ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 576/468/18 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/92/20 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю:

в режимі відеоконференції - прокурора ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції - захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 25 січня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ярославець Кролевецького району, Сумської області, не працюючий, не одружений, з повною середньою освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-15.02.2018 за ч.1 ст.185 КК України - 6 місяців арешту;
-26.02.2018 за ч.2 та ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України - 3 років 6 місяців позбавлення волі; визнаний винним та засуджений:
- за ч.2 ст.185 КК України на строк 2 роки позбавлення волі;
- за ч.3 ст.185 КК України на строк 4 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання даного покарання та покарання, яке було призначено за вироком Кролевецького районного суду від 26.02.2018 року призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.
Згідно вироку, ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 07.09.17р. в нічний час (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) діючи повторно, за попередньою змовою в групі з невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом зриву навісного замка, проникли до сараю, розташованого в господарстві ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 . З вказаного сараю таємно викрали майно належне ОСОБА_10 - велосипед марки «Мінськ», вартістю 667 грн; 1 скляну банку з консервованим салом об`ємом 3 літри, вартістю 340 грн; 1 скляну банку з консервованим салом об`ємом 1 літр, вартістю 115 грн; 5 скляних банок з консервованою кабачковою ікрою ємністю по 0,5 л. кожна, загальною вартістю 80 грн.; 1 скляну банку консервованого яблучного компоту ємністю 3 л., вартістю 35 грн; 3 скляні банки з консервованим сливовим варенням ємністю по 0,5 л. кожна, загальною вартістю 48 грн; 1 скляну банку з консервованим абрикосовим компотом ємністю 2 літра, вартістю 25 грн.; 2 скляні банки з консервованим перцем ємністю 1,5 л. кожна, загальною вартістю 50 грн.
В подальшому ОСОБА_8 разом з невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, покинули місце скоєння злочину, а викраденим розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 1360 грн.
22 вересня 2017 року ОСОБА_8 у вечірній час (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) діючи повторно, за попередньою змовою в групі з невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом зриву навісних замків проникли до житлового будинку, належного ОСОБА_11 та розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали грошові кошти в сумі 5600 грн. та кирку для гірничорудних і дорожніх робіт вартістю 120 грн. В подальшому, діючи з єдиним умислом, шляхом зриву навісних замків, проникли до приміщення гаражу, розташованого за вказаною вище адресою. З вказаного гаражу, таємно викрали наступне майно, належне ОСОБА_11 , а саме: велосипед марки «Україна» вартістю 700 грн.; 2 диски для циркулярної пили з побідитовими напайками загальною вартістю 654 грн.; 5 дисків для циркулярної пили загальною вартістю 1100 грн.
В подальшому ОСОБА_8 разом з невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, покинули місце скоєння злочину, а викраденим розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 8174 грн.
19 січня 2018 року, ОСОБА_8 біля 18 год. 00 хв., перебуваючи біля школи мистецтв, що розташована за адресою: Сумська область, м.Глухів, вул.Києво-Московська, 10, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу викрав належний ОСОБА_12 велосипед марки «Ardis» вартістю 1533 грн. 33 коп.
В подальшому ОСОБА_8 залишив місце скоєння злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 1533 грн. 33 коп.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок щодо нього скасувати, а кримінальне провадження направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд. В обґрунтування посилається на те, що відсутні докази його вини. Судом визнаний доказ його вини відео-зйомка, однак вона проходила в такому порядку, що оперативні співробітники йому показували де були скоєні злочини, а він під тиском повторював за ними.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, пояснення прокурора, який заперечував проте її задоволення та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення, до якого згідно ч.1 ст.369 цього ж КПК відноситься вирок, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч.3 ст.370 КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно вимог, передбачених п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині обвинувального вироку, серед іншого, повинні бути зазначені докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

За змістом цих норм закону суд має викласти у мотивувальній частині обвинувального вироку результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у кримінальному провадженні, зазначити джерело доказу, фактичні данні, що стосуються доказуваної обставини, а також зазначити, які обставини даними доказами спростовуються або підтверджуються. Остаточну оцінку доказам суд дає з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності й достатності для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України, а висновки суду щодо оцінки доказів повинні викладені в точних і категоричних судженнях, які б виключали сумніви в їх достовірності.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі від 12 червня 2008 року «Яременко проти України» зазначено, що «коли особа заявляє небезпідставну скаргу про жорстоке поводження з боку правоохоронних органів, має бути проведене ефективне офіційне розслідування, під час якого можна виявити та забезпечити показання винних осіб. Мінімальні стандарти, викладені в практиці Суду, передбачають проведення незалежного та безстороннього розслідування під контролем громадськості, а від компетентних органів влади вимагають ретельності та оперативності при його проведенні».

