Справа № 357/9423/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.04.2020 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 1 в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області кримінальне провадження № 0002686 від 25.05.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ірпінь Київської області, громадянки України, з вищою освітою, не працюючої, не заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженки м. Узин Білоцерківського району Київської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_9 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

24 травня 2017 близько 13 год. 00 хв. у кімнаті квартири АДРЕСА_5 , під час спільного вживання алкогольних напоїв, в спальній кімнаті вказаної квартири де між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з однієї сторони, потерпілою ОСОБА_10 - з іншої, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт.

Під час вказаного конфлікту ОСОБА_4 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно на ґрунті особистої неприязні до потерпілої ОСОБА_10 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки, з метою нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілій, підійшла до ОСОБА_10 , яка лежала на ліжку у вказаній кімнаті, та взявши рукою за волосся стягнула останню на підлогу.

Продовжуючи реалізацію свого умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень нанесла не менше п`ятнадцяти ударів правою ногою та руками по голові та обличчю потерпілої ОСОБА_10 . При цьому ОСОБА_4 об`єктивно усвідомлювала, що заподіює потерпілій ОСОБА_10 фізичний біль та тілесні ушкодження.

В цей же час ОСОБА_5 , знаходячись в кімнаті, приєдналася до злочинних дій ОСОБА_4 , спрямованих на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , і на ґрунті особистої неприязні до потерпілої, діючи умисно для досягнення єдиного злочинного результату - заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 , одночасно та узгоджено з ОСОБА_4 , маючи умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , усвідомлюючи протиправність своїх дій для життя і здоров`я потерпілої, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 умисно нанесла не менше трьох ударів правою ногою в живіт та по спині потерпілої ОСОБА_10 .. При цьому ОСОБА_5 об`єктивно усвідомлювала, що заподіює потерпілій ОСОБА_10 фізичний біль та тілесні ушкодження.

Внаслідок нанесених ударів ОСОБА_4 спричинила ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: синців, саден, ран, крововиливів на голові; крововиливів під оболонки, в тканину та в шлуночки головного мозку. Вказані ушодження голови мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - небезпечні для життя.

У результаті нанесених ударів ОСОБА_5 спричинила ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: численних синців на тулубі; крововиливів у м`які тканини живота на рівні вище пупка, крововиливу в брижу попереково-ободової кишки з крізним розривом її; крововиливів у заочеревинну клітковину ліва та в жирову капсулу лівої нирки. Вказана закрита травма живота має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечна для життя.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 померла цього ж дня через 3-6 годин у квартирі АДРЕСА_5 .

Усі вищевказані ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя. Наявний прямий причинний зв`язок між отриманими ушкодженнями на голові (внутрішньочерепна травма) та настанням смерті потерпілої ОСОБА_10 .

Смерть ОСОБА_10 настала від внутрішньочерепної травми, що проявилось крововиливами під оболонки, в тканину та в шлуночки головного мозку на фоні закритої травми живота, яка також могла сприяти її настанню.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб,що спричинило смерть потерпілого

