Справа №212/4460/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2020 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000605 від 26 березня 2018 року з обвинувальним актом по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, працюючого приватним підприємцем, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6 , цивільний позивач ОСОБА_7 , представник потерпілого та цивільного позивача - адвокат ОСОБА_8 , ПрАТ «Українська пожежно- страхова компанія»,-
встановив:
26 березня 2018 року, в світлий час доби, приблизно о 13 годині 30 хвилин по проїзній частині прилеглої території до будинку АДРЕСА_2 , від другого в напрямку четвертого під`їзду рухалась пішохід похилого віку ОСОБА_6 .

В цей же час по вказаній проїзній частині з боку першого під`їзду перед початком руху не переконавшись, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, відновив свій рух водій ОСОБА_3 , який керуючи технічно справним автомобілем «ГАЗ 3302 ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався заднім ходом в напрямку траєкторії руху пішохода ОСОБА_6 , яка була повернута по відношенню до нього спиною.

Водій ОСОБА_3 , відновлюючи рух заднім ходом, керуючи автомобілем та не маючи можливості зі свого місця в повному обсязі оглядати проїзну частину позаду автомобіля, був непередбачливим, легковажно розраховуючи на те, що в межах смуги руху його автомобіля відсутні пішоходи, для забезпечення безпеки руху не звернувся до інших осіб, та діючи зі злочинною самовпевненістю, продовжив небезпечний в даній обстановці рух заднім ходом, чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п.п. 1.5., 2.3. б, д), 10.1. та 10.9. Правил дорожнього руху України, згідно яких:

- «1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху … не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.»;

-«2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну,

... д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»;

-«10.1. Перед … будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

-«10.9. Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.».

Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких виключало б настання дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_3 , рухаючись заднім ходом по проїзній частині прилеглої до будинку № 18 по вул. Армавірська в Покровському районі м. Кривого Рогу, допустив наїзд задньою частиною керованого ним автомобіля «ГАЗ 3302 ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_6 .

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 1523 від 27.12.2019 потерпілій ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді тупа поєднана травма верхніх та нижніх кінцівок - рана тильної поверхні правої кисті, відкриті осколові вколочені переломи 4,5 п`ястних кісток правої кисті, рана нижньої третини лівої гомілки, закритий перелом лівої стегнової кістки у середній третині, закритий перелом лівої плечової кістки у нижній третині. Травма ускладнена розвитком контрактур суглобів лівих кінцівок важкого ступеня, трофічних виразок лівої гомілки. Виявлені у потерпілої ОСОБА_6 тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, за ознакою розладу здоров`я, пов`язаного зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину (не менш 33%) П.2.1.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6.
Між порушенням водієм ОСОБА_3 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п. 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України й наслідками, що наступили, - спричиненням потерпілій ОСОБА_6 , тяжких тілесних ушкоджень є прямий причинний зв`язок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю. Зазначив, що 26 березня 2018 року, приблизно о 13.00 годині , вийшов з під`їзду 2 по вулиці Армавірській в Покровському районі м. Кривого Рогу, де стояв припаркований технічно справний автомобіль «ГАЗ 3302 ЗНГ» , реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому приїхав до вказаного місця. Оглянув проїзну частину, впевнився у відсутності пішоходів , сів за кермо та почав рухатись заднім ходом з швидкістю 2-3 км/год. Проїхавши приблизно метрів десять почув крики людей , загальмував , вийшов з автомобілю та побачив літню жінку, яка лежала біля задньої частини автомобіля та скаржилась на біль у нозі. Він дуже шкодує з приводу події, просить вибачення у потерпілої та її доньки. Вказав, що обставини ДТП він не оспорює , його цивільно-правова відповідальність, як водія, була застрахована. У повному обсязі визнає пред`явлений прокурором цивільний позов в інтересах держави в особі КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2»ДОР у сумі 17978,48 грн. Щодо пред`явленого цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди визнає частково на суму 50000грн, позовні вимоги цивільного позивача ОСОБА_7 ( доньки потерпілої) не визнає у повному обсязі. Окрім цього просив суд взяти до уваги , що невизнання пред`явлених вимог пов`язано саме з не співмірністю з його доходами та неможливістю компенсувати значні суми. Зазначив, що ним було частково відшкодовано матеріальну шкоду в розмірі 67000 грн на досудовому розслідуванні та під час судового розгляду. Просив не призначити суворого покарання з урахування тих обставин, що він у скоєному кається щиросердно, частково відшкодував шкоду, вчинив неумисний злочин, є єдиним годувальником своєї сім`ї.
Окрім визнання своєї винуватості у скоєному злочині, вина обвинуваченого також підтверджується показаннями допитаних під час судового розгляду свідка, цивільного позивача та дослідженими безпосередньо у судовому засіданні доказами.
Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 надав суду показання, що обвинувачений ОСОБА_3 26.03.2018 приїхав на машині близько 9 години ранку. Машина обвинуваченого зупинилась біля 2-го під`їзду будинку. Вона бачила з балкону 5-го поверху, як заносили меблі потім з під`їзду вийшла її сусідка ОСОБА_6 та пішла в напрямку 4-го під`їзду. Потім машина почала рухатись швидко та вдарила в спину ОСОБА_6 . Сигналу автомобільного вона не чула. Потім вона вибігла на вулицю та побачила, що водій підняв ОСОБА_6 . Згодом викликали швидку та поліцію.
Допитаний у судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_7 надала показання, що вона є дочкою потерпілої ОСОБА_6 . Зазначила, що до травмування внаслідок ДТП, її мати обслуговувала себе самостійно. Після травмування матері зроблено операцію та вона все одно постійно відчуває біль, навіть сідати не може. Для лікування матері вона була вимушена залишити роботу у м. Херсоні та переїхати до м. Кривого Рогу, де вона отримує пенсію по догляду за інвалідом. Зазначила, що ОСОБА_6 встановлено інвалідність з 04.10.2018. Також вказала, що вона була вимушена продати машину, гараж, зайняла кошти для придбання ліків для матері. Цивільний позов підтримала в повному обсязі, просила призначити су3воре покарання, підтвердила компенсацію витрат на лікування обвинуваченим у загальній сумі 60000 грн.
Витягом з кримінального провадження №0000605 від 26.03.2018 відповідно до якого, 26.03.2018 приблизно о 13.30 год., по мокрому асфальтобетонному покриттю дворової території біля будинку № 18 по вул. Армавірська в Покровському районі м. Кривого Рогу заднім ходом рухався автомобіль «ГАЗ 3302 ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який навпроти третього під`їзду допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка рухалась вздовж прибудинкової території. Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження. (т.2а.с. 1)
Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.03.2018 із фототаблицями, складеного у присутності двох понятих, згідно якого було оглянуто проїзну частину прибудинкової території до будинку АДРЕСА_2 . Оглядом встановлено, що горизонтальна ділянка, загальною шириною 2,5 м, вкрита середньозернистим асфальтобетоном, на який мається сніг укатаний товщиною 1,5-2,0 см, посередині стежка. Автомобіль «ГАЗ 3302 ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , розташований на відстані 0,5 м від його лівих вісей до межі лівого краю проїзної частини та на відстані 5,0 м за дверима під`їзду № 3 до задньої лівої вісі. Автомобіль «ГАЗ 3302 ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , має пошкодження у вигляді відшарування пилу та бруду на нижній металевій рейці (білого кольору) на відстані 0,8 м від межі правого краю будки. Оглядом виявлено сліди речовини бурого кольору на сніжному покрові (схожої на кров) навпроти входу до під`їзду № 3 та на відстані 1,3 м від межі лівого краю проїзної частини. (т.2 а.с. 2-7)
Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 646 від 26.03.2018, наданого КЗ «КПД «ДОР», згідно якого у ОСОБА_3 ознак сп`яніння не виявлено. (т.2 а.с. 16)
Постановою про визнання в якості речового доказу від 26.03.2018, згідно якої було визнано речовим доказом автомобіль «ГАЗ 3302 ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 . (т.2 а.с. 28-29)
Протоколом проведення слідчого експерименту від 05.06.2018, складеного у присутності двох понятих, проведеного за участі свідка ОСОБА_9 , згідно якого свідок на місцевості показала механізм ДТП, який вона спостерігала з балкону 5-го поверху 3-го під`їзду будинку № 18 по вул. Армавірська у м. Кривому Розі. Свідок вказала, що місце неподалік 1-го під`зду будинку, де стояв вантажний автомобіль із встановленою на ньому будкою із написом «Меблі Грааль». Далі вказала, що з 2-го під`їзду вийшла сусідка ОСОБА_6 та почала рухатись прямолінійно приблизно посередені проїзної частини по пішохідній стежці, в темпі звичайного кроку. Приблизно через 5-7 сек. після того як жінка вийшла на середину проїзної частини, вказаний автомобіль почав рухатись в попутному з пішоходом напрямку від першого до четвертого під`їзду. Продовжуючи свій рух автомобіль здійснив наїзд своєю задньою частиною (приблизно посередені) на пішохода. До моменту наїзду автомобіль не змінював напрямку свого руху, відворотів керма чи екстренного гальмування водій до моменту наїзду не застосовував. Пішохід також не змінював темп та напрямок свого руху. З моменту виходу пішохода на проїзну частину і до моменту наїзду на неї минув час 15-20 сек. (т. 2 а.с. 54-56)
Висновком експерта від 20.06.2018 за № 7/10.1/215, згідно якого в діях водія ОСОБА_3 по керуванню автомобілем «ГАЗ 3302 ЗНГ», вбачається невідповідність вимогам п. 10.9 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з ДТП. (т.2 а.с. 68-69)
Висновком експерта № 798 від 15.06.2018, згідно якого потерпілій ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді:тупої поєднаної травми верхніх та нижніх кінцівок рани тильної поверхні правої кисті, відкритих осколкових витолочених переломів 4,5 п`ясних кісток правої кисті, рани нижньої третини лівої гомілки, закритого перелому лівої стегнової кістки у середній третині, закритого перелому лівої плечової кістки у нижній третині. (т.2 а.с. 47-50)
Висновком експерта № 1523 від 27.12.2019, згідно якого у ОСОБА_6 виявлена тупа поєднана травма верхніх та нижніх кінцівок - рана тильної поверхні правої кисті, відкриті осколові вколочені переломи 4,5 п`ястних кісток правої кисті, рана нижньої третини лівої гомілки, закритий перелом лівої стегнової кістки у середній третині, закритий перелом лівої плечової кістки у нижній третині. Травма ускладнена розвитком контрактур суглобів лівих кінцівок важкого ступеня, трофічних виразок лівої гомілки. З врахуванням даних додатково наданих медичних документів ушкодження, які виявлені у потерпілої за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою розладу здоров`я, пов`язаного зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину (не менш 33%) П.2.1.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6. В наданих медичних документах не виявлено ознак загрозливих для життя потерпілої явищ. (т.3 а.с.44-46).
На підтвердження сплати сум на придбання медичних препаратів та відшкодування шкоди стороною захисту надано товарні накладні, чеки та розписки, які безпосередньо досліджені у судовому засіданні, та встановлено сума відшкодування ОСОБА_3 у розмірі 69192,52 ( т.3. а.с.65 чек №369896 від 28.03.2018 року на суму 634, 96; т. 3 а.с. 66 чек №364772 від 27.03.2018 року на суму 1185,40; т. 3 а.с. 67 чек №362983 від 26.03.2018 на суму 1467,59; копія чеку березень 2018 на суму 1953, 50; т. 3 а.с. 68 видаткова накладна № Р-0015857 від 28.03.2018 на суму 11 979,00;т.3 а.с. 69 чек №369323 від 28.03.2018 на суму 1075,05; т. 3 а.с. 70 чек від 27.03.2018 на суму 81,40, чек на суму 561,22, чек від 29.03.2018 на суму 120,0, чек від 28.03.2018 на суму 424,50, чек від 28.03.2018 на суму 1529,00; т. 3 а.с. 72 чек №447011 від 16.04.2018 на суму 902, 14; т. 3 а.с. 73 копія чеку від 06.04.2018 на суму 1378,46; чек від 10.04.2018 на суму 784, 20,; т. 3 а.с. 75 копія чеку від 07.05.2018 року на суму 460,00, копія чеку від 07.05.2018 на суму 869,50, копія чеку від 08.05.2018 на суму 406,00; т. 3 а.с. 77 чек №НОН1495 від 08.05.2018 року на суму 1045,01; т. 3 а.с. 79 чек №374961 від 29.03.2018 на суму 1306,87; т. 3 а.с.80 чек №379256 від 30.03.2018 на суму 1304,61, копія чеку від 06.04.2018 на суму 1640, 02; т. 3 а.с. 81 чек №383402 від 31.03.2018 на суму 1038,61; т. 3 а.с. 82 копія чеку квітень 2018 року на суму 1735,50, чек від 03.04.2018 на суму 563,40, чек від 04.04.2018 на суму 1752,30, чек від 04.04.2018 на суму 100,00; копія чеку від 02.04.2018 на суму 2431,90; т. 3 а.с. 84 чек №382035 від 31.03.2018 на суму 1246,58) , власноручними розписками від 23.03.2020 та 14.05.2020 року на суму 25000 грн .

