ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/120/20 Справа № 202/3333/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 липня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 16 січня 2019 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Республіки КОМІ АССР, громадянки Російської Федерації, яка тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 302 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 302 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

За вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 липня 2019 року засуджено:
- ОСОБА_7 до покарання: за ч. 2 ст. 303 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 302 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_7 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- ОСОБА_8 до покарання: за ч. 2 ст. 303 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 302 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_8 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_8 за сукупністю вироків шляхом часткового складання приєднано до призначеного за цим вироком покарання невідбуте покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2018 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Цим вироком ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кожного окремо визнано винуватими у створенні та утриманні у м.Дніпрі місць розпусти, вчинені з метою наживи, за попередньою змовою групою осіб, та у сутенерстві, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.
У грудні 2018 року ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , керуючись корисливим умислом, вступили у попередню змову, вирішивши займатись сутенерством групою осіб, тобто вчиняти дії із забезпечення заняттям проституцією іншими особами, та, діючи умисно, з метою отримання наживи 03 січня 2019 року орендували приміщення квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яку спеціально підготували та обладнали забезпечення умов надання в ній інтимних послуг, використовуючи номер телефону - НОМЕР_1 , організували розміщення в мережі Інтернет на сайті «ukrgo.com» оголошення з пропозицією надання інтимних послуг у вишевказаній квартирі, забезпечили своєчасну орендну плату за використання квартири.

У подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на створення та утримання місць розпусти з метою наживи, діючи умисно, орендували інші квартири, підшукали серед своїх знайомих молодих дівчат з метою їх запрошення на роботу для надання інтимних послуг, серед яких встановлені: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , яким запропонували поліпшити їх матеріальне становище шляхом надання сексуальних послуг за грошову винагороду. При цьому, із зазначеними дівчатами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 домовились про те, що вартість однієї години сексуальних послуг з клієнтом буде становити від 600 до 800 гривень, із яких кожна з дівчат буде передавати їм 50% від загальної суми, отриманої від кожного клієнта.

У подальшому зазначені особи, погодившись на умови ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , надавали інтимні послуги невизначеній кількості осіб чоловічої статі в період часу з 03 січня 2019 року по 03 квітня 2019 року в зазначених орендованих квартирах.

Крім того, у період з 03 січня по 03 квітня 2019 року, більш точну дату та час встановити не надалось можливим, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 організовувала діяльність у вищевказаних квартирах із забезпечення заняття проституцією інших осіб, що полягало у веденні фінансової звітності незаконної діяльності з надання інтимних послуг, рекламуванні інтимних послуг в мережі Інтернет, пошуку клієнтів та посередництві з особою жіночої статі для вступу з нею у статевий зв`язок, видачі заробітної плати, складанні графіків виходу на роботу жінок, що надають інтимні послуги, контролі за її виходом на роботу тощо.

Так, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, який полягав у забезпеченні зайняття проституцією іншими особами (сутенерство) із залученням декількох осіб, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , в січні 2019 року зайнялися пошуком дівчат для їх залучення до надання інтимних послуг з пропозицією працевлаштування як повій.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , почали розміщувати в мережі Інтернет оголошення про надання оплачуваних інтимних послуг, зазначивши телефонний номер НОМЕР_1 , крім того, почали пошук для залучення до зазначеної діяльності осіб жіночої статі.

На початку січня 2019 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заняття сутенерством із залученням декількох осіб, з корисливих мотивів під час спілкування з ОСОБА_10 , яка прибула на співбесіду щодо працевлаштування, звернулись до останньої з пропозицією про працевлаштування як повії з метою отримання грошової винагороди та ознайомили ОСОБА_10 з умовами праці, після чого ОСОБА_10 надала свою згоду на надання інтимних послуг та в подальшому, в період часу з початку січня 2019 року до початку лютого 2019 року за адресою: АДРЕСА_2 , надавала сексуальні послуги невстановленим особам чоловічої статі за винагороду.

На початку лютого 2019 року ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , під час спілкування з ОСОБА_11 , яка прибула на співбесіду щодо працевлаштування, звернулась до останньої з пропозицією про працевлаштування як повії з метою отримання грошової винагороди, ознайомила з умовами праці, після чого ОСОБА_11 надала свою згоду на надання інтимних послуг та в подальшому, в період часу з початку лютого 2019 року до 17 лютого 2019 року (включно) за адресою: АДРЕСА_3 , надавала сексуальні послуги невстановленим особам чоловічої статі за винагороду.

ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , в лютому 2019 року під час спілкування з ОСОБА_12 , яка прибула на співбесіду щодо працевлаштування, за адресою: АДРЕСА_4 , звернулась до останньої з пропозицією про працевлаштування як повії з метою отримання грошової винагороди, ознайомила ОСОБА_12 з умовами праці, після чого ОСОБА_12 надала свою згоду на надання інтимних послуг та в подальшому, в період часу з 15 по 17 лютого 2019 року (включно), за адресою: АДРЕСА_4 , надавала сексуальні послуги невстановленим особам чоловічої статі за винагороду.

Далі ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , в лютому 2019 року під час спілкування з ОСОБА_13 , яка прибула на співбесіду щодо працевлаштування, за адресою: АДРЕСА_4 , звернулась до останньої з пропозицією про працевлаштування як повії з метою отримання грошової винагороди, ознайомила ОСОБА_13 з умовами праці, після чого ОСОБА_13 надала свою згоду на надання інтимних послуг та в подальшому, в період часу з 15 лютого до початку березня 2019 року, за адресами: АДРЕСА_4 , та АДРЕСА_5 , надавала сексуальні послуги невстановленим особам чоловічої статі за винагороду.

Надалі ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , в лютому 2019 року під час спілкування з ОСОБА_14 , яка прибула на співбесіду щодо працевлаштування, за адресою: АДРЕСА_6 , звернулась до останньої з пропозицією про працевлаштування як повії з метою отримання грошової винагороди, ознайомила ОСОБА_14 з умовами праці, після чого ОСОБА_14 надала свою згоду на надання інтимних послуг та в подальшому, в період часу з початку лютого до початку березня 2019 року, за адресами: АДРЕСА_6 , АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , надавала сексуальні послуги невстановленим особам чоловічої статі за винагороду.

ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , в лютому 2019 року під час спілкування з ОСОБА_15 , яка прибула на співбесіду щодо працевлаштування, за адресою: АДРЕСА_6 , звернулась до останньої з пропозицією про працевлаштування як повії з метою отримання грошової винагороди, ознайомила ОСОБА_15 з умовами праці, після чого ОСОБА_15 надала свою згоду на надання інтимних послуг та в подальшому, в період часу з 01 по 14 лютого 2019 року, за адресою: АДРЕСА_6 , надавала сексуальні послуги невстановленим особам чоловічої статі за винагороду.

ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , 31 березня 2019 року під час спілкування з ОСОБА_16 , яка прибула до ТЦ «ТЕРРА», що розтавшовий за адресою: АДРЕСА_7 , на співбесіду щодо працевлаштування, звернулись до останньої з пропозицією про працевлаштування як повії з метою отримання грошової винагороди, ознайомили ОСОБА_16 з умовами праці, після чого ОСОБА_16 надала свою згоду на надання інтимних послуг та в подальшому, в період часу з 31 березня по 03 квітня 2019 року (включно) за адресою: АДРЕСА_8 , надавала сексуальні послуги особам чоловічої статі, із яких встановлено особу ОСОБА_17 , за винагороду.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, пом`якшити призначене їй покарання, застосувати щодо неї положення ст. 69 КК України та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Обгрунтовуючи свої вимоги зазначає, що має на утриманні неповнолітню дочку, 2003 року народження. Звертає увагу, що вину визнала в повному обсязі, надавала допомогу під час досудового розслідування.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду змінити, пом`якшити призначене йому покарання.
Зазначає, що не згоден з призначеним йому покаранням.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги обвинуваченого та просили її задовольнити в повному обсязі.
Обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні змінила вимоги апеляційної скарги, просила застосувати щодо неї положення ст. 75 КК України та звільнити її від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.
У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити їх без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без зміни.
Захисник ОСОБА_18 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, про поважні причини своєї неявки суду не повідомляв, заяв про відкладення розгляду справи не надходило, обвинувачена ОСОБА_7 не заперечувала проти розгляду провадження за його відсутності.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції встановив, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 кожний окремоповністю визнали свою вину в інкримінованих ним органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях, кваліфікованих за ч. 2 ст. 303, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 302 КК України, в зв`язку з чим, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинувачених за інкримінованими ним кримінальними правопорушеннями, на яких ні сторона обвинувачення, ні обвинувачені не наполягали. Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_7 кожного окремоу вчиненні кримінальних правопорушень, за які їх засуджено, за обставин, установлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація їх діянь за ч. 2 ст. 303, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 302 КК Україниу апеляційних скаргах не оскаржуються.

Доводи обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 кожного окремо про те, що судом необгрунтовано призначено ним суворе покарання, не заслуговують на увагу.
Згідно зі ст. 69 КК призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинений злочин, може мати місце за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості цього злочину, з урахуванням особи винного.
Відповідно до ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Під час розгляду кримінального провадження достатніх підстав для застосування щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вимог ст.ст. 69, 75 КК судом не встановлено і в апеляційних скаргах обвинувачених також не наведено.
При призначенні ОСОБА_8 покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, а також усі обставини провадження. Суд також зазначив, що визнав обставиною, що помякшує покарання, щире каяття, обставиною, яка обтяжує покарання, рецидив злочину.
З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєних кримінальних правопорушень та конкретних обставин їх вчинення, а також даних про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі.
Також з огляду на матеріали кримінального провадження ОСОБА_8 раніше судимий вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2018 року за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та іспитовим строком тривалістю 1 рік. ОСОБА_8 кримінальні правопорушення, за які він засуджений за даним вироком, вчинив під час іспитового строку, у зв`язку з тим суд правильно призначив обвинуваченому покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України.
З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, положення кримінального закону, мету покарання призначене судом ОСОБА_8 покарання за своїм видом та розміром є обгрунтованим та необхідним.
Підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання апеляційний суд не вбачає.
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених правопорушень, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, але притягалась до кримінальної відповідальності за злочин проти моральності, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні дитину, проте відповідно до характеристики навчального закладу КЗО СЗШ №1 ДМР ОСОБА_7 не приймає участь у вихованні дитини, не цікавиться навчанням доньки та відповідно до довідки КЗ СЗ Центр соціальної підтримки дітей Довіра ДМР дитина з 04 квітня 2019 року знаходиться на повному державному забезпеченні, а також усі обставини провадження. Суд також зазначив, що визнав обставиною, що помякшує покарання, щире каяття, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Окрім того, судом враховано, що ОСОБА_7 проживає на території України без надання дозволу на міграцію в Україну та без будь-якого документування посвідкою на постійне або тимчасове проживання в Україні, місця постійного проживання в України і реєстрації не має, офіційно не працевлаштована.
Суд першої інстанції детально проаналізував сукупність зазначених обставин, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин провадження, особи обвинуваченої та її ставлення до вчиненого, дійшов, на думку суду апеляційної інстанції, правильного висновку про призначення ОСОБА_7 покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених злочинів, конкретним їх обставинам, даним про особу обвинуваченої.
Доводи обвинуваченої ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про те, що вона має на утриманні неповнолітню дочку, 2003 року народження, та вину визнала в повному обсязі, мають місце, проте вже були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.
Посилання обвинуваченої на те, що вона надавала допомогу під час досудового розслідування, не беруться судом до уваги, оскільки в матеріалах провадження відсутні та обвинуваченою під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження зазначеної обставини.
Європейський суд у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, положення кримінального закону, мету покарання призначене судом ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром є обгрунтованим та необхідним.
Підстав для застосування при призначенні ОСОБА_7 покарання положень ст. 75 КК України, як про це зазначено в апеляційній скарзі останньої, апеляційний суд не вбачає.
З огляду на це наведені в апеляційних скаргах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 доводи про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених і за своїм видом є явно несправедливим внаслідок суворості, не впливають на відповідність призначеного кожному з них окремо покарання і не містять достатніх даних про призначення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 більш м`якого покарання, про що наполягали останні в своїх апеляційних скаргах.
Доводи апеляційних скарг і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування або зміни оскаржуваного вироку, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 липня 2019 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4