КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участі прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва 04.02.2020 року, у кримінальному провадженні № 0000145 від 07.03.2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 , погоджене заступником начальника відділу прокуратури Київської області ОСОБА_9 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно, визначивши заставу в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 420 400 гривень, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Згідно ухвали, слідчий суддя відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України, врахувавши наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яка підтверджується доданими до клопотання даними, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, характеризуючі дані про особу підозрюваного в їх сукупності, а також врахувавши наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, прийшов до висновку про наявність підстав вважати, що застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Апелянт стверджує, що підозра є необґрунтованою, кримінального правопорушення ОСОБА_7 не вчиняв та жодного документального підтвердження цьому органом досудового розслідування не наведено. Звертає увагу, що при розгляді клопотання слідчий суддя не зазначив підстав про існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України та причини застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

У доповненнях до апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 вказує, що органом досудового розслідування не наведені будь-які факти незаконного впливу на потерпілого, свідків, інших підозрюваних, експерта, спеціаліста у даному кримінальному провадженні. А також зазначає, що підозра не може ґрунтуватись на доказах, що отримані незаконним шляхом та припущеннях того, що він може бути причетним до скоєних кримінальних правопорушень. Додає, що у клопотанні слідчого не наведено достатніх підстав вважати, що її підзахисний перебуваючи на волі може переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, вчинятиме дії, спрямовані на знищення, спотворення та приховування доказів, які викривають його у вчиненні злочину, перешкоджатиме досудовому розслідуванню іншим чином. Захисник ОСОБА_6 також посилається на те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, позитивну характеристику та раніше не судимий.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194, КПК України та п. «е» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року) міра запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Як вбачається з матеріалів, в провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000145 від 07.03.2019 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КПК України.

ОСОБА_7 було затримано 03 лютого 2020 року в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КПК України.

В межах зазначеного кримінального провадження орган досудового розслідування звернувся до районного суду з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Слідчий суддя районного суду задовольнив дане клопотання та застосував до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке розслідується, виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження. Зокрема, підозра щодо причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення ґрунтується на протоколі обшуку від 03.02.2020 року, протоколі огляду та вручення грошових коштів, протоколі огляду місця подій, протоколах допиту свідків, протоколах про результати контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі, висновках судових експертиз та інших матеріалах кримінального провадження в їх сукупності.

Викладене вище спростовує доводи апелянта щодо безпідставності підозри ОСОБА_7 до причетності вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею перевірені доводи клопотання органу досудового розслідування щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та встановлено, що заявлені у клопотанні ризики не зменшилися та існують на даний час. Наявні в матеріалах кримінального провадження докази, як зазначив слідчий суддя та на які посилався орган досудового розслідування у клопотанні, вказують на те, що перебуваючи на волі та розуміючи, що за вчинення даного кримінального законодавством передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років з конфіскацією майна, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчиняти дії по знищенню або приховуванню будь - яких із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно вливати на свідків, експертів у даному кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Наведені обставини, які, на думку слідчого судді, були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою знайшли своє підтвердження під час розгляду клопотання слідчим суддею та не спростовані стороною захисту в апеляційній інстанції.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні клопотання суддя також врахував тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, наслідки кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного та дійшов висновку про відсутність підстав, які б переконували суд, що менш суворі запобіжні заходи здатні запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також на переконання колегія суддів, слідчий суддя, визначаючи розмір застави, взяв до уваги обставини, встановлені ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання сховатися, та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 слід визначити заставу у межах 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 400 гривень, враховуючи, що застава саме у такому розмірі буде належною гарантією того, що у разі сплати визначеного розміру застави, ОСОБА_7 не буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду через побоювання втратити заставу.

Додані у суді апеляційної інстанції документи, які характеризують особу підозрюваного (а.с. 232-237) не можуть бути визнані достатніми для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задовольнити клопотання, оскільки орган досудового розслідування в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на свободу, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва 04.02.2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 , погоджене заступником начальника відділу прокуратури Київської області ОСОБА_9 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно, визначивши заставу в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 420 400 гривень, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала Київського апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1425/2020 Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1