Суд не знаходить підстав для визнання вказаних доказів недопустимими з підстав передбачених ст.87 КПК України, оскільки вони отримані в порядку, передбаченому кримінально-процесуальним законодавством і судом не встановлено будь-яких істотних порушень прав та свобод людини під час отримання вказаних доказів.
Положеннями ст.22 КПК України закріплено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими кримінальним процесуальним законодавством.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, повинен перевірити не тільки докази обвинувачення, а і докази сторони захисту на спростування обвинувачення, що узгоджується з вимогами ст.7 КПК України.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Оцінюючи зібрані у справі докази, суд також враховує прецеденту практику Європейського суду з прав людини, зокрема у рішеннях «Нечипорук і Йонкало проти України» (п.150) від 21.04.2011 року та «Кобець проти України» (п.43) від 14.02.2008 року, згідно яких суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Таким чином, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає зібрані у справі докази належними та допустимим, оскільки вони отримані в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, у повній мірі узгоджуються між собою, і судом не встановлено жодних істотних порушень прав і свобод людини під час їх отримання. Будь-яких інших доказів сторонами, які були рівними і вільними у використанні своїх процесуальних прав у межах і у спосіб, передбачений КПК України, суду не надано.
Зібрані у справі докази у своїй сукупності в достатній мірі підтверджують фактичні обставини кримінального правопорушення, які викладені при формулюванні обвинувачення, з огляду на вищенаведене, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину та кваліфікую його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
При призначенні покарання, суд керується положенням ст. 65 КК України та враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст. 66 КК України, є визнання вини, щиросердне каяття у скоєному, яке є дієвим, оскільки обвинувачений у добровільному порядку відшкодував потерпілій завдану шкоду на суму 69192,52 грн, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Приймаючи до уваги вищевикладене, а також встановлені судом обставини, суд уважає можливим призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, з урахуванням ст. 69-1 КК України.
Суд вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання підлягає врахуванню і вимога потерпілої, яка просила призначити суворе покарання, не заперечувала факту часткового відшкодування шкоди на суму 60000 грн.
Вимогами ст. 75 КК України передбачено, що якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Отже, при вирішенні питання про можливість застосування цих положень, про що просить у судових дебатах обвинувачений та його захисник, суд ураховує, що ОСОБА_3 вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, внаслідок чого потерпілому було заподіяно тяжких тілесних ушкоджень. За формою вини вчинений злочин є необережним. На думку суду, підлягає врахуванню те, що обвинувачений має 15-ти річний стаж керування автомобілем і скоїв дорожньо-транспортну пригоду вперше, до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України не притягався.
Щодо особи винного, то обвинувачений раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не, працює приватним підприємцем за місцем проживання характеризується позитивно. Заслуговує на увагу і те, що з моменту вчинення злочину до закінчення розгляду минуло більше двох років і за цей час нових злочинів останній не вчинив.
Аналізуючи конкретні обставини справи, які підлягають обов`язковому врахуванню, та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 у своїй сукупності, на переконання суду , дають достатні підстави для висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання у виді позбавлення волі. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе застосувати щодо засудженого положення ст. 75 КК України.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Суд не знаходить підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_3 ст. 69 КК України.
Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідно до ст. 50 КК України.
Також прокурором в інтересах держави подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 та приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», згідно якого прокурор просить суд стягнути з обвинуваченого на користь комунального закладу «Криворізька міська лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради» матеріальні збитки у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_6 за період з 26.03.2018 по 24.05.2018 у сумі 17978,48 грн.
Судом встановлено, що за полісом № АМ/0335810 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, обвинувачений ОСОБА_6 застрахував свою відповідальність у ПрАТ «УПСК». (т.2 а.с. 14)
Відповідальність особи, яка вчинила злочин, відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину передбачена положеннями статті 1206 ЦК України.
Як вбачається із наданої довідки комунального закладу «Криворізька міська лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради» (т.1 а.с. 9) калькуляція на одного пролікованого хворого в день складає 304,72 грн. Враховуючи період перебування ОСОБА_6 на лікуванні у вказаному медичному закладі політравмі з 26.03.2018 по 24.05.2018 (т.1 а.с. 71), тобто на протязі 59 днів, а тому з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають стягненню матеріальні збитки комунального закладу «Криворізька міська лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради» у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_6 в розмірі 17978,48 грн., із розрахунку 304,72 грн. х 59 днів.
В той же час суд зазначає, що сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам (потерпілим) унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.
Отже, витрати лікувального закладу на лікування потерпілого від злочину не можуть бути відшкодовані за договором обов`язкового страхування страховою компанією.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року по справі № 6-1343цс15.
