Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/3488/19
н/п 1-кп/490/119/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року місто Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000022 відомості про яке внесено 18.01.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Сухополова Прилуцького району Чернігівської області, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою загальною освітою, раніше не судимого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

23.10.2017 ОСОБА_4 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження строкової військової служби. 25.10.2017 у складі ешелон-команди він відправлений для проходження військової служби до в/ч НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ). Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 255 від 25.10.2017 ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду курсанта

Відтак, з 25.10.2017, тобто з дня відправлення ОСОБА_4 , до військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку проходження військової строкової служби.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) № 285 від 07.12.2017 ОСОБА_4 призначено на посаду кулеметника 2 роти морської піхоти батальйону морської піхоти, зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) № 86 від 12.04.2018 ОСОБА_4 призначено на посаду кулеметника 3 відділення морської піхоти 2 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти батальйону морської піхоти.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період як періоду, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Будучи військовослужбовцем, матрос ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 128, 216-220 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», був зобов`язаний дотримуватися загальних обов`язків військовослужбовців, своїх службових обов`язків, а також порядку звільнення з розташування військової частини.

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби матросу ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення вчасно на службу до в/ч НОМЕР_2 в умовах особливого періоду, крім воєнного стану останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього обов`язки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 29 від 31.01.2018 матрос строкової служби ОСОБА_4 вибув у відпустку за весь період служби в особливий період зі збереженням грошового забезпечення. Згідно наказу термін повернення з відпустки 12.02.2018 до 20 год. 00 хв.

13.02.2018 о 20 год. 00 хв. ОСОБА_4 не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та незаконно перебував за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно до військової частини.

06.04.2018 о 08 год. 30 хв. ОСОБА_4 добровільно з`явився до військової частини НОМЕР_2 , та того дня приступив до виконання свої службових обов`язків.

19.08.2018 о 20 год. 00 хв. ОСОБА_4 повторно вчинив не з`явлення до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та незаконно перебував за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно до військової частини.

17.10.2018 о 08 год. 30 хв. ОСОБА_4 добровільно з`явився до військової частини НОМЕР_2 , та того дня приступив до виконання свої службових обов`язків.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися в нез`явленні вчасно на службу без поважних причин , вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцемстрокової служби, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та пояснив, що підтверджує обставини, викладені в обвинувальному акті, оскільки за сімейними обставинами у січні 2017 року він вчасно не повернувся до військової частини для несення служби. Крім того, 19.08.2018 року обвинувачений повторно вчасно не з`явився для проходження військової служби через особисті мотиви, у чому щиро покаявся та просив суворо його не карати.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і ОСОБА_4 винуватий у його вчиненні, так як він не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, будучи військовослужбовцемстрокової служби.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає вчинення ним кримінального правопорушення повторно.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до положень ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, має постійне місце мешкання, характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, а тому суд вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Разом із тим, враховуючи, що обвинувачений визнав провину, щиро покаявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від реального відбування покарання у вигляді позбавлення волі, на підставі вимог ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від покарання з випробуванням, строком на 1 (один) рік.
Крім того, суд вважає необхідним, у зв`язку із звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, на підставі вимог п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженню не заявлений.
Речові докази у справі відсутні.
Витрати на залучення експертів для проведення експертиз відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370- 374, 394 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3-х (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1