У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.07.2020 Справа №607/9465/20

провадження 1-кс/607/4244/2020
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Середзінського , адвоката-захисника ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , в залі суду у м.Тернополі, розглянувши клопотання захисника про зменшення розміру застави щодо підозрюваного:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ленінське Теофіпольського району Хмельницької області, українцю, громадянину України, проживаючому без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , тимчасово не працюючому, раніше судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 звернувся із клопотанням про зменшення розміру застави щодо підозрюваного ОСОБА_4 , а саме зменшивши її розмір з 450 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 945 900 гривень, до 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 210 000 гривень.
Клопотання мотивовано тим, що 25.01.2020 року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_5 постановлено ухвалу, якою обрано стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою з правом внесення застави у розмірі 450 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 945 900 гривень. Визначено, що у випадку внесення застави на ОСОБА_4 будуть покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України. Застава була обрана у межах кримінального провадження 0000235 від 11.06.2019 року, в якому ОСОБА_4 підозрювався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України. В ході досудового слідства встановлено, що ОСОБА_6 не причетний до скоєння злочину у складі організованої злочинної групи, свою вину у пред`явленому обвинуваченні він визнає повністю та сприяє слідству, переважно всі слідчі дії виконані, свідки, на яких нібито міг чинити вплив ОСОБА_6 , вже допитані, а судові експертизи проведені, крім того він висловив побажання укласти угоду з прокурором про визнання вини у пред`явленому обвинуваченні. Таким чином змінилася суть підозри порівняно із тією підозрою, яку брав до уваги суддя під час обрання запобіжного заходу. У зв`язку з чим, захисник ОСОБА_3 , беручи до уваги те, що його підзахисний визнає вину та щиро кається у скоєному, хворіє тривалий час та потребує обов`язкового оперативного втручання, яке є неможливим в місцях позбавлення волі, має на утриманні батьків-інвалідів, матеріальна шкода не завдана, злочин не спрямований проти життя та здоров`я, вважає що розмір застави є непомірно великим, тому просить змінити розмір застави, зменшивши її розмір до 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 210 000 гривень .
Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 подане клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту, посилаючись на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.
Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення підозрюваного, його захисника, думку прокурора, слідчий суддя приходить до висновку, що подане клопотання підлягає частковому задоволенню.
Так, слідчим суддею встановлено, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 25.01.2020 року застосовано запобіжний захід до підозрюваного ОСОБА_4 у виді тримання під вартою. Визначено заставу розмірі 450 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 945 900 гривень у межах кримінального провадження 0000235 від 11.06.2019 року.
24.06.2020року ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру, він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.307 КК України.
На даний час СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0000338 від 19.06.2020 року.
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про зміну розміру застави з 450 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 945 900 гривень, до 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 210 000 гривень, посилаючись на те, що змінилася суть підозри порівняно із тією, яку брав до уваги суддя під час обрання запобіжного заходу від 25.01.2020рокуроку, на даний момент слідчим доведено обґрунтованість підозри та частково наявність існування ризиків, але не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, тому вважає, що наявні всі підстави для застосування, у відповідності до частиною 4 статті 194 КПК України, більш м`якого запобіжного заходу.
У відповідності до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Згідно з ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням окрім обставин кримінального правопорушення, ще й майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Аналізуючи можливість задоволення клопотання захисника щодо зменшення розміру застави, суд звертає увагу на те, що запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , із визначенням застави розмірі 450 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, діє від 25.01.2020року, визначаючи розмір застави слідчий суддя не зазначив мотивів з огляду на що призначив заставу, що є більшою ніж визначено межами п.3 ч.5 ст.182 КПК України, в ухвалі Тернопільського апеляційного суду від 14.02.2020року колегія суду прийшла до висновку, що в даному випадку розмір застави в межах встановлених п.3 ч.5 ст.182 КПК України, не здатний забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а отже слідчий суддя вірно визначив її у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Однак як встановлено в судовому засіданні в подальшому ОСОБА_4 24.06.2020 року повідомлено про нову підозру, встановлено його не причетність до вчинення кримінального правопорушення у складі організованої групи, справа знаходиться на стадії завершення.
З огляду на встановлені ризики, враховуючи при цьому особу підозрюваного, обсяг доказової бази, вже зафіксований в матеріалах кримінального провадження, суд приходить до висновку про можливість зменшення розміру застави, як запобіжного заходу, застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 .
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.
Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, особу ОСОБА_4 , його вік, стан здоров`я, сімейний та майновий стан, зважаючи на практику ЄСПЛ, відповідно до якої з плином часу ризики, які існували на момент застосування запобіжного заходу, значно зменшуються або ж взагалі зникли, слідчий суддя вважає можливим зменшити розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 25.01.2020 року, та відповідно до ч.5 ст.182 КПК України визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, змінивши її розмір в сторону зменшення, яка достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, так як завищений розмір застави порушує права підозрюваного та суперечить практиці ЄСПЛ.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-79, 182, 193, 194, 196, 201, 309, 376, 532 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Заяву задовольнити частково.
Змінити розмір застави щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зменшивши її розмір з 450 прожиткових мінімумів до 150 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 315300 гривень.
В задоволенні решти клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1