1Справа № 335/8280/19 1-кс/335/8561/2019
УХВАЛА
Вказує, що стороні обвинувачення вже 19 червня 2019 року було відомо, що брати Дімітрови не причетні до зникнення речей потерпілих, у зв`язку із чим скаржники просять суд скасувати постанову начальника ювенальної юстиції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, зобов`язати уповноважену особу невідкладно кримінальне провадження за підозрою братів ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України закрити у зв`язку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, зобов`язати уповноважену особу невідкладно направити копію постанови братам ОСОБА_6 .
ОСОБА_3 до судового засідання не з`явився, у скарзі просив розглянути скаргу за його відсутності.
Прокурор в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути скаргу за його відсутності та відмовити в задоволенні скарги, оскільки постанова прокурора є законною.
Відсутність у судовому засіданні представника прокуратури не перешкоджає розгляду скарги, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України.
Слідчим суддею визнано можливим розгляд скарги у відсутність заявників та представника прокуратури. При цьому слідчим суддею враховано положення ст.ст. 26, 306 КПК України.
Відповідно до ст. 107 КПК України у зв`язку з відсутністю учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося.
Вивчивши доводи скарги, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя доходить до такого висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні визначені у ч. 1 ст. 91 КПК України. Частиною другою цієї статті КПК передбачено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
За змістом положень ст.ст. 283, 284 КПК закінчення досудового розслідування - це завершальний етап стадії досудового розслідування, у межах якого підбиваються підсумки роботи слідчого і прокурора щодо вирішення завдань кримінального провадження, аналізуються всі зібранні докази та приймається підсумкове рішення у справі на стадії досудового розслідування.
Після виконання вимог ст.91 КПК, а саме встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, досудове розслідування визнається закінченим, тобто, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих (розшукових) дій або негласних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, які виникли, не залишилась не перевіреною.
Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, а прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Частинами 5, 6, 7 ст.110 КПК України визначені вимоги, яким повинна відповідати постанова прокурора.
Перевіривши оскаржувану постанову приходжу до висновку, що вона відповідає вимогам ст.110 КПК України, прокурором викладені висновки про необхідність закриття кримінального провадження, які підтверджуються зібраними у справі доказами і у своїй сукупності, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, вказують на законність та обґрунтованість прийнятого процесуального рішення.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений в тому числі приймати рішення щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що зазначено у ст. 26 КПК України.
Аналізуючи вищевикладені положення закону, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурор самостійний в прийнятті рішення про закриття кримінального провадження, а також у визначенні підстав з яких він закриває кримінальне провадження, а тому слідчий суддя позбавлення права зобов`язувати прокурора закривати провадження з тих чи інших підстав.
З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що при закритті кримінального провадження прокурором були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, а тому постанова прокурора від 26 листопада 2019 року про закриття кримінального провадження є законною, а скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 303, 304, 307 КПК України, слідчий суддя
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів, з дня його проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1