Справа № 405/2773/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Кропивницький кримінальне провадження № 0003346 від 12.03.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кіровограда, українки, громадянки України, з базовою середньою освітою, розлученої, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 заподіяла умисне легке тілесне ушкодження, що спричинилокороткочасний розлад здоров`я, за наступних обставин.

11.04.2018 близько 17:30 год., точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 знаходилась на території подвір`я, за адресою: АДРЕСА_2 у якої із її сусідкою ОСОБА_5 виникла сварка.

Маючи та реалізовуючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , в ході сварки, ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_5 , взяла в руки скляну банку ємн. 0,5 л. і кинула в бік потерпілої ОСОБА_5 та влучила останній в лобну частину голови. Після чого, взяла ще одну скляну банку ємн.0,5 л. і знову кинула в бік потерпілої ОСОБА_5 і влучила в тім`яну частину голови останньої. В результаті чого у потерпілої ОСОБА_5 утворилось тілесне ушкодження, у вигляді рани в лобній ділянці голови (1), та тім`яній ділянці голови (1), які згідно висновку судово-медичної експертизи № 334 від 27.04.2018 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Кропивницький кримінальне провадження № 0003346 від 12.03.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кіровограда, українки, громадянки України, з базовою середньою освітою, розлученої, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 заподіяла умисне легке тілесне ушкодження, що спричинилокороткочасний розлад здоров`я, за наступних обставин.

11.04.2018 близько 17:30 год., точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 знаходилась на території подвір`я, за адресою: АДРЕСА_2 у якої із її сусідкою ОСОБА_5 виникла сварка.

Маючи та реалізовуючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , в ході сварки, ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_5 , взяла в руки скляну банку ємн. 0,5 л. і кинула в бік потерпілої ОСОБА_5 та влучила останній в лобну частину голови. Після чого, взяла ще одну скляну банку ємн.0,5 л. і знову кинула в бік потерпілої ОСОБА_5 і влучила в тім`яну частину голови останньої. В результаті чого у потерпілої ОСОБА_5 утворилось тілесне ушкодження, у вигляді рани в лобній ділянці голови (1), та тім`яній ділянці голови (1), які згідно висновку судово-медичної експертизи № 334 від 27.04.2018 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчинені кримінального правопорушення на початку судового розгляду не визнавала, в подальшому свою вину визнала повністю, надала суду показання, що із потерпілою має спільний двір по АДРЕСА_2 . Конфлікти виникають за огорожу, межі та прибирання території і відбуваються протягом тривалого часу.

11.04.2018 біля 17:30 год. вона вийшла на город в своєму подвір`ї, побачила ОСОБА_5 і привіталась, але у відповідь привітання не почула. Розпочала розмову з ОСОБА_5 щодо заміни огорожі, в ході чого між ними виник словесний конфлікт. Остання стала її ображати, на що вона взяла зі свого тину скляну банку ємн.0,5 і кинула в ОСОБА_5 , яка була приблизно на відстані 3-5 метрів, однак банка не розбилась, а лише доторкнулась ОСОБА_5 і покотилася далі. Остання підняла банку і у відповідь кинула до її двору. В цей час вже вийшов ОСОБА_7 , який стояв позаду неї, також поряд знаходилася собака. Банка кинута ОСОБА_5 розбилась об будинок, розлетілось скло, яке попало їй на голову. Вона попросила ОСОБА_7 забрати собаку, щоб не поранила лапи об скло. Після чого вона взяла ще одну скляну банку 0,5 л. і знову кинула та влучила ОСОБА_5 в голову, в якої пішла відразу кров і вона побігла до свого чоловіка. Першу банку кинула з метою припинення образ, які йшли в її адресу від потерпілої. Наміру завдати ОСОБА_5 тілесних ушкоджень у неї не було. Розуміє, що вчинила негарно, настання таких наслідків не бажала. Цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди визнає частково, та не визнає в частині стягнення моральної шкоди. Також пояснила, що потерпіла на городі була не в платі, як вказує остання, а в штанях та футболці. Також просила суд закрити провадження в справі у зв`язку із закінченням строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності.

