Справа № 646/7570/19
№ провадження 1-кп/646/472/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.03.2020 року м. Харкова Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого- ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002451 від 07.10.2019 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слобідка- Красилівська, Красилівського району, Хмельницької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1.07.06.2007 року за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 122, ст. 70, 71 КК України Московським районним судом м . Харкова до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;
2.15.10.2007 року за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України Комінтернівським районним судом м. Харкова до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;
3.21.12.2012 року за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України Червонозаводським районним судом м. Харкова до позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці;
4.27.07.2016 року за ч. 1 ст. 296 КК України Харківським районним судом Харківської області до обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений із іспитовим строком на 2 роки;
5.22.08.2017 року за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України Дзержинським районним судом м. Харкова позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 20.05.2019 року звільнено умовно- достроково на невідбутий строк 1 місяць 15 днів

у вчиненні кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
06 жовтня 2019 року, приблизно о 17 годин 20 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку №47 та №49 по вул. Ганни в м. Харкові, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_5 , що виникли в результаті сварки між ними з приводу керування велосипеду, вході яких ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел направлений на спричинення останньому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні і бажаючи їх настання, знаходячись із ОСОБА_5 обличчям до обличчя, спробував нанести останньому удар правою рукою в область обличчя, увернувшись від якого ОСОБА_5 перечепився через споруду клумби та впав на землю на спину. Намагаючись підвестись ОСОБА_5 перевернувся на живіт обличчям до землі. В цей час ОСОБА_4 скориставшись уразливим станом потерпілого, знаходячись безпосередньо над ним, спираючись правом коліном на спину потерпілого, наніс останньому по черзі правою та лівою рукою удари в ліву частину обличчя, загальною кількістю п`ять ударів. Після чого, ОСОБА_4 встав в повний зріст над Філіпським та наніс останньому близько п`яти ударів правою ногою, в область лівої частини спини, а саме в район ребер. Злочинними умисними діями ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_5 були спричинені наступні тілесні ушкодження: множинні забої та садна на обличчі, які згідно з висновком судової медичної експертизи від 24.10.2019 року № 09-1246/19 за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Потерпілий ОСОБА_5 у призначені судові засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю.
На підставі вимог ст. 325 КПК України, за погодженням із учасниками судового провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілого.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто- умисне легке тілесне ушкодження та надав наступні свідчення, а саме, 06 жовтня 2019 року, о 17 годин 20 хвилин, він знаходячись біля будинків №47 та №49 по вул. Ганни в м. Харкові, на ґрунті неприязних стосунків з ОСОБА_5 , наніс йому декілька ударів в обличчя, після чого останній впав на землю та він наніс останньому близько п`яти ударів правою ногою, в область лівої частини спини, а саме в район ребер.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не працюючий, одружений, має неповну середню освіту, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, раніше судимий, останній раз 22.08.2017 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 4 роки 1 місяць. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 20.05.2019 року звільнено умовно- достроково на невідбутий строк 1 місяць 15 днів.

Обставиною, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.

Обставино, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає- рецидив злочину.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості.

Відповідно до досудової доповіді старшого інспектора Основ`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 від 24.12.2019 року, оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як висока та оцінка небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб має високий рівень. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Так, в справі "Скополла проти Італії" від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, його щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому рецидив злочину, думку сторони обвинувачення, суд вважає, що його виправлення і перевиховання можливе у випадку призначення покарання в межах санкції статей, що передбачає відповідальність за скоєне у вигляді громадських робіт.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередженням вчинення нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити покарання у вигляді 200 ( двохсот) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1