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину визнала частково, від дачі показань та відповідей на запитання відмовилася.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину визнала частково, від дачі показань та відповідей на запитання відмовилася.
Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 , їх вина у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за встановлених судом обставин об`єктивно доведена сукупністю досліджених в судому засіданні доказів, а саме:
- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка показала, що перебували у дружніх відносинах з обвинуваченими, події відбувалися в травні 2017 року, точної дати не пам`ятає. Того дня, перебувала зранку в себе вдома, в селі Тарасівка. Приблизно 11:00 11:25 години виїхала на автобусі з села до м. Узина. В цей час зателефонувала ОСОБА_12 , та попросила привезти їжу, оскільки в них не було, що їсти. Близько двох тижнів у неї проживала ОСОБА_13 , яка забула свої документи, а тому вона вирішила поїхати до неї та віддати належній їй документи. Приїхавши до м. Узин, її зустрів чоловік на ім`я ОСОБА_14 , прізвище його не знає, разом з ОСОБА_15 та своєю дитиною пішли одразу ж до квартири, належної ОСОБА_16 , що за знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , 2 під`їзд, 2 етаж, номеру квартири не знає, де перебувала ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та вона разом зі своє дитиною. Вказані особи разом вживали горілку. Через деякий час до квартири прийшла ОСОБА_4 , десь після обіду, у якої був конфлікт з ОСОБА_13 . Під час вживання спиртних напоїв у ОСОБА_17 виник конфлікт з ОСОБА_18 . Всі разом сиділи за столиком та розпивали спиртні напої. Під час розпиття спиртних напоїв ОСОБА_19 схопила ОСОБА_18 за волосся, та тягнувши останню по полу, витягула на підлогу. Стала над нею, і почила бити ногою зверху по обличчю, приблизно нанісши близько 2 ударів. Потім завдала удари в праву частину обличчя. Потім ОСОБА_20 каже, щоб ОСОБА_19 не била ОСОБА_18 по голові, а била по почкам, після чого ОСОБА_20 нанесла удар ногою в область живота. Потім ОСОБА_19 взявши за волосся, перевернула ОСОБА_18 на живіт, та почала бити по лівій частині голові. Оксана в цей час стояла з другої сторони, і била спині та по боках. Потім ОСОБА_19 взяла за одну руку та за волосся ОСОБА_18 , і потягла до коридору, де залишила ОСОБА_18 , де вона лежала до вечора.
Сторона захисту з показаннями свідка ОСОБА_11 погодилась, їх правдивість не заперечила.
Також винність обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 доводиться дослідженими письмовими доказами, а саме:
- витягом з ЄРДР, зі змісту якого слідує, що відомості про вчинення злочину було внесено 25.05.2017 року з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 121 КК України;
- рапортом від 25.05.2017 року, зі змісту якого слідує, що 25.05.2017 року отримано заяву, яку зареєстровано ЄО за № 17298 від 25.05.2017 року як виявлення опізнаного трупу за адресою: АДРЕСА_7 . Заявник ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- протоколом огляду місця події від 25.05.2017 року, фототаблицею та схемою до нього, згідно якого об`єктом огляду являється квартира АДРЕСА_5 . В квартирі в кімнаті на полу виявлено труп гр. ОСОБА_10 ;

- заявою ОСОБА_22 про надання дозволу працівникам Білоцерківського відділу поліції ГУНП в Київській області від 25.05.2017 року про проведення слідчої дії огляду місця події в квартирі АДРЕСА_5 ;
- протоколом огляду трупа від 25.05.2017 року, згідно якого об`єктом огляду являється труп гр. ОСОБА_10 , який було виявлено в квартирі АДРЕСА_5 та фототаблицею до нього;
- висновком експерта № 223 від 04.07.2017 року, згідно якого, при судово медичній експертизі трупа ОСОБА_10 знайдені наступні ушкодження: синці, садна, рани, крововиливи на голові, крововиливи під оболонки в тканини та в шлуночки головного мозку, численні синці на тулубі, крововиливи в м`яких тканинах живота на рівні та вище пупка, крововилив в брижу попереково обордової кишки з крізним її розривом, крововиливи в заочеревинну клітковину зліва та в жирову капсулу лівої нирки, численні синці та садна на кінцівках.
Смерть ОСОБА_10 , 1979 року народження, настала від внутрішньочерепної травми, що проявилась крововиливами під оболонки, в тканину та шлуночки головного мозку на фоні закритої травми живота, яка також могла сприяти її настанню.
Вищевказане свідчить про те, що є прямий причинний зв`язок між отриманими ушкодженнями та настанням смерті ОСОБА_10 .. Виявлені при судово медичній експертизі трупа ушкодження заподіяні тупими предметами.
Ушкодження на голові, що спричинили смерть потерпілої (внутрішньочерепна травма) та закрита травма живота мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію, як небезпечні для життя. Інші ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.05.2017 року та додатком до нього, CD R диском, за участі свідка ОСОБА_11 , який проводився в квартирі АДРЕСА_5 з метою перевірки та уточнення відомостей наданих свідком ОСОБА_11 під час допиту, де показала механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме: події які були зазначені під час допиту свідка відбувалися в кімнаті власника даної квартири. Свідок показала, як саме, та де знаходилися всі учасники даної події. Розповіла, що під час вживання спиртних напоїв, в двері постукали, ОСОБА_20 пішла відкрила двері, зайшла ОСОБА_23 , яка відразу почала сварку з ОСОБА_18 . Я з ОСОБА_15 сказала щоб вона не трогала ОСОБА_18 , на що вона сказала що трогати не буде.