Незважаючи на повне визнання своєї вини та часткове визнання цивільного позову обвинуваченою ОСОБА_3 , її вина повністю підтверджується наданими прокурором та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , згідно яких вона проживає по АДРЕСА_2 . У неї спільний двір з ОСОБА_3

11.04.2018 біля 17:30 год. вона вийшла до свого огороду. Також позаду неї вийшла ОСОБА_3 . Між ними була відстань 3-4 метри, невисока огорожа зі штахету, на якому сушилися скляні банки об`ємом 0,5 л. ОСОБА_3 без привітання почала говорити, щоб вона знесла свою сітку, оскільки обвинувачена буде ставити собі паркан, на ґрунті чого виник конфлікт. ОСОБА_3 взяла зі паркану скляну банку, об`ємом 0,5 л. та кинула в неї, але банка впала на землю. Вона банку підняла та перекинула назад через паркан. Після чого ОСОБА_3 знову кинула ще одну банку і попала в лобну частину голови, від чого відразу у неї пішла кров. Потім ОСОБА_3 взяла третю банку, об`ємом 0,5 л. кинула і знову попала в голову. Відразу підбіг її знайомий ОСОБА_8 , почав кричати на ОСОБА_3 , а сусідка на ім`я ОСОБА_9 викликала швидку медичну допомогу. В подальшому її госпіталізували до Кіровоградської обласної лікарні, де були накладені на рану шви, з якими ходила приблизно 10-15 днів, робила перев`язки. З трьох банок в неї влучили дві. Крім ОСОБА_3 під час цих подій вона більше нікого не бачила, а поряд з нею на відстані 3-4 метрів знаходився ОСОБА_8 . Цивільний позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити.

- показаннями свідка ОСОБА_7 , згідно яких ОСОБА_3 є його колишньою дружиною, однак проживають спільно в одному будинку. 11.04.2018 у вечірній час він перебував вдома, а дружина була на городі біля подвір`я. Почув шум. Коли вийшов з будинку, побачив конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , який на його думку був із-за огорожі, в ході якого остання взяла скляну банку 0,5 л. та кинула в ОСОБА_10 , яка підняла банку, кинула на подвір`я ОСОБА_3 і банка розбилась об кут будинку. ОСОБА_3 взяла наступну банку 0,5л. кинула в ОСОБА_5 і попала в голову. Внаслідок чого у ОСОБА_5 з голови пішла кров. Бачив дві банки, перша яка розбилась у них на подвір`ї, а друга потрапила в голову ОСОБА_5 . Почались крики і сусідка викликала швидку медичну допомогу. В момент конфлікту потерпіла ОСОБА_5 була в робочому одязі, а саме в спортивних штанах, кофті, а не в платі.

- показаннями свідка ОСОБА_8 , згідно яких 11.04.2018 біля 17:00 год. він приїхав на маршрутному таксі на дачу (город), що по АДРЕСА_2 . Після чого приїхала і його дружина ОСОБА_11 , яка пішла на город. Через деякий час він почув на подвір`ї словесний конфлікт. Він бачив, як ОСОБА_3 кинула в ОСОБА_10 одну банку, об`ємом 0,5л, однак не влучила. Кинула другу банку 0,5л. і влучила ОСОБА_5 в лоб, від чого остання впала на землю. ОСОБА_3 взяла третю банку, кинула і влучила в голову ОСОБА_12 , у якої пішла кров. Він стояв від ОСОБА_5 на відстані біля двох метрі і ці події були в полі його зору. На території ОСОБА_3 під час цих подій нікого більше не було. Він викликав швидку медичну допомогу і в обласній лікарні ОСОБА_12 наклали шви.

