Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

06 травня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 20 квітня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у кримінальному провадженні №0000090,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 20 квітня 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 .

Застосовано відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою ухвалено рахувати з моменту затримання , а саме з 17 год. 00 хв. 18 квітня 2020 року.

Строк дії ухвали встановлений до 17 год. 00 хв. 15 червня 2020 року.

Мотивував своє рішення слідчий суддя тим, що при розгляді клопотання стороною обвинувачення було доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить вказану ухвалу скасувати як необґрунтовану та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Зокрема, на переконання апелянта, стороною обвинувачення не доведено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, оскільки до матеріалів клопотання не долучено відповідних доказів.

Крім того, апелянт вказала на те, що слідчим суддею не було взято до уваги те, що ОСОБА_5 з місця події не зник, а здійснював заходи для усунення наслідків ДТП, надавав допомогу потерпілим. У зв`язку з пережитим душевним хвилюванням, у слідчому ізоляторі йому також надавалась медична допомога. Зазначила, що її підзахисний намагається всіляко сприяти розслідуванню, щиро розкаюється у наслідках, що настали. Крім того, він позитивно характеризується за місцем свого проживання, має хорошу репутацію за місцем роботи, високий рівень культури, користується повагою серед друзів, колег.

Також захисник вважає, що стороною обвинувачення не доведені заявлені ризики. Зокрема, підозрюваний не має на меті здійснювати протиправні дії, направлені на порушення закону, в тому числі схиляти до незаконних дій інших осіб. ОСОБА_5 є законослухняним громадянином, він не судимий, не притягався до адміністративної відповідальності, має стаж водіння більше 10 років з яких жодного разу не був учасником ДТП.

Апелянт вказала на те, що органами досудового слідства остаточно не з`ясовано ступінь тяжкості діянь та наслідків, зокрема при складанні протоколу події та схеми ДТП не з`ясовано обстановки подій чи перебувала малолітня дитина у спеціальному кріслі, швидкість транспортних засобів, чи перебував автомобіль марки ВАЗ на кільці руху. Не враховано також, що на шляху руху транспортного засобу ОСОБА_5 була вибоїна, а тому він був змушений пригальмувати.

Крім того, захисник вказала на наявність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного. Так, він одружений, його дружина працює вчителем-логопедом та отримує невеликий заробіток. У нього є двоє малолітніх дітей. Також на його частковому утриманні перебуває його мати пенсійного віку, а також сестра, яка самостійно виховує сина. Захисник вказала на те, що ОСОБА_5 протягом 10 років працював інженером з інвентаризації майна, а на даний час на умовах цивільно-правової угоди надає послуги різним приватним організаціям.

При цьому, апелянт вказала на те, що слідчим суддею не було досліджено можливості застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу та обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід, думку прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних доводів і залишення ухвали слідчого судді без змін, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Частиною 1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

При цьому, пунктом 4 ч.2 ст.183 КПК передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортними засобом, що спричинило смерть потерпілого, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Зокрема, 18.04.2020, в світлу пору доби, приблизно о 16 год. 17 хв., ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «BMW 520І», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі Р 77 Рівне - Тучин - Гоща Вельбівно, зі сторони с. Великий Житин Рівненського району Рівненської області, в напрямку автодороги Городище Рівне - Старокостянтинів, де організовано рух по колу, в порушенням вимогам дорожнього знаку 2.1. та пункту 16.11. Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, не надав перевагу в русі автомобілю «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався по головній дорозі де організовано круговий рух та допустив зіткнення із останнім.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загинула на місці події, а ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості та була госпіталізована до медичного закладу.

Порушення ОСОБА_5 вимог Правил дорожнього руху, а саме: дорожнього знаку 2.1 із наявною табличкою 7.8, що вимагає від водія транспортного засобу дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі; пункту 16.11, що вимагає від водія транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, перебувають у прямому безпосередньому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та настання суспільно-небезпечних наслідків.

18 квітня 2020 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК, а наступнго дня - 19 квітня 2020 року його було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Колегія суддів, перевіривши матеріали клопотання, вважає, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які б підтверджували обґрунтованість оголошеної йому підозри на даному етапі досудового розслідування.

При цьому, колегія суддів зауважує, що згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» де вказано, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Так, у протоколі огляду місця події (дорожньо-транспортної пригоди) від 18.04.2020 року зі схемою до нього, зафіксовано місце пригоди, елементи вулиці, дороги, вид та стан дорожнього покриття, спосіб регулювання руху на цій ділянці та зону дії дорожніх знаків, положення транспортних засобів на місці пригоди, що на даний час дають підстави стверджувати, що саме порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України призвело до виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що настали.

Окрім того, як зазначив прокурор під час апеляційного розгляду, згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_5 під час скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди перебув у стані наркотичного сп`яніння.
Щодо доводів сторони захисту щодо не встановлення на даний час певних обставин кримінального провадження, колегія суддів зауважує, що триває досудове розслідування, в межах якого будуть проводитись відповідні судові експертизи, допитуватись потерпілі та свідки, здійснюватись інші необхідні слідчі дії.
Також, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про доведеність існуванням ризиків можливості переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, а також впливу на потерпілих та свідків у даному провадженні.
Зважаючи на тяжкість можливого покарання у разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, результатом якого є тяжкі наслідки смерть малолітньої дитини та отримання середньої тяжкості тілесних ушкоджень іншій потерпілій, а також встановлену під час апеляційного розгляду обставину перебування ОСОБА_5 у стані наркотичного сп`яніння, колегія суддів визнає обгрунтованим висновок про наявність ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду і впливу на потерпілих, свідків з метою давання ними показань у свою користь.
Також, обираючи ОСОБА_5 найбільш суворий вид запобіжного заходу, слідчий суддя врахував усі характеризуючи обставини, на які покликалась сторона захисту в апеляційній скарзі. Зокрема, було враховано наявність у підозрюваного матері пенсіонера, перебування у нього на утриманні двох малолітніх дітей, відсутність судимостей, характеристику.
При цьому, колегія суддів зазначає, що сімейне законодавство визначає, що члени сім`ї вважаються такими, що перебувають на утриманні особи у разі, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Водночас, сторона захисту під час апеляційного розгляду не надала доказів того, що матір підозрюваного та його сестра перебували на утриманні підозрюваного.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також запобігання встановленим ризикам, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційних вимог захисника не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 20 квітня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3