Справа № 470/670/15-к
Провадження № 1-кп/488/22/20
У Х В А Л А

23.04.2020 року Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.304 КК України,

ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України,

ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.309 КК України,

в с т а н о в и в :

Під час судового розгляду прокурором заявлені клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_8 . Клопотання мотивовані тим, що передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України такі ризики як переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник заперечили проти задоволення клопотання прокурора; обвинувачений заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт із носінням засобу електронного контролю.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник так само заперечили проти задоволення клопотання прокурора; обвинувачений заявив аналогічне клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт із носінням засобу електронного контролю.

Заслухавши думки сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині, що стосується заявлених клопотань, суд приходить до наступних висновків.

Так, обом обвинуваченим, як особам, які мають не зняті і не погашені в установленому законом порядку судимості та відбували покарання в місцях позбавлення волі, інкриміноване вчинення двох особливо тяжких корисливо-насильницьких злочинів, за які передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк понад три роки і до довічного позбавлення волі, а ОСОБА_8 додатково ще й вчинення одного тяжкого кримінального правопорушення.

ОСОБА_8 має судимість, серед іншого, за умисний злочин проти здоров`я особи, і за корисливі злочини. Обвинувачений до затримання не мав офіційного місця роботи або інших стабільних джерел доходу. Сукупність таких обставин дає підстави стверджувати про реальність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення і нездатність інших, більш м`яких, запобіжних заходів йому запобігти. Суду не представлено доказів, що даний ризик зменшився із часом.

ОСОБА_8 також має судимості, серед іншого, за умисний корисливий злочин за обтяжуючих обставин; в даному провадженні обвинувачується у вчиненні злочинів, які мали місце протягом невідбутого строку покарання за вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва від 11 квітня 2012 року. До затримання останній так само не мав офіційного місця роботи або інших стабільних джерел доходу. Сукупність таких обставин дає підстави стверджувати про реальність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення і нездатність інших, більш м`яких, запобіжних заходів йому запобігти. Суду не представлено доказів, що даний ризик зменшився із часом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є, зокрема, ризик вчинення інших кримінальних правопорушень. При цьому такий ризик може вимірюватися, у тому числі, наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.
Крім того, як зауважує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховуючи, що судовий розгляд до спливу терміну тримання обвинувачених під вартою не завершений, а, принаймні, один з ризиків, зазначених прокурором, продовжує мати місце дотепер, оцінюючи баланс між правом обох обвинувачених на свободу та суспільні інтереси безпеки, особливу тяжкість інкримінованих правопорушень, репутацію обвинувачених, колегія суддів погоджується із доводами клопотання про необхідність продовження останнім запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Щодо домашнього арешту, то, на думку колегії суддів, такий запобіжний захід міг би бути ефективним для запобігання ризику переховуватися від суду, натомість його можливість запобігти ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, особливо з урахуванням репутації обвинувачених, є сумнівною.

Поміж іншого, суд знову нагадує, що 08 січня 2020 року обом обвинуваченим за їхніми клопотаннями зменшений розмір застави до меж, наближених до мінімальних, і в такий спосіб суд надав останнім можливість звільнитися на період судового провадження.

Керуючись ст.ст.176-178, 331, 372 КПК України, суд

у х в а л и в :
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» на строк шістдесят днів до 22 червня 2020 року.

Продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» на строк шістдесят днів до 22 червня 2020 року.

Копію ухвали для виконання надіслати начальнику Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».

В задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3