Крім того, вина обвинуваченої ОСОБА_3 також підтверджується наданими прокурором та дослідженими у судовому засіданні наступними письмовими доказами:

- заявою потерпілої ОСОБА_5 від 11.04.2018, згідно якої вона просить притягнути до відповідальності ОСОБА_3 за спричинення їй тілесних ушкоджень;

(а.п.4)

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.04.2018 за участю потерпілої ОСОБА_5 , в ході якого остання пояснила та показала при яких обставинах їй було спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_3 ;
(а.п. 20-23)

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.04.2018 за участю свідка ОСОБА_8 , в ході якого останній пояснив та показав при яких обставинах ОСОБА_5 було спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_3 ;
(а.п.27-32)

- листом з Кіровоградської обласної лікарні з підтвердженням інформації, що 11.04.2018 о 18:30 ОСОБА_5 була доставлена бригадою швидкої медичної допомоги до приймального відділення Кіровоградської обласної лікарні;

(а.п.39-41)

- висновком судово-медичного експерта № 334 від 27.04.2018, згідно якого у ОСОБА_5 мались тілесні ушкодження у вигляді рани в лобній ділянці голови (1) та тім`яній ділянці голови (1). У зв`язку з відсутністю морфологічного опису характеристики ран (їх краї, кінці, дна), конкретно говорити про механізм їх утворення, не є можливим. Дані тілесні ушкодження могли утворитися в строк вказаний у постанові та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, згідно «Правил судово - медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6. Виставлений діагноз закрита черепно мозкова травма, при дачі висновку за ступенем тяжкості не оцінювався, так як не підтверджений об`єктивною неврологічною симптоматикою. Об`єктивних судово медичних даних, чи втрачала потерпіла свідомість після нанесення тілесних ушкоджень, не має. Пошкодження утворились від не менш 2-х травматичних впливів. Судово медичних даних, з якою силою наносились удари, не має. Враховуючи локалізацію та взаєморозташування тілесних ушкоджень виключається можливість їх утворення при падінні з положення стоячи на площину. Пошкодження які б могли утворитись при боротьбі, самообороні, не описано. Механізм та локалізація тілесних ушкоджень виявлених при проведенні судово медичної експертизи відповідає показам, на які вказує потерпіла ОСОБА_5 в протоколі проведення слідчого експерименту від 20.04.2018. Механізм та локалізація тілесних ушкоджень виявлених при проведенні судово медичної експертизи відповідає показам, на які вказує свідок ОСОБА_8 в протоколі проведення слідчого експерименту від 13.04.2018;

(а.п.53-54)

- актом від 14.11.2018 складеним ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 засвідчений головою квартального комітету № 21, згідно якого 11.04.2018, близько 19:00 год. вони стали свідками побиття і нанесення значних тілесних пошкоджень ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 співвласницею даного будинку ОСОБА_3 . Чули крики потерпілої, бачили побиті банки та кров на території домоволодіння, на голові та обличчі були значні різано - рублені рани, з яких була сильна кровотеча. Свідки надавали їй первинну медичну допомогу, намагалися зупинити кровотечу, визвали швидку медичну допомогу, а ОСОБА_3 втекла з місця побиття, допомогу потерпілій не надала, залишила її у стані небезпечному для життя, сама закрилась у своєму будинку і пояснень за що побила потерпілу не надала;

(а.с.64)

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинилокороткочасний розлад здоров`я, кваліфікація дій обвинуваченої органами досудового слідства є правильною.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинила умисний злочин, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, не працює, розлучена, на утриманні малолітніх дітей не має, за останнім місцем роботи та за місцем свого проживання характеризується позитивно (а.с.71, а.с.108), на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Згідно з досудовою доповіддю наданої Подільським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області від 26.02.2019 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_3 органом пробації оцінюється, як середній. Ризик небезпеки для суспільства, оцінюється, як середній. Орган пробації вважає, що виправлення останньої можливе без обмеження або позбавлення волі.