Потім ОСОБА_20 , запропонувала їй випити, вони випили. Потім ОСОБА_19 побачила справку та повідомила що у неї сіфіліс, після цього ОСОБА_19 відразу підходе хватає ОСОБА_18 за волосся, тягне по полу, витягує на підлогу. Стає над нею, і починає бити ногою зверху обличчю, приблизно 2 удари. Потім завдала удари в праву частину обличчя. Потім ОСОБА_20 каже, щоб ОСОБА_19 не била ОСОБА_18 по голові, а била по почкам, після чого ОСОБА_20 нанесла удар ногою в область живота. Потім ОСОБА_19 взявши за волосся, перевернула ОСОБА_18 на живіт, далі б`є по лівій частині голові. Оксана в цей час стояла з другої сторони, і била спині та по боках. Потім ОСОБА_19 взяла за одну руку та за волосся ОСОБА_18 , і потягла до коридору, де залишила ОСОБА_18 , де вона лежала до вечора;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.05.2017 року та додатком до нього, CD R диском, за участі свідка ОСОБА_24 , який проводився в квартирі АДРЕСА_5 з метою перевірки та уточнення відомостей наданих свідком ОСОБА_24 під час допиту, де показав механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_25 та жінкою на прізвиська « ОСОБА_26 » ОСОБА_10 , а саме: показав де та при яких обставинах ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження в даній квартири. Повідомив, що вони вживали алкогольні напої, під час розпиття алкогольних напоїв виникла сварка між ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , причиною тому були якісь документи. ОСОБА_19 взяла за волосся скинула на підлогу, протягнула її, і почала бити руками по обличчі, близько 10 ударів. Потім ОСОБА_20 підійшла ударила по животі, та декілька ударів по нозі, потім всі розійшлися. Після того як ми уходили, ОСОБА_18 лежала в коридорі, була жива. Після чого ми пішли на маршрутку. Тілесні ушкодження не наносив;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.07.2017 року та додатком до нього, CD R диском, за участі підозрюваної ОСОБА_5 , який проводився в квартирі АДРЕСА_5 з метою перевірки та уточнення відомостей наданих останньою під час допиту, де продемонструвала, як ОСОБА_4 стягнула ОСОБА_10 з дивану на підлогу та нанесла близько 7 8 ударів ногами та декілька ударів руками по голові, потім показала як вона сама нанесла удар в область пупка та спини, після чого показала, як знову ОСОБА_4 наносила удари ногами в область голови ОСОБА_10 ;
- висновком експерта № 322 від 21.06.2017 року, згідно якого ОСОБА_5 під час скоєння інкримінованих їй дій на психічне захворювання не страждала та не страждає в даний час. ОСОБА_5 під час скоєння інкримінованих їй дій могла і може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_5 під час скоєння інкримінованих їй дій в стані фізіологічного афекту та в будь якому іншому вираженому афективному стані, який би міг здійснити суттєвий вплив на її свідомість та діяльність не перебувала;
- висновком експерта № 323 від 21.06.2017 року, згідно якого ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих їй дій на психічне захворювання не страждала та не страждає в даний час. ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих їй дій могла і може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих їй дій в стані фізіологічного афекту та в будь якому іншому вираженому афективному стані, який би міг здійснити суттєвий вплив на її свідомість та діяльність не перебувала;
- висновком експерта № 382-223 від 17.07.2017 року, згідно якого встановлено, що локалізація та характер внутрішньочерепної травми та закритої травми живота, виявлених при судово медичній експертизі трупа ОСОБА_10 , дають змогу вважати, що дані ушкодження могли виникнути при обставинах вказаних підозрюваною ОСОБА_5 у протоколі проведення слідчого експерименту від 10 липня 2017 року;
- висновком експерта № 384-223 від 17.07.2017 року, згідно якого встановлено, що локалізація та характер внутрішньочерепної травми та закритої травми живота, виявлених при судово медичній експертизі трупа ОСОБА_10 , дають змогу вважати, що дані ушкодження могли виникнути при обставинах вказаних свідком ОСОБА_11 у протоколі проведення слідчого експерименту від 25 травня 2017 року;
- висновком експерта № 383-223 від 17.07.2017 року, згідно якого встановлено, що локалізація та характер внутрішньочерепної травми та закритої травми живота, виявлених при судово медичній експертизі трупа ОСОБА_10 , дають змогу вважати, що дані ушкодження могли виникнути при обставинах вказаних свідком ОСОБА_24 у протоколі проведення слідчого експерименту від 25 травня 2017 року;
- висновком експерта № 436-223 від 14.08.2017 року, згідно якого встановлено, що локалізація та характер ушкоджень виявлених при судово медичній експертизі трупа ОСОБА_10 , дають змогу вважати, що мало місце біля ста точок прикладання сили.
Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, та вважаючи такі відповідаючими фактичним обставинам, суд знаходить доведеною вину ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за встановлених судом обставин.
Наведені вище докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено особу винного, подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини, зазначені у ст. 91 КПК України. Всі докази взаємодоповнюють один одного і в сукупності підтверджують вину ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в інкримінованому їм злочині, передбаченому ч. 2 ст. 121 КК України.
Згідно ч. 1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
При ухваленні вироку відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
На підставі ст. 94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження і, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до внутрішнього переконання про те, що матеріали справи містять достатні дані на підтвердження встановлених судом обставин, що дозволяє суду ухвалити обвинувальний вирок.
