має наслідком продовження досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим скаржниця не позбавлена можливості користуватися правами потерпілої та заявляти відповідні заяви й клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 06 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0001922 від 29 жовтня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 06 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0001922 від 29 жовтня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Матеріали кримінального провадження № 0001922 від 29 жовтня 2019 року повернути до СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області для проведення досудового розслідування.

У задоволенні решти вимог скарги ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та оголошений 06 лютого 2020 року о 10.30 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1