Обставиною, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особи обвинуваченої, її ставлення до вчиненого, також враховуючи досудову доповідь органу пробації, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин, яке буде необхідним та достатнім на думку суду для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, ОСОБА_3 не є особою пенсійного віку, а більш м`яке покарання, яке визначено санкцією ч2. ст. 125 КК України у виді штрафу на думку суду не може бути застосоване, оскільки остання офіційно не працює, а відтак не має стабільного джерела доходу.

Не підлягає задоволенню вимога обвинуваченої ОСОБА_3 про закриття провадження у справі у зв`язку із спливом строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності виходячи із наступного

Частиною 2 ст.125 КК України визначено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Згідно ст.12 КК України злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
п.2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинений злочин 11.04.2018, а відтак на час ухвалення вироку не пройшло 3 роки, тому строк давності для закриття провадження у справі не сплив.

Так, потерпілою ОСОБА_5 заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 на її користь 15 269,25 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 50 000 грн. моральної шкоди та 704, 20 грн. сплаченого судового збору. Даний позов обвинувачена частково визнала в частині відшкодування матеріальної шкоди та не визнала в частині моральної шкоди і судового збору, суд визнає таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє у ньому.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В підтримання своїх позовних вимог потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що на своє неповне лікування вона змушена була понести незаплановані витрати в розмірі 3 269,25 грн. Також, обвинувачена під час побиття спричинила їй шкоду одягу, а саме платтю, яке стало непридатним для користування після залиття кров`ю, вартість якого становить 1 600 грн. Крім того, вона понесла транспортні витрати на приїзд до лікарні та з лікарні додому в загальному розмірі 400 грн.
В результаті лікування черепно-мозкової травми та травми обличчя, які нанесла їй обвинувачена та через відсутність коштів на тривале лікування стан її здоров`я значно погіршився. Тому, на даний час вона потребує лікування і планового оздоровлення, на що їй бракує коштів щонайменше 10 000 грн. ( на лікування у невропатолога - 4000 грн.; путівку в санаторій 6 000 грн.). Вважає, що обвинувачена заподіяла їй матеріальні збитки на загальну суму 15 269, 25 грн.
Щодо чеку про відшкодування матеріальної шкоди № 46692, та чеків де вказані такі товари, як гінекологічний набор, жіночі прокладки (чек від 22.05.2018), проносні, спрей назальний, потерпіла пояснила, що може випадково чек поклали в аптеці. Щодо приладів зазначених в чеці від 22.05.2018 не пам`ятає. Документальних підтверджень на 400 грн. на транспортні витрати, підтверджень, що саме було пошкоджено плаття та витрати на санаторно - курортне лікування, суду не надано.

В цій частині позов підлягає частковому задоволенню на підставі підтверджуючих документів в розмірі 2 718, 59 грн.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 щодо стягнення моральної шкоди в сумі 50 000 гривень підлягають частковому задоволенню.
Моральну шкоду потерпіла ОСОБА_5 в розмірі 50 000 грн. обґрунтовує тим, що тривалий час проходила лікування, біля місяця вона не бачила на око, вимушена була їздити на таксі до лікарні, через душевні хвилювання постійно піднімається тиск, перебуває у стресовому стані.

Згідно з ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, нанесеної в результаті порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болі і стражданнях, які фізична особа отримала у зв`язку з каліцтвом або іншим пошкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, які фізична особа отримала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього самого, членів його сім`ї або близьких родичів; у душевних стражданнях, які фізична особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням його майна.

Керуючись принципами виваженості та справедливості, враховуючи характер вчиненого правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань які перенесла потерпіла ОСОБА_5 , однак вказаний розмір 50 000 грн. моральної шкоди є дещо завищеним. При цьому, суд керується положеннями, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р і виходить із принципу неупередженості, об`єктивності, розумності та справедливості, а тому суд стягує з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 7 000 грн.

