ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/800/20 Справа № 173/997/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 грудня 2019 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Усть-Кут Іркутської області РФ, громадянина України, не працюючого, інваліда 3 групи, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, п. 12,13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 1, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 грудня 2019 року, відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, домашній арешт. Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 задоволено та міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 залишено без змін - у вигляді тримання під вартою, продовжено строк тримання ОСОБА_9 під вартою на 60 днів, тобто до 22.02.2020 включно.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд врахував, що обвинувачений ОСОБА_9 не має постійного офіційного місця роботи, не має міцних соціальних зв`язків, проживає та зареєстрований не за місцем здійснення судочинства, існують ризики може ухилитися від суду, а при наявності обґрунтованої підозри, та тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винним, існує ризик втечі обвинуваченого та ухилення від правосуддя.
Крім того, судом враховано те, що обвинуваченому інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, тобто останній не дотримується норм суспільної моралі та загальноприйнятих правил поведінки у соціумі, а отже може вчинити новий злочин.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що раніше обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, тому строк тримання під вартою обвинуваченого має бути продовжений, а суспільний інтерес, у даному випадку, превалює над правом обвинуваченого на свободу. Підстав для зміни запобіжного заходу на даний час немає.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання захисника, змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Вважає, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та прийнятою з порушенням матеріального та процесуального права, а отже підлягає скасуванню.
Свої вимоги, апелянт обґрунтовує тим, що доводи суду першої інстанції щодо доцільності продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою є необґрунтованими.
Судом не враховано, що ОСОБА_9 має хронічні захворювання, є інвалідом 3 групи по діагнозу (з оригіналу): последствие тяжелой ЧИТ (2001) с субдуральной и эпидуральной гематомой в лобно-весочной области справа. Состояние после удаления субдуральной и эпидуральной гематомы в лобно-височной области справа. Линейный перелом височной кости справа с переходом на основание черепа. Правосторонний гемипарез в умеренной степени. Постравматическая энцефалопатия выраженной степени. ВСД с пароксизмами. Эписиндром средней частоты. Частичная атрофия зрительных нервов. Маклодистрофия.
Судом не враховано, що на даний час стан здоров`я хворого значно погіршився, останній скаржиться на головний біль розмитої локалізації, запаморочення, зниження пам`яті, оніміння, слабкість в правих кінцівках, зниження їх рухової активності. Відмічаються епіприступи з короткостроковою втратою свідомості. Перебуваючи в амбулаторно-поліклінічному відділенні ДУ ДУВП (№ 4) у хворого зріс артеріальний тиск до критичної позначки (120/180), після чого з`явився гіпертензивний криз, який призвів до транзиторної ішемічної атаки (мікроінсульт). На теперішній час хворий знаходиться на протиепілептичних, протигіпертензивннх та обезболювальних препаратах, потребує термінового ретельного огляду, обстеження та довгострокового лікування в стаціонарному відділенні в закладі МОЗ. Після огляду на консультації лікаря-невропатолога, було прийнято рішення, що хворий ОСОБА_9 не може знаходитись в умовах камерної системи та перебувати у ДУ ДУВП (№4).
Крім того, на думку апелянта, суд не навів обґрунтування, щодо прийнятого рішення. Так, жодна з перерахованих фактичних обставин в ухвалі суду першої інстанції не наведена, у ній тільки констатується особлива тяжкість злочину, продовження існування ризиків і висновок, що жоден інший більш м`який запобіжний захід ризикам запобігти не зможе. Такі висновки суду є явно недостатніми для продовження тримання обвинуваченого під вартою, вони не відповідають ні матеріалам провадження, ні прецедентній практиці ЄСПЛ.

Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_9 підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити.
Прокурор та представник потерпілого в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думки учасників процесу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , суд дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Апеляційним судом встановлено, у відповідних матеріалах провадження №173/997/17, в судовому засіданні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, 26 грудня 2019 року в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 до 22 лютого 2020 року включно.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою. Судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_9 не має постійного офіційного місця роботи, тобто не має міцних соціальних зв`язків, проживає та зареєстрований не за місцем здійснення судочинства, може ухилитись від суду, обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, яке вчинив під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, тобто останній не дотримується норм суспільної моралі та загальноприйнятих правил поведінки у соціумі, може вчинити новий злочин.
Крім того, судом першої інстанції при вирішення клопотання захисника зазначено, що для врахування стану здоров`я обвинуваченого, та зміни запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на більш м`який, необхідно переконатись у наявності підтвердженої медичної документації про стан здоров`я та оцінити можливість ефективної допомоги в лікуванні захворювання обвинуваченого в умовах СІЗО. У зв`язку з викладеним судом першої інстанції направлено до ДУ "ДУВП №4" направлено клопотання про надання відповідної документації до суду.
Колегія суддів зазначає, що строк дії оскаржуваної ухвали закінчується 22 лютого 2020 року, на момент розгляду апеляційної скарги ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська строк тримання ОСОБА_9 під вартою продовжено на 60 днів, тобто до 08 квітня 2020 року включно.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Наявність тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_9 має хронічні захворювання, є інвалідом 3 групи по діагнозу, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, апеляційний суд вважає, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
При цьому, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, взято також до уваги, та відповідно наявність передбачених ст. 177 КПК ризиків, а тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останнього та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Всі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження судом при продовженні йому строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 грудня 2019 року, якою продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4