За таких обставин, оцінюючи безпосередньо досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачення за ч. 2 ст. 121 КК України.
Так, свідки, очевидці злочину ОСОБА_11 чітко показала в суді, що саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наносили удари потерпілій ОСОБА_10 , при цьому свідок ОСОБА_11 , ОСОБА_24 чітко вказали яким чином, куди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кожен наносив удари потерпілій. Показання вказаних свідків повністю узгоджуються з даними протоколів слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_24 та підозрюваної ОСОБА_5 , висновками судово-медичних експертиз. Факт конфлікту з потерпілою ОСОБА_10 у встановлений судом час та місці не заперечують і самі обвинувачені.
На підставі наведених та оцінених доказів суд визнає обвинувачену ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України та вважає, що органи досудового слідства вірно кваліфікували її дії за вказаним законом.
На підставі наведених та оцінених доказів суд визнає обвинувачену ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України та вважає, що органи досудового слідства вірно кваліфікували її дії за вказаним законом.
Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд вважає щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину.
Обставиною, яка відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд, керуючись ст. ст. 50, 65 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує обставини, які пом`якшують покарання, відомості про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, не працює, не заміжня, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, та з урахуванням усіх зазначених обставин, вважає, що мірою покарання, необхідною для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів є позбавлення волі.
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , суд вважає щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину.
Обставиною, яка відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд, керуючись ст. ст. 50, 65 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує обставини, які пом`якшують покарання, відомості про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, не працює, не заміжня, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, та з урахуванням усіх зазначених обставин, вважає, що мірою покарання, необхідною для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів є позбавлення волі.
Вмінену досудовим слідством ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обставину, яка обтяжує покарання як вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, слід з обвинувачення виключити, оскільки дана обставина нічим не підтверджена.
При обранні виду та строку покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення за ч. 2 ст.121 КК України, яке відноситься до категорії тяжких, та є злочином проти життя та здоров`я особи.
Статтею 50 ч. 1, 2 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Також суд враховує, що відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, право на життя є невід`ємним правом людини, ніхто не може бути свавільно його позбавлений.
Враховуючи загальні засади призначення покарання у відповідності до ст.65 КК України, суд вважає, що необхідно призначити покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і застосувати до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.2 ст.121 КК України.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Адже, Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Відповідно до вимог ст. 72 ч. 5 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання від 26.11.2015 р. № 838-УІІІ» зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до строку покарання у виді позбавлення волі, а саме з 25 травня 2017 року по час набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Судові витрати за проведення судових експертизи в сумі 8535 грн. 00 коп. стягнути солідарному порядку з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави.

Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу з метою забезпечення виконання вироку, з врахуванням того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 призначається покарання у виді позбавлення волі, є підстави продовжити їм запобіжний захід у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання за ст. 121 ч.2 КК України у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту затримання, тобто з 25 травня 2017 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 продовжити у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до вимог ст. 72 ч. 5 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання від 26.11.2015 р. № 838-УІІІ» зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до строку покарання у виді позбавлення волі, а саме з 25 травня 2017 року по час набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України та призначити ОСОБА_5 покарання за ст. 121 ч.2 КК України у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту затримання, тобто з 25 травня 2017 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_5 продовжити у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до вимог ст. 72 ч. 5 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання від 26.11.2015 р. № 838-УІІІ» зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до строку покарання у виді позбавлення волі, а саме з 25 травня 2017 року по час набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Судові витрати за проведення судових експертизи в сумі 8535 грн. 00 коп. стягнути солідарному порядку з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави.

Цивільний позов не заявлено.
Речові докази: джинсову спідницю синього кольору та майку білого кольору, які зберігаються в камері схову Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області знищити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України, копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1