Вимога потерпілої про стягнення з обвинуваченої на її користь 704,20 грн. судового збору, який сплачений потерпілою при подачі цивільного позову в кримінальному провадженні в частині стягнення моральної шкоди, не підлягає задоволенню, виходячи із висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеного в постанові від 23.01.2019 року (справа № 187/291/17, провадження № 51-274км17), що при вирішенні у межах кримінального провадження цивільного позову стягнення судового збору з обвинуваченого (засудженого), який несе цивільну відповідальність, не допускається, адже таке стягнення суперечить закріпленим у статтях 2, 7, 9 КПК завданням кримінального провадження, засаді законності, не відповідає приписам ч. 5 ст. 128, статей 118, 119, 370 цього Кодексу та істотно порушує гарантоване особі право на розгляд справи щодо неї з додержанням вимог зазначеного провадження, передбачених указаним Кодексом.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Підстав для застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Керуючись ст. 371- 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, призначивши покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин.
Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) 2 718,59 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 7 000 грн. моральної шкоди.
В решті заявлених вимог відмовити.
Матеріали кримінального провадження залишити при обвинувальному акті.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчинені кримінального правопорушення на початку судового розгляду не визнавала, в подальшому свою вину визнала повністю, надала суду показання, що із потерпілою має спільний двір по АДРЕСА_2 . Конфлікти виникають за огорожу, межі та прибирання території і відбуваються протягом тривалого часу.

11.04.2018 біля 17:30 год. вона вийшла на город в своєму подвір`ї, побачила ОСОБА_5 і привіталась, але у відповідь привітання не почула. Розпочала розмову з ОСОБА_5 щодо заміни огорожі, в ході чого між ними виник словесний конфлікт. Остання стала її ображати, на що вона взяла зі свого тину скляну банку ємн.0,5 і кинула в ОСОБА_5 , яка була приблизно на відстані 3-5 метрів, однак банка не розбилась, а лише доторкнулась ОСОБА_5 і покотилася далі. Остання підняла банку і у відповідь кинула до її двору. В цей час вже вийшов ОСОБА_7 , який стояв позаду неї, також поряд знаходилася собака. Банка кинута ОСОБА_5 розбилась об будинок, розлетілось скло, яке попало їй на голову. Вона попросила ОСОБА_7 забрати собаку, щоб не поранила лапи об скло. Після чого вона взяла ще одну скляну банку 0,5 л. і знову кинула та влучила ОСОБА_5 в голову, в якої пішла відразу кров і вона побігла до свого чоловіка. Першу банку кинула з метою припинення образ, які йшли в її адресу від потерпілої. Наміру завдати ОСОБА_5 тілесних ушкоджень у неї не було. Розуміє, що вчинила негарно, настання таких наслідків не бажала. Цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди визнає частково, та не визнає в частині стягнення моральної шкоди. Також пояснила, що потерпіла на городі була не в платі, як вказує остання, а в штанях та футболці. Також просила суд закрити провадження в справі у зв`язку із закінченням строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності.

Незважаючи на повне визнання своєї вини та часткове визнання цивільного позову обвинуваченою ОСОБА_3 , її вина повністю підтверджується наданими прокурором та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , згідно яких вона проживає по АДРЕСА_2 . У неї спільний двір з ОСОБА_3