Цих вимог судом належним чином не виконано.

Із матеріалів кримінального провадження, зокрема, з технічного носія інформації на якому міститься звукозапис судового засідання від 25.02.2019 року, слідує, що під час останнього слова обвинувачений ОСОБА_8 заявив у судовому засіданні про застосування до нього недозволених методів ведення слідства, тримання його 11 суток незаконно в райвідділі.

Однак судом зазначена заява обвинуваченого ОСОБА_8 була залишена поза увагою та ніяких заходів для проведення ефективної перевірки заяви обвинуваченого вжито не було.

Поряд з цим в судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_13 пояснив, що оперативні співробітники його били, тримали без санкції суду, він спав на лавочках.

Невжиття судом заходів для проведення ефективної перевірки заяви обвинуваченого суперечить таким засадам кримінального судочинства, як верховенство права та законність (статті 8, 9 КПК України), які передбачають застосування кримінального процесуального законодавства України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. А така засада, як повага до людської гідності (ст.11 КПК України), забороняє під час кримінального провадження піддавати особу, зокрема, катуванню, жорстокому або такому, що принижує гідність поводженню, вдаватися до погроз застосування такого поводження.

Відповідно до приписів ст.7 КПК України кримінальне провадження за змістом і формою повинно відповідати його загальним засадам, у тому числі такій, як верховенство права та законність, що належать до загальновизнаних принципів міжнародного права й розглядаються як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд.

Крім того, при досліджені судом відеозапису слідчого експерименту від 26.01.2018 року з підозрюваним ОСОБА_8 , захисником - адвокатом ОСОБА_7 було звернуто увагу суду, що обвинувачений ОСОБА_8 не орієнтується на місці події, показує на те, що пішли до села , яке знаходиться в одній стороні, а рукою показує в іншій бік. При цьому визнаючи протокол проведення слідчого експерименту від 26.01.2018 року з підозрюваним ОСОБА_8 , допустимим доказом, суд не навів належних для цього мотивів, не перевірив доводи захисника чим порушив п.2 ч.3 ст.374 КПК України.

Таким чином, вищенаведені порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно ч.1 ст.412 КПК України, є істотними, оскільки перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і відповідно до п.3 ч.1 ст.409 того ж КПК - є підставами для скасування вироку.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути зазначені порушення процесуального закону шляхом повторного дослідження вищевказаних обставин кримінального провадження, оскільки в апеляційній скарзі та в апеляційному суді клопотань про повторне дослідження доказів та обставин справи не заявлено.

За таких обставин, колегія суддів керується приписами ч.6 ст.9 КПК України, які визначають, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, тоді застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тому, виходячи із передбачених п.п.2, 10, 15 ч.1 ст.7 КПК України загальних засад кримінального провадження, з метою дотримання вимог кримінального процесуального закону щодо забезпечення законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін, вмотивованості і обґрунтованості судового рішення, ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням в суді першої інстанції нового розгляду.

Під час нового судового розгляду суду необхідно усунути вказані вище порушення вимог кримінального процесуального закону, вжити заходів до повного, всебічного дослідження обставин кримінального провадження, перевірити доводи апеляційної скарги обвинуваченого і ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Оскільки вирок скасовується у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України, питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, колегія суддів не перевіряє.

Відповідно до вимог ст.331, ч.1 ст.197, п.3 ч. 1 ст. 419 КПК України, з урахуванням наявності існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме того, що обвинувачений може переховуватися від суду та правоохоронних органів, що може вплинути на своєчасність виконання процесуальних рішень суду та дотримання розумних строків судового розгляду, колегія суддів вважає можливим та необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 травня 2020 року включно.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 25 січня 2019 року у відношенні ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 17.05.2020 року.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: