Номер провадження: 11-сс/813/2090/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 04 грудня 2019 року, якою було задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про продовження підозрюваному ОСОБА_9 строку тримання під вартою із визначенням застави, а також відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_9 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000581 від 22.06.2019 року за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст. 189, ч.2 ст. 353 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 04 грудня 2019 року було задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 та продовжено підозрюваному ОСОБА_9 строк тримання під вартою із визначенням застави - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 576 300 гривень.

Цією ж ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_9 на домашній арешт.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги мотивувала тим, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, оскільки слідчий суддя не взяв до уваги, що:

- підозра ОСОБА_9 є необґрунтованою;

- ризики, передбачені ст.177 КПК України відсутні;

- усі речові докази та документи, які мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні на теперішній час зібрані;

- відсутні підстави вважати, що підозрюваний будь-яким чином може перешкоджати кримінальному провадженню;

- слідчий суддя не мотивував, чому більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної поведінки ОСОБА_9 ;

- тяжкість злочину не може бути підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу;

- слідчий суддя не врахував стан здоров`я ОСОБА_9 , який хворіє на тяжкі захворювання та потребує відповідних умов лікування.

Крім цього слідчий суддя не взяв до уваги дані про особу підозрюваного, який є громадянином України, раніше не судимий, зареєстрований в Одеській області та має місце постійного проживання у місті Одесі, за яким позитивно характеризується.

Крім цього, ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки: одружений, на його утриманні знаходиться неповнолітня дочка та хвора мати пенсійного віку.

Також захисник зазначила, що слідчий суддя визначив завідомо непомірний для підозрюваного розмір застави.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 189, ч.2 ст. 353 КК України є обґрунтованою.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється в тому, що за невстановлених слідством обставин, час та місці, він отримав бланк посвідчення працівника Служби Безпеки України, із власною фотокарткою та даними працівника, із зазначеним прізвищем ОСОБА_10 та званням майора за № ОП 013752, який в Управлінні СБ України в Одеській області не існує.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, 25 квітня 2019 р., ОСОБА_9 , разом із невстановленою слідством особою знаходячись біля виїзду із дому де проживає ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_1 , самостійно підсіли до автомобіля Nissan Qashqai, чорного кольору, д/з НОМЕР_1 , яким керував останній, ОСОБА_9 представившись працівником Служби безпеки України, та пред`явивши ОСОБА_11 службове посвідчення на ім`я ОСОБА_10 , із фотокарткою ОСОБА_9 , з метою залякування останнього, та усвідомлення ОСОБА_11 , що небезпека наслідків, якими погрожує ОСОБА_9 , може стати дійсною, у разі ігноруванням ОСОБА_11 його вимог, а саме передати грошові кошти в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США, за не притягнення його до кримінальної відповідальності.

На зазначені вимоги, ОСОБА_11 повідомив, що не володіє грошовими коштами в такій сумі. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, ОСОБА_9 , разом із невстановленою слідством особою, пройшли із потерпілим до будинку де проживає ОСОБА_11 , за адресою АДРЕСА_1 , та опинившись у домі заволоділи грошовими коштами в сумі 3 000 (три тисячі) доларів США, які знаходились у сейфі розташованому на другому поверсі дому у спальній кімнаті потерпілого, зазначивши, що дані грошові кошти є лише часткою від вимоги у надані 50 000 доларів США за, начебто, не притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Надалі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, на початку червня 2019 року, точний час та дату в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_11 , та висловив потерпілому вимогу передати йому решту грошових коштів, а саме 47 000 (сорок сім тисяч) доларів США за начебто не притягнення його до кримінальної відповідальності. У ході телефонної розмови ОСОБА_11 повідомив, що не володіє такими грошовими коштами, після чого ОСОБА_9 знизив свої вимоги до 25 000 (двадцяти п`яти тисяч) доларів США надавши час потерпілому на пошук зазначених грошових коштів.

У подальшому, 09.09.2019 року в денний час, ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_11 та знову висловив вимогу передати йому грошові кошти в сумі 25 000 доларів США. ОСОБА_11 у телефонній розмові із ОСОБА_9 повідомив що має необхідну суму та готовий зустрітись з останнім з метою передачі зазначених грошових коштів.