11.04.2018 біля 17:30 год. вона вийшла до свого огороду. Також позаду неї вийшла ОСОБА_3 . Між ними була відстань 3-4 метри, невисока огорожа зі штахету, на якому сушилися скляні банки об`ємом 0,5 л. ОСОБА_3 без привітання почала говорити, щоб вона знесла свою сітку, оскільки обвинувачена буде ставити собі паркан, на ґрунті чого виник конфлікт. ОСОБА_3 взяла зі паркану скляну банку, об`ємом 0,5 л. та кинула в неї, але банка впала на землю. Вона банку підняла та перекинула назад через паркан. Після чого ОСОБА_3 знову кинула ще одну банку і попала в лобну частину голови, від чого відразу у неї пішла кров. Потім ОСОБА_3 взяла третю банку, об`ємом 0,5 л. кинула і знову попала в голову. Відразу підбіг її знайомий ОСОБА_8 , почав кричати на ОСОБА_3 , а сусідка на ім`я ОСОБА_9 викликала швидку медичну допомогу. В подальшому її госпіталізували до Кіровоградської обласної лікарні, де були накладені на рану шви, з якими ходила приблизно 10-15 днів, робила перев`язки. З трьох банок в неї влучили дві. Крім ОСОБА_3 під час цих подій вона більше нікого не бачила, а поряд з нею на відстані 3-4 метрів знаходився ОСОБА_8 . Цивільний позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити.

- показаннями свідка ОСОБА_7 , згідно яких ОСОБА_3 є його колишньою дружиною, однак проживають спільно в одному будинку. 11.04.2018 у вечірній час він перебував вдома, а дружина була на городі біля подвір`я. Почув шум. Коли вийшов з будинку, побачив конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , який на його думку був із-за огорожі, в ході якого остання взяла скляну банку 0,5 л. та кинула в ОСОБА_10 , яка підняла банку, кинула на подвір`я ОСОБА_3 і банка розбилась об кут будинку. ОСОБА_3 взяла наступну банку 0,5л. кинула в ОСОБА_5 і попала в голову. Внаслідок чого у ОСОБА_5 з голови пішла кров. Бачив дві банки, перша яка розбилась у них на подвір`ї, а друга потрапила в голову ОСОБА_5 . Почались крики і сусідка викликала швидку медичну допомогу. В момент конфлікту потерпіла ОСОБА_5 була в робочому одязі, а саме в спортивних штанах, кофті, а не в платі.

- показаннями свідка ОСОБА_8 , згідно яких 11.04.2018 біля 17:00 год. він приїхав на маршрутному таксі на дачу (город), що по АДРЕСА_2 . Після чого приїхала і його дружина ОСОБА_11 , яка пішла на город. Через деякий час він почув на подвір`ї словесний конфлікт. Він бачив, як ОСОБА_3 кинула в ОСОБА_10 одну банку, об`ємом 0,5л, однак не влучила. Кинула другу банку 0,5л. і влучила ОСОБА_5 в лоб, від чого остання впала на землю. ОСОБА_3 взяла третю банку, кинула і влучила в голову ОСОБА_12 , у якої пішла кров. Він стояв від ОСОБА_5 на відстані біля двох метрі і ці події були в полі його зору. На території ОСОБА_3 під час цих подій нікого більше не було. Він викликав швидку медичну допомогу і в обласній лікарні ОСОБА_12 наклали шви.

Крім того, вина обвинуваченої ОСОБА_3 також підтверджується наданими прокурором та дослідженими у судовому засіданні наступними письмовими доказами:

- заявою потерпілої ОСОБА_5 від 11.04.2018, згідно якої вона просить притягнути до відповідальності ОСОБА_3 за спричинення їй тілесних ушкоджень;

(а.п.4)

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.04.2018 за участю потерпілої ОСОБА_5 , в ході якого остання пояснила та показала при яких обставинах їй було спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_3 ;
(а.п. 20-23)

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.04.2018 за участю свідка ОСОБА_8 , в ході якого останній пояснив та показав при яких обставинах ОСОБА_5 було спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_3 ;
(а.п.27-32)

- листом з Кіровоградської обласної лікарні з підтвердженням інформації, що 11.04.2018 о 18:30 ОСОБА_5 була доставлена бригадою швидкої медичної допомоги до приймального відділення Кіровоградської обласної лікарні;

(а.п.39-41)

