Долинський районний суд Кіровоградської області
Справа № 388/411/20
УХВАЛА

Іменем України

07.05.2020 рокум. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Долинській кримінальне провадження за клопотанням Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року Міністерство юстиції України звернулось до суду із цим клопотанням, посилаючись на те, що наказом № 1240/5 від 27 березня 2020 року прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до статті 606 Кримінального процесуального кодексу України, статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, пунктів 7, 8, 12 Розділу XII Інструкції про порядок здійснення міжнародного співробітництва з питань взаємної правової допомоги, видачі правопорушників (екстрадиції), передачі (прийняття) засуджених осіб, виконання вироків та інших питань міжнародного судового співробітництва у кримінальному провадженні під час судового провадження, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 2599/5 від 19 серпня 2019 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 серпня 2019 року за № 956/33927, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації № 06-13551/20 від 10 лютого 2020 року.

ОСОБА_4 засуджено вироком Ступінського міського суду Московської області від 8 лютого 2019 року до покарання у виді тринадцяти років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених пунктом «г» частини 4 статті 228.1 (незаконний збут психотропних речовин, групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі) та пунктами «а», «б» частини 3 статті 228.1 (незаконний збут психотропних речовин, групою осіб за попередньою змовою, у значному розмірі два епізоди) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_4 перебуває у ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Тамбовській області»; кінець відбуття строку покарання 21 червня 2031 року.

Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в України за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечував щодо клопотання. Вважає, що діяння ОСОБА_4 за Кримінальним кодексом України підлягає кваліфікації за частиною 2 статті 307, за всіма епізодами злочинної діяльності. При призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів підлягають застосуванню положення частини 2 статті 70 Кримінального кодексу України.

Суд, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов до такого висновку.

Судом установлено, що вироком Ступінського міського суду Московської області Російської Федерації від 8 лютого 2019 року, залишеного без змін ухвалою Судової колегії у кримінальних справах Московського обласного суду Російської Федерації від 9 квітня 2019 року, зокрема, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених пунктом «г» частини 4 статті 228.1, пунктами «а», «б» частини 3 статті 228.1, пунктами «а», «б» частини 3 статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації та призначено покарання у виді позбавлення волі: за пунктом «г» частини 4 статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації на строк дванадцять років; за пунктами «а», «б» частини 3 статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації на строк десять років; за пунктами «а», «б» частини 3 статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації на строк десять років.

На підставі частини 3 статті 69 Кримінального кодексу Російської Федерації за сукупністю злочинів, передбачених пунктом «г» частини 4 статті 228.1, пунктами «а», «б» частини 3 статті 228.1, пунктами «а», «б» частини 3 статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк тринадцять років, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, починаючи рахувати строк відбування покарання з 22 червня 2018 року.

На підставі пункту «а» частини 3.1 статті 72 Кримінального кодексу Російської Федерації час тримання під вартою ОСОБА_4 з 22 червня 2018 року до дня набрання цим вироком законної сили (включно) зарахувати у строк позбавлення волі із розрахунку, проведеного згідно з пунктом «а» частини 3.1 статті 72 Кримінального кодексу Російської Федерації один день тримання під вартою за один день відбування покарання у виправній колоній суворого режиму.

Цим вироком вирішено питання про запобіжний захід, речові докази.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за пунктом «г» частини 4 статті 228.1 (незаконний збут психотропних речовин, групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі) та пунктами «а», «б» частини 3 статті 228.1 (незаконний збут психотропних речовин, групою осіб за попередньою змовою, у значному розмірі два епізоди) Кримінального кодексу Російської Федерації.

За вироком Ступінського міського суду Московської області Російської Федерації від 8 лютого 2019 року, залишеного без змін ухвалою Судової колегії у кримінальних справах Московського обласного суду Російської Федерації від 9 квітня 2019 року, предметом незаконного збуту за трьома епізодами злочинної діяльності є психотропна речовина амфетамін, масою 1,19 г (великий розмір), 0,39 г (значний розмір), 0,58 г (значний розмір).

Відповідно до положень Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 6 травня 2000 року, амфетамін є психотропною речовиною, обіг якої обмежено (Список № 2).

Згідно з Невеликими, великими та особливо великими розмірами психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України 1 серпня 2000 року № 188 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 29 липня 2010 року № 634) психотропна речовина амфетамін у невеликих розмірах становить до 0,15 г, у великих розмірах від 1,5 до 15 г, в особливо великих розмірах 15 і більше г.

Отже, оскільки маса психотропної речовини, що була предметом збуту за вироком суду становить 1,19 г, 0,39 г, 0,58 г, відповідно це є невеликими розмірами психотропної речовини.

Згідно з положеннями частини 1 статті 606 Кримінального процесуального кодексу України, засудженого іноземним судом громадянина України може бути прийнято для відбування покарання в Україні тільки за умов, зокрема, якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі.

За змістом статті 610 Кримінального процесуального кодексу України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження. Судовий розгляд здійснюється за участю прокурора. Під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Зважаючи на вищезазначене, діяння за вчинення яких ОСОБА_4 засуджено вироком Ступінського міського суду Московської області Російської Федерації від 8 лютого 2019 року, залишеного без змін ухвалою Судової колегії у кримінальних справах Московського обласного суду Російської Федерації від 9 квітня 2019 року, за законом України про кримінальну відповідальність слід кваліфікувати: за частиною 2 статті 307 (незаконний збут психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб); за частиною 2 статті 307 (незаконний збут психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб); за частиною 2 статті 307 (незаконний збут психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб).

Санкція частини 2 статті 307 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Вироком Ступінського міського суду Московської області Російської Федерації від 8 лютого 2019 року, залишеного без змін ухвалою Судової колегії у кримінальних справах Московського обласного суду Російської Федерації від 9 квітня 2019 року, ОСОБА_4 не призначалось додаткове покарання у виді конфіскації майна, а відтак таке покарання неможливо визначити при приведенні вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Окрім цього, за цим вироком Ступінського міського суду Московської області Російської Федерації від 8 лютого 2019 року, залишеного без змін ухвалою Судової колегії у кримінальних справах Московського обласного суду Російської Федерації від 9 квітня 2019 року, засудженому ОСОБА_4 остаточне покарання призначено за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, а тому за цього при вирішенні питання щодо приведення вироку суду у відповідність із законодавством України, підлягає застосуванню частина 2 статті 70 Кримінального кодексу України, що також визначає правила складання покарань за сукупності злочинів.

Згідно з частиною 2 статті 70 Кримінального кодексу України при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б один із злочинів є умисним тяжким або особливо тяжким, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Якщо хоча б за один із вчинених злочинів призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі.

Злочин, передбачений частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України відповідно до статті 12 цього кодексу є тяжким злочином. Цей злочин також є умисним.

Позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною цього Кодексу (частина 2 статті 63 Кримінального кодексу України).

Отже, остаточне покарання за сукупністю злочинів може бути призначено у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу, тобто до п`ятнадцяти років.

За змістом статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Змістом частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України передбачено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Отже, ОСОБА_4 період тримання під вартою з 22 червня 2018 року до набрання вироком законної сили, тобто до 9 квітня 2019 року включно, підлягає зарахуванню до строку відбування покарання з розрахунку один день тримання під вартою, відповідає одному дню позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання визначений вироком Ступінського міського суду Московської області Російської Федерації від 8 лютого 2019 року, залишеного без змін ухвалою Судової колегії у кримінальних справах Московського обласного суду Російської Федерації від 9 квітня 2019 року 22 червня 2018 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 318, 336, 337, 342, 367, 369-376, 610 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Привести у відповідність із законодавством України вирок Ступінського міського суду Московської області Російської Федерації від 8 лютого 2019 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідальність за злочини, передбачені пунктом «г» частини 4 статті 228.1, пунктами «а», «б» частини 3 статті 228.1, пунктами «а», «б» частини 3 статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації у вчиненні яких ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним вироком Ступінського міського суду Московської області Російської Федерації від 8 лютого 2019 року, передбачена частиною 2 статті 307, частиною 2 статті 307, частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України.

Строк позбавлення волі, що підлягає відбуттю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вироком Ступінського міського суду Московської області Російської Федерації від 8 лютого 2019 року становить: за частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України десять років; за частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України десять років; за частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України десять років. На підставі частини 2 статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно строк позбавлення волі становить тринадцять років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має починатись з 22 червня 2018 року. Період тримання під вартою з 22 червня 2018 року по день набрання вироком законної сили включно зарахувати у строк позбавлення волі з розрахунку, що один день тримання під вартою відповідає одному дню позбавлення волі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором протягом семи днів до Кропивницького апеляційного суду через Долинський районний суд Кіровоградської області.

Повний текст ухвали проголошений 12 травня 2020 року.

Суддя ОСОБА_1