ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2026/20 Справа № 199/2607/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000100 09 січня 2016 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

За вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2020 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 19 січня 2016 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 19 січня 2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 000 грн.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні у м. Дніпрі умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, за наступних обставин.
09 січня 2016 року приблизно о 16 год 15 хв ОСОБА_7 знаходився разом з раніше знайомим ОСОБА_10 на автомобільній стоянці, розташованій біля буд. 60 по вул.Малиновського у м. Дніпрі, де між ними на ґрунті неприязних відносин стався конфлікт з приводу боргових зобов`язань, під час якого у ОСОБА_11 виник злочинний умисел, спрямований на вбивство ОСОБА_10
09 січня 2016 року приблизно о 16 год 20 хв ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , знаходячись на автомобільній стоянці, розташованій поблизу буд. 60 по вул. Малиновського в м. Дніпрі, тримаючи в руці пістолет «MAJOR BERG 2,5» № НОМЕР_1 , який він попередньо взяв з собою, здійснив не менше 5 пострілів в область нижніх кінцівок та 1 пострілу в нижню частину тулубу ОСОБА_10 .
Внаслідок здійснених ОСОБА_12 пострілів ОСОБА_10 заподіяні тілесні ушкодження, які є тяжкими тілесними ушкодженнями, небезпечними для життя в момент спричинення.
Після здійснення пострілів ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, а потерпілий ОСОБА_10 самотужки дістався та присів на заднє сидіння автомобіля «Chevrolet Lacetti», д/р/н НОМЕР_2 , на якому прибув на місце зустрічі з ОСОБА_12 , де через декілька хвилин (більш точний час не встановлений) помер внаслідок спричиненого йому проникаючого, сліпого, вогнепального, кульового поранення органів черевної порожнини з пошкодженнями великих судин, кореня брижі кишечнику, крововиливами в черевну порожнину, що ускладнилось шоком.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі потерпілий просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.
Обґрунтовуючи свої вимоги вказує, що призначене покарання не відповідає характеру вчиненого злочину, а саме тому, що постріли були здійснені ОСОБА_7 на протязі певного проміжку часу, кожний наступний постріл завдавав ОСОБА_10 нестерпного болю, від якого останній корчився та хапався за живіт, поранений ОСОБА_10 не міг представляти для ОСОБА_7 ніякої загрози, однак останній доганяв його і продовжував стріляти, випустивши загалом 6 куль. Зазначає, що за час проведення досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений всіляко намагався викрутитись і максимально уникнути можливого суворого покарання. Звертає увагу на відсутність каяття та жалю у обвинуваченого.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілого.
Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілого.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються, у зв`язку з чим в частині обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України апеляційний суд виходить з фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції.
Твердження потерпілого про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості не заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан тощо. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання.
Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Встановлення ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення у значенні ст. 414 КПК України полягає у з`ясуванні судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Так, вирішуючи питання про призначення покарання суд врахував ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, а також ті обставини, що обвинувачений раніше не судимий, вчинив умисний злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, неодружений, до затримання офіційно працевлаштований не був та не має офіційно-підтверджених джерел доходу, за місцем фактичного мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у військкоматі.

Крім того, суд врахував і відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції детально проаналізував сукупність зазначених обставин виходячи з поняття покарання та його цілей з урахуванням обставин скоєння злочину та особи обвинуваченого, а тому дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, яке повинно бути визначено із реальним його відбуттям.
Відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 12 червня 2019 року прокурор в апеляційній скарзі просив скасувати попередній вирок суду від 03 січня 2019 року за ч. 2 ст. 121 КК України та ухвалити свій вирок за ч. 1 ст. 115 КК України, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді позбавленні волі на строк 13 років. Потерпілий ОСОБА_9 просив вказаний вирок суду скасувати і направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції апеляційна скарга прокурора була задоволена частково, а апеляційна скарга потерпілого в повному обсязі та скасовано попередній вирок у відношенні ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 416 КПК України при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції не сформулював своїх висновків щодо необхідності призначення більш тяжкого покарання ОСОБА_7 , ніж позбавлення волі на строк 9 років, у випадку, якщо під час нового розгляду в суді першої інстанції його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, буде доведено в установленому законом порядку, суд першої інстанції обгрунтовано визначив для відбуття обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що не має підстав вважати призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання несправедливим, у зв`язку з чим апеляційна скарга потерпілого задоволенню не підлягає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4