- висновком судово-медичного експерта № 334 від 27.04.2018, згідно якого у ОСОБА_5 мались тілесні ушкодження у вигляді рани в лобній ділянці голови (1) та тім`яній ділянці голови (1). У зв`язку з відсутністю морфологічного опису характеристики ран (їх краї, кінці, дна), конкретно говорити про механізм їх утворення, не є можливим. Дані тілесні ушкодження могли утворитися в строк вказаний у постанові та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, згідно «Правил судово - медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6. Виставлений діагноз закрита черепно мозкова травма, при дачі висновку за ступенем тяжкості не оцінювався, так як не підтверджений об`єктивною неврологічною симптоматикою. Об`єктивних судово медичних даних, чи втрачала потерпіла свідомість після нанесення тілесних ушкоджень, не має. Пошкодження утворились від не менш 2-х травматичних впливів. Судово медичних даних, з якою силою наносились удари, не має. Враховуючи локалізацію та взаєморозташування тілесних ушкоджень виключається можливість їх утворення при падінні з положення стоячи на площину. Пошкодження які б могли утворитись при боротьбі, самообороні, не описано. Механізм та локалізація тілесних ушкоджень виявлених при проведенні судово медичної експертизи відповідає показам, на які вказує потерпіла ОСОБА_5 в протоколі проведення слідчого експерименту від 20.04.2018. Механізм та локалізація тілесних ушкоджень виявлених при проведенні судово медичної експертизи відповідає показам, на які вказує свідок ОСОБА_8 в протоколі проведення слідчого експерименту від 13.04.2018;

(а.п.53-54)

- актом від 14.11.2018 складеним ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 засвідчений головою квартального комітету № 21, згідно якого 11.04.2018, близько 19:00 год. вони стали свідками побиття і нанесення значних тілесних пошкоджень ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 співвласницею даного будинку ОСОБА_3 . Чули крики потерпілої, бачили побиті банки та кров на території домоволодіння, на голові та обличчі були значні різано - рублені рани, з яких була сильна кровотеча. Свідки надавали їй первинну медичну допомогу, намагалися зупинити кровотечу, визвали швидку медичну допомогу, а ОСОБА_3 втекла з місця побиття, допомогу потерпілій не надала, залишила її у стані небезпечному для життя, сама закрилась у своєму будинку і пояснень за що побила потерпілу не надала;

(а.с.64)

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинилокороткочасний розлад здоров`я, кваліфікація дій обвинуваченої органами досудового слідства є правильною.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинила умисний злочин, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, не працює, розлучена, на утриманні малолітніх дітей не має, за останнім місцем роботи та за місцем свого проживання характеризується позитивно (а.с.71, а.с.108), на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Згідно з досудовою доповіддю наданої Подільським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області від 26.02.2019 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_3 органом пробації оцінюється, як середній. Ризик небезпеки для суспільства, оцінюється, як середній. Орган пробації вважає, що виправлення останньої можливе без обмеження або позбавлення волі.

Обставиною, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особи обвинуваченої, її ставлення до вчиненого, також враховуючи досудову доповідь органу пробації, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин, яке буде необхідним та достатнім на думку суду для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, ОСОБА_3 не є особою пенсійного віку, а більш м`яке покарання, яке визначено санкцією ч2. ст. 125 КК України у виді штрафу на думку суду не може бути застосоване, оскільки остання офіційно не працює, а відтак не має стабільного джерела доходу.

Не підлягає задоволенню вимога обвинуваченої ОСОБА_3 про закриття провадження у справі у зв`язку із спливом строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності виходячи із наступного

Частиною 2 ст.125 КК України визначено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Згідно ст.12 КК України злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
п.2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинений злочин 11.04.2018, а відтак на час ухвалення вироку не пройшло 3 роки, тому строк давності для закриття провадження у справі не сплив.