10.09.2019 року о 19:05 ОСОБА_11 , керуючи автомобілем Nissan Qashqai, чорного кольору, д/з НОМЕР_1 , прибув на вказаного ОСОБА_9 магазину, розташованого на вул. Терешкової, в селищі Нерубайське, Одеська область, та знаходячись за кермом зазначеного автомобіля побачив ОСОБА_9 , який підійшов до його автомобіля та висловив вимогу передати йому грошові кошти. Потерпілий повідомив, що спочатку хоче отримати матеріали, наявні у ОСОБА_9 , згідно яких він мав намір притягнути ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності. На вимогу потерпілого, ОСОБА_9 передав йому папку чорного кольору, всередині якої знаходились бланки документів. Після цього ОСОБА_11 дістав з бардачка автомобіля пакет чорного кольору в середині якого знаходились заздалегідь виготовлені несправжні (імітаційні) засоби у вигляді грошових коштів у грошовій одиниці України на суму 500 000 (п`ятсот тисяч гривень) та передав останньому. Завершивши свій замисел, ОСОБА_9 залишив місце скоєння кримінального правопорушення та в подальшому був затриманий працівниками правоохоронних органів.

13.09.2019 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси до підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 08.11.2019 року та визначено розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 576 300 грн.

06.11.2019 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою до 05.12.2019 року.

04.12.2019 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою до 10.01.2020 року.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 189, ч.2 ст. 353 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, зокрема:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 ,

- протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками;

- протоколом обшуку автомобіля;

- протоколом обшуку приміщення;

- протоколами проведення контролю за вчиненням злочину;

- протоколами огляду предметів;

- висновком експерта;

- протокол результатів негласних слідчих (розшукових) дій;

- протоколом допиту свідка;

- іншими матеріалами провадження.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи наведене, ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості та особливо тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 у разі доведеності його вини, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Крім того, з матеріалів доданих до клопотання про продовження запобіжного заходу вбачається, що підозрюваний ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_11 були раніше знайомі, що дає підстави та розумні підозри вважати про можливість впливу ОСОБА_9 на потерпілого, з метою змінити первинні показання, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що підтверджується характеристикою особи підозрюваного ОСОБА_9 , який, знаходячись в працездатному віці, офіційно не працевлаштований, не має джерела доходу, а тому обґрунтовано доведено наявність ризику вчинення в майбутньому ОСОБА_9 іншого корисливого злочину.

З матеріалів доданих до апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_9 одружений та має дочку ОСОБА_12 2002 року народження, однак, враховуючи, що ОСОБА_9 не працевлаштований, не мав законних джерел доходу відсутні підстави вважати, що дочка перебуває на його утриманні.

Між тим, апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо наявності на утриманні ОСОБА_9 матері пенсійного віку, з огляду на те, що в матеріалах доданих до апеляційної скарги відсутні докази, що підтверджують зазначені доводи, а з наданого свідоцтво про народження ОСОБА_9 не вбачається, що його матір`ю є ОСОБА_13 .

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя, продовжуючи ОСОБА_9 строк тримання під вартою, не врахував його стан здоров`я, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки додані до апеляційної скарги довідки не свідчать про неможливість надання обвинуваченому відповідної допомоги в ОУВП УДПтСУ в Одеській області.

Між тим, слідчим суддею в оскаржувані ухвалі зобов`язано прокурора (процесуального керівника), слідчого в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, посадових осіб Одеської установи виконання покарань управління державної пенітенціарної служби України в Одеській області забезпечити ОСОБА_9 належною медичною допомогою

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_9 та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які слідчий посилається у своєму клопотанні.

За таких підстав, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що до теперішнього часу не відпали ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин провадження з урахуванням даних, що характеризують особу підозрюваного, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та на підставі викладеного відмовив в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя з урахуванням положень п.)3 ч.5 ст.182 КПК України, обставин злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 , особи підозрюваного, обґрунтовано визначив заставу у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 576 300 гривень, оскільки саме такий розмір застави, у разі його внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти заявленим у клопотанні слідчого ризикам.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя під час розгляду питання про продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою врахував положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими, а слідчий суддя дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, а визначений розмір застави є необхідним та достатнім для забезпечення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 .

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 04 грудня 2019 року, якою було задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про продовження підозрюваному ОСОБА_9 строку тримання під вартою із визначенням застави, а також відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_9 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000581 від 22.06.2019 року за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст. 189, ч.2 ст. 353 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4