Справа № 531/288/20
Провадження № 1-кп/550/58/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року смт.Чутове
Чутівський районний суд Полтавської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.01.2020р. за № 0000059 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

УСТАНОВИВ:
В провадженні до Чутівського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження № 0000059 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
02.07.2020 прокурором подано клопотання про продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що продовжують існувати ризики, які були враховані при обрані запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконно впливати на потерпілого в цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурор зазначає, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що є тяжким злочином. На думку прокурора, слід враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_4 та особисті обставини, які можуть свідчити на користь збільшення ризиків переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. На думку прокурора, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 є неможливим, оскільки вони не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не можуть запобігти вищевказаним ризикам.

У судовому засіданні прокурор підтримав вищевказане клопотання, просив суд його задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 , з думкою якого погодився обвинувачений ОСОБА_4 , заперечували проти задоволення клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підзахисний, знаходячись у слідчому ізоляторі, сформував своє ставлення до інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме обвинувачений розкаюється у скоєному та не буде вчиняти більше злочинів. Також, захисник вважав, що прокурором не доведено, що обвинувачений може вчинити вплив на свідків та потерпілого.

Крім того, захисник заявив клопотання про заміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого з тримання під вартою на домашній арешт з 20 години вечора до 07 години ранку у зв`язку з тим, що у даному кримінальному проваджені допитані потерпілий, свідок та досліджені матеріали кримінального провадження, а тому відсутній ризик вчиняти вплив на потерпілого, свідка, а також не виконувати процесуальний обов`язок щодо явки до суду.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника про заміну запобіжного заходу та просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Прокурор в судовому засіданні проти клопотання захисника про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт заперечував, зазначив, що існують ризики вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, а тому існують підстави для продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши прокурора, захисника та обвинуваченого, дослідивши надані до суду матеріали клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 06.02.2020 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 06 квітня 2020 року.

Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 26.03.2020 року у відношенні ОСОБА_4 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14 год 00 хв 24 травня 2020 року.

Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 12.05.2020 року у відношенні ОСОБА_4 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 год 00 хв 10 липня 2020 року.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжних заходів є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання про обрання запобіжного заходу повинно містити: короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити, зокрема виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Згідно ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1ст. 177 КПК України.
Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі «Гарькавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ст.5 п. «С» Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою при провадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини та положення ч.1 ст. 178 КПК України при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Судом встановлено, що прокурором у клопотанні та в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином за вчинення якого, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.
Судом також встановлено, що згідно паспорту НОМЕР_1 , виданого Машівським РВ ГУМВС України в Полтавській області 16.07.2008р. обвинувачений ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а згідно довідки-характеристики №19 від 31.01.2020р., виданої виконавчим комітетом Карлівської міської ради Полтавської області, ОСОБА_4 фактично проживає без реєстрації в господарстві, яке належить ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, веде бродячій спосіб життя, зловживає спиртними напоями, має систематичні приводи до правоохоронних органів, характеризується негативно. Згідно акту судово-психіатричного експерта №79 від 26.02.2020 р. ОСОБА_4 потребує лікування з приводу хронічного алкоголізму. Судом встановлено, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, малолітніх дітей на утриманні обвинувачений не має, не працює, знаходиться у скрутному матеріальному становищі.
Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий: 15.05.2017 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; 17.04.2018 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, на даний час кримінальне провадження перебуває на розгляді в Полтавському апеляційному суді, рішення по якому не прийнято.

Також суд враховує, що:

- в Карлівському районному суді Полтавської області знаходяться на розгляді матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, рішення по якому на даний час не прийнято;

- в Ленінському районному суді м. Полтави знаходяться на розгляді матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000470 від 27.08.2018 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, рішення по якому не прийнято;

- в Машівському районному суді Полтавської області знаходяться на розгляді матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000157 від 03.04.2019 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, рішення по якому не прийнято;

- в Карлівському районному суді Полтавської області знаходяться на розгляді матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000243 від 16.05.2019 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, рішення по якому не прийнято.

З огляду на викладене, враховуючи, що обвинувачений не має постійного місця проживання, не має міцних соціальних зв`язків, не працює, потребує лікування від алкоголізму, раніше судимий та обвинувачується у вчиненні інших кримінальних правопорушень, які розглядаються місцевими судами Карлівського та Машівського районів Полтавської області, а також у місті Полтава, суд вважає, що прокурором у клопотанні та в судовому засіданні доведено існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, проте не доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні.

Посилання захисника на те, що у даному кримінальному провадженні допитані потерпілий, свідок та досліджені матеріали кримінального провадження не невілює існування встановленого судом ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, суд враховує положення п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, яким визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Також, суд вважає, що прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти встановленим у судовому засіданні ризику, передбаченому п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України а тому, обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти діб.

У відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне залишити раніше визначений обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави, а саме - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 42040 (сорок дві тисячі сорок) грн. 00 коп, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Крім цього, застосовуючи до обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, який може бути внесений обвинуваченим ОСОБА_4 у будь-який момент, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 194 ч.5 КПК України покласти на нього ряд обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 199, 372 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Полтавська установа виконання покарань № 23» строком на 60 днів, тобто до 30 серпня 2020 року до 16 год 00 хв включно.

Залишити раніше визначений розмір застави у межах 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 42040 (сорок дві тисячі сорок) грн. 00 коп у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самими обвинуваченим та і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обовязки: з`являтись на виклики до суду, не відлучатись за межі населеного пункту, де він проживає.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 30 серпня 2020 року до 16 год 00 хв.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі слідчого ізолятора м. Полтави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, повязані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали направити до Державної установи «Полтавська установа виконання покарань № 23» для долучення до матеріалів особової справи.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Чутівський районний суд Полтавської області на підставі рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019р. по справі № 3-208/2018(2402/18).
Суддя ОСОБА_1