Так, потерпілою ОСОБА_5 заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 на її користь 15 269,25 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 50 000 грн. моральної шкоди та 704, 20 грн. сплаченого судового збору. Даний позов обвинувачена частково визнала в частині відшкодування матеріальної шкоди та не визнала в частині моральної шкоди і судового збору, суд визнає таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє у ньому.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В підтримання своїх позовних вимог потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що на своє неповне лікування вона змушена була понести незаплановані витрати в розмірі 3 269,25 грн. Також, обвинувачена під час побиття спричинила їй шкоду одягу, а саме платтю, яке стало непридатним для користування після залиття кров`ю, вартість якого становить 1 600 грн. Крім того, вона понесла транспортні витрати на приїзд до лікарні та з лікарні додому в загальному розмірі 400 грн.
В результаті лікування черепно-мозкової травми та травми обличчя, які нанесла їй обвинувачена та через відсутність коштів на тривале лікування стан її здоров`я значно погіршився. Тому, на даний час вона потребує лікування і планового оздоровлення, на що їй бракує коштів щонайменше 10 000 грн. ( на лікування у невропатолога - 4000 грн.; путівку в санаторій 6 000 грн.). Вважає, що обвинувачена заподіяла їй матеріальні збитки на загальну суму 15 269, 25 грн.
Щодо чеку про відшкодування матеріальної шкоди № 46692, та чеків де вказані такі товари, як гінекологічний набор, жіночі прокладки (чек від 22.05.2018), проносні, спрей назальний, потерпіла пояснила, що може випадково чек поклали в аптеці. Щодо приладів зазначених в чеці від 22.05.2018 не пам`ятає. Документальних підтверджень на 400 грн. на транспортні витрати, підтверджень, що саме було пошкоджено плаття та витрати на санаторно - курортне лікування, суду не надано.

В цій частині позов підлягає частковому задоволенню на підставі підтверджуючих документів в розмірі 2 718, 59 грн.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 щодо стягнення моральної шкоди в сумі 50 000 гривень підлягають частковому задоволенню.
Моральну шкоду потерпіла ОСОБА_5 в розмірі 50 000 грн. обґрунтовує тим, що тривалий час проходила лікування, біля місяця вона не бачила на око, вимушена була їздити на таксі до лікарні, через душевні хвилювання постійно піднімається тиск, перебуває у стресовому стані.

Згідно з ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, нанесеної в результаті порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болі і стражданнях, які фізична особа отримала у зв`язку з каліцтвом або іншим пошкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, які фізична особа отримала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього самого, членів його сім`ї або близьких родичів; у душевних стражданнях, які фізична особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням його майна.

Керуючись принципами виваженості та справедливості, враховуючи характер вчиненого правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань які перенесла потерпіла ОСОБА_5 , однак вказаний розмір 50 000 грн. моральної шкоди є дещо завищеним. При цьому, суд керується положеннями, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р і виходить із принципу неупередженості, об`єктивності, розумності та справедливості, а тому суд стягує з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 7 000 грн.

Вимога потерпілої про стягнення з обвинуваченої на її користь 704,20 грн. судового збору, який сплачений потерпілою при подачі цивільного позову в кримінальному провадженні в частині стягнення моральної шкоди, не підлягає задоволенню, виходячи із висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеного в постанові від 23.01.2019 року (справа № 187/291/17, провадження № 51-274км17), що при вирішенні у межах кримінального провадження цивільного позову стягнення судового збору з обвинуваченого (засудженого), який несе цивільну відповідальність, не допускається, адже таке стягнення суперечить закріпленим у статтях 2, 7, 9 КПК завданням кримінального провадження, засаді законності, не відповідає приписам ч. 5 ст. 128, статей 118, 119, 370 цього Кодексу та істотно порушує гарантоване особі право на розгляд справи щодо неї з додержанням вимог зазначеного провадження, передбачених указаним Кодексом.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Підстав для застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Керуючись ст. 371- 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, призначивши покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин.
Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) 2 718,59 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 7 000 грн. моральної шкоди.
В решті заявлених вимог відмовити.
Матеріали кримінального провадження залишити при обвинувальному акті.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда ОСОБА_15