Також представником потерпілої ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_8 та цивільним позивачем ОСОБА_7 подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначено, що внаслідок ДТП ОСОБА_6 заподіяно тілесні ушкодження, які викликали в неї сильні душевні переживання і моральні страждання, через зміну в організації свого життя, а тому вона просить суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 500000,00 грн, який підтримано частково у сумі 440000 грн, враховуючи відшкодовані обвинуваченим суми. Цивільний позивач ОСОБА_7 зазначає, що її мати ОСОБА_6 потребує постійного догляду, тому вона була змушена звільнитись з роботи, у зв`язку з чим обвинувачений має відшкодувати їй втрачений заробіток за 8 місяців, який становить 17056,72 грн. Також цивільним позивачем ОСОБА_7 заявлено позовні вимоги до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 250000,00 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 6100,00 грн. Під час судового розгляду кримінального провадження, цивільним позивачем збільшено заявлений розмір судових витрат на правову допомогу до 9000,00 грн.
При вирішенні зазначених позовних вимог суд виходить з наступного.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням шкода, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Під час вирішення цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що з метою відшкодування шкоди представник потерпілої адвокат ОСОБА_8 звернувся із цивільним позовом у межах кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_3 та залучив ПрАТ «Українська пожежно- страхова компанія» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні цивільного відповідача. Наявність відповідних правовідносин була підтверджена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/0335810 , відповідно до якого ОСОБА_3 застрахував автомобіль ГАЗ 3302 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , строк дії якого з 10.06.2017 до 05.10.2018 року.
Згідно з полісом про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності у разі настання страхового випадку страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування, зокрема, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілого та його майну, на суму завданих збитків, але не більше встановленого в договорі ліміту страхової суми: 200 000 грн - за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю; 100 000 грн - за шкоду, заподіяну майну.
На підставі ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або згаданим вище Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст.37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 зазначеного Закону).
Усупереч викладеному, незважаючи на встановлення того факту, що на момент вчинення кримінального правопорушення цивільно-правову відповідальність володільця транспортного засобу було застраховано у ПрАТ «Українська пожежно- страхова компанія» та був наявний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, потерпілим та його представником поставлено вимогу про стягнення всього розміру заподіяної потерпілим шкоди виключно з обвинуваченого ОСОБА_3 . Основним рішенням, яке відображає вищезазначений висновок є постанова Великої Палати Верховного Суду №755/18006/15-ц від 04.07.2018 року, який був підтриманий в постанові Великої Палати №752/16797/14 ц від 27.03.2019 року. За приписами ст. 51 ЦПК України право залучення та заміни належного відповідача закріплено за позивачем. Відтак позовні вимоги потерпілої задоволенню не підлягають.
При вирішенні питання позовних вимог ОСОБА_7 суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з засад розумності, справедливості та співмірності та приходить до висновку про стягнення на її користь в рахунок моральної шкоди 50000 грн, вимоги на завдання матеріальної шкоди документально не підтвердженні й задоволенню не підлягають.
Крім того, потерпілим заявлено вимогу про відшкодування витрат, понесених ним на правничу допомогу в загальній сумі 15100 грн.
Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються, в тому числі і з витрат на правову допомогу.
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Потерпілою ОСОБА_6 надано в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу договір про надання правничої допомоги та квитанції.
Враховуючи викладене, суд вважає, що вказана сума в розмірі 15100 грн. в рахунок відшкодування витрат потерпілою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , понесених на правничу допомогу, підлягає стягненню з ОСОБА_3 .
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався, клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження під час судового розгляду не надходило.
Процесуальні витрати на проведення судово-автотехнічної експертизи від 20.06.2018 року у сумі 715,00 грн , згідно до положень ст. 122, 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири ) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 ( два ) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у виді 4 ( чотирьох ) років позбавлення волі з випробуванням на три роки, якщо він протягом визначеного судом випробувального терміну не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності зі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в розмірі 715,00 грн.
Цивільний позов прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 задовольнити у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального закладу « Криворізька міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради 17 978 грн 48 коп.
Цивільний позов ОСОБА_6 , ОСОБА_7 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 в рахунок моральної шкоди 50000 грн та на користь ОСОБА_6 витрати на правову допомогу у сумі 15100 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Речові докази: автомобіль «ГАЗ 3302 ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути у розпорядження власника.
Арешт, згідно ухвали слідчого судді, на автомобіль «ГАЗ 3302 ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , скасувати.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1