УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,-

встановив:

В провадженні Смілянського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження №0001865 від 19 листопада 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні прокурор звернулася до суду з клопотанням, в якому просила продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовує наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, відтак перебуваючи на волі під тягарем кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки не одружений, не працює, неповнолітніх дітей на утриманні не має, що вказує на відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків; може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, які ще не були допитані в судовому засіданні; вчиняти інші кримінальні правопорушення, в зв`язку з чим жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків та наявним ризикам. Обвинувачений оскаржував ухвалу слідчого судді про обрання запобіжного заходу, однак Апеляційним судом дана ухвала була залишена без змін, відтак ризики, які враховувалися при обранні запобіжного заходу продовжують існувати.

Також прокурор зазначила, що маючи не зняту та не погашену судимість обвинувачений ОСОБА_4 знову вчинив корисливий злочин.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотання прокурора, просили застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, в зв`язку з наявністю у обвинуваченого постійного місця проживання разом із матір`ю, яка, в свою чергу, не заперечує щоб він проживав за її місцем проживання.

Захисник також зазначив, що обвинувачений уникати явки до суду не буде та не чинитиме тиску на потерпілого по причині того, що останнього вже допитано в судовому засіданні, а все викрадене майно йому повернуто, крім того, з метою уникнення незаконного впливу на свідків, суд може зобов`язати обвинуваченого утримуватись від спілкування ними. Вказане свідчить про недоведеність прокурором наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

При вирішенні заявленого прокурором клопотання про продовження строку тримання під вартою, захисник також просив врахувати, що обвинувачений має тяжке захворювання колінного суглобу та позбавлений можливості проходити необхідне лікування.

Потерпілий щодо вирішення вказаного клопотання прокурора поклався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу, прокурора, обвинуваченого, захисника та потерпілого суд приходить до наступного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою спливає 08 червня 2020 року.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При розгляді питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує, що останній обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення яке відноситься до категорії тяжких та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, а також, наявність ризиків, передбачених пунктами ст. 177 КПК, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим в кримінальному правопорушенні, можливість його уникнення від явки до суду, вчинення інших кримінальних правопорушень. Крім того доказів на предмет наявності у обвинуваченого зазначених ним захворювань, та того, що такі захворювання не лікуються в межах закладу, я якому він перебуває ні обвинуваченим ні його захисником не надано.

Відтак, з врахуванням вище зазначеного, обрання більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою не сприятиме належній процесуальній поведінці обвинуваченого ОСОБА_4 , тому з метою охорони загальносуспільних прав та інтересів унеможливлення впливу на потерпілого та свідків, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою ще на два місяці.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 139, 140, 144, 177, 183, 327, 372 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практикою Європейського суду з прав людини, -

ухвалив:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 2 місяці, тобто до 26 липня 2020 року включно.

Розгляд справи відкласти до 14 години 40 хвилин 30 червня 2020 року.

Копії ухвали направити начальнику Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області, начальнику Черкаського СІЗО та обвинуваченому ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження, після розгляду Апеляційним судом, якщо така не буде скасована.

Повний текст ухвали виготовлено 29 травня 2020 року.

Головуючий: ОСОБА_1