Справа № 199/2170/20
ВИРОК
іменем України

27.04.2020 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000480 24.03.2020, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпро, громадянки України, з вищою освітою, офіційно працюючої в ТОВ «Лібера ТК» на посаді помічника бухгалтера, розлученої, яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КК України, -

за участю: прокурора ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_9 ,-

ВСТАНОВИВ:
29.02.2020 приблизно о 16-00 годині ОСОБА_3 разом із ОСОБА_5 перебували на сходинковому майданчику першого поверху під`їзду №2 будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_3 зустрілась з ОСОБА_7 . В ході розмови на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, 29.02.2020 приблизно о 16-01 годині ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці, діючи умисно, знаходячись на відстані двох-трьох метрів, підбігла до потерпілої ОСОБА_7 , яка стояла лівим боком до останньої, та, перебуваючи у безпосередній близькості, завдала три послідовні удари долонею правої руки в область лопаток потерпілої, після чого долонями обох рук штовхнула ОСОБА_7 у спину, чим спричинила останній фізичну біль.

Далі, не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_3 знову наблизилась до потерпілої ОСОБА_7 , та, перебуваючи у безпосередній близькості, обличчям до потерпілої, завдала останній один удар долонею правої руки в область лівої щоки, чим знову спричинила останній фізичний біль.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КК України, при обставинах, викладених вище, визнала повністю, у вчиненому щиро розкаялася і суду показала, що вона дійсно 29.02.2020 близько 16-00 годині виходила разом із своїм сином ОСОБА_5 з першого поверху під`їзду №2 будинку АДРЕСА_2 . При виході з під`їзду вона зустріла ОСОБА_7 . В ході спілкування у неї виникла неприязнь до останньої та вона, перебуваючи у вказаному місці, знаходячись на відстані двох-трьох метрів, підбігла до потерпілої ОСОБА_7 , яка стояла лівим боком до неї, та завдала їй три удари долонею правої руки в область лопаток і долонями обох рук штовхнула потерпілу у спину. Потім вона завдала ОСОБА_7 один удар долонею правої руки в область лівої щоки. Конфлікт між ними зупинив її син. Вона дуже шкодує, та жалкує, що таке трапилось. Причину своєї поведінки вона пояснює невірною поведінкою, відношенням та висловлюваннями потерпілої ОСОБА_7 на адресу її матері. Вона розуміє, що спричинила фізичну біль потерпілій, за що перед нею вибачається.
Вина ОСОБА_3 знайшла своє підтвердження в ході судового слідства та підтверджується:

-показами потерпілої ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні пояснила, що 29.02.2020 приблизно о 16-00 годині при вході в під`їзд будинку АДРЕСА_2 вона зустріла ОСОБА_3 , яка була із сином. Чому виник конфлікт, в результаті якого обвинувачена розлютилася та повела себе агресивно, їй не зрозуміло досі. ОСОБА_3 підійшла до неї близько та нанесла три удари долонею правої руки в область лопаток, обома руками штовхнула в спину, а після того ще нанесла їй один удар долонею правої руки в область лівою щоки, чим спричинила їй фізичній біль, без спричинення тілесних ушкоджень. Своїми протиправними діями ОСОБА_3 спричинила їй моральну шкоду, яка пов`язана з розладом здоров`я, тому свій цивільний позов про стягнення моральної шкоди вона підтримує в повному обсязі. Покарання просила призначити на розсуд суду;

-протоколом прийняття заяви про вчинене правопорушення від 23.03.2020, відповідно до якого ОСОБА_7 просить органи поліції вжити заходи до гр. ОСОБА_3 , яка 29.02.2020 приблизно о 16-00 годині за адресою: м. Дніпро, вул. М.Малиновського 36, спричинила їй фізичну біль;

-протоколом огляду місця події від 25.03.2020 з фототаблицею, відповідно до якого було оглянуто під`їзд №2 будинку АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено камеру відеоспостереження;

-протоколом огляду диску та відеозапису, який на ньому зображений від 25.03.2020 з фототаблицею, згідно з яким за участю потерпілої ОСОБА_7 було переглянуто диск з відеозаписом з камер відеоспостереження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . На даному відеозаписі зображено ОСОБА_3 , яка наносить побої ОСОБА_7 ;

-протоколом перегляду відеозапису від 31.03.2020, згідно з яким за участю обвинуваченої ОСОБА_3 було переглянуто диск з відеозаписом з камер відеоспостереження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Після перегляду ОСОБА_3 підтвердила, що на відеозаписі зображена саме вона в той момент, коли вона наносить побої ОСОБА_7 29.02.2020 в під`їзді будинку АДРЕСА_2 ;

-переглядом в судовому засідання відеозапису з камер відеоспостереження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на якому зафіксовано момент нанесення обвинуваченою ОСОБА_3 побоїв потерпілій ОСОБА_7 .

Судом достатньо досліджені всі обставини кримінального правопорушення в їх сукупності, які підтверджують встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_3 , в межах пред`явленого прокурором обвинувачення, і її умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України, як такі що виразилися в умисному завданні побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень потерпілій.
Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаних у суді обвинуваченої ОСОБА_3 та потерпілої ОСОБА_7 у суду немає.
Досліджені судом і покладені в основу вироку докази не суперечать одне одному і узгоджуються між собою.
Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Зокрема, під врахуванням особи винної слід розуміти врахування позитивних і негативних, соціальних, фізичних, психічних і правових елементів характеристики особи, що вчинила злочин, які мають кримінально-правове значення.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_3 , яка раніше не судима, свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнала та щиро розкаялась, працює офіційно,за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку в лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має на утриманні двох неповнолітній дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яких виховує та утримує самостійно.

Суд відносить визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, та каяття обвинуваченої до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки вона визнала свою вину, проявила дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи покарання, суд відповідно вимог ст.65 КК України, враховує вищенаведені обставини, позицію прокурора, потерпілої та її представника, обвинуваченої та її захисника, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченій, відсутність обставин, що обтяжують їй покарання, дані про особу, та вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 126 КК України.

При цьому, суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 і попередження вчинення нею нових злочинів.
Потерпіла ОСОБА_7 звернулась до суду із позовною заявою про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в якій просить стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 50 000,00 гривень.
Прокурор позовні вимоги потерпілої підтримала частково на суму 5 000,00 гривень.
Обвинувачена ОСОБА_3 позовні вимоги потерпілої ОСОБА_7 не визнала в повному обсязі.
Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 моральної шкоди, заподіяної в наслідок вчинення кримінального правопорушення, підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до статті 3 Конституції України, Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Згідно ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та або моральної шкоди, має право під час кримінального правопорушення до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.
Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода, виходячи з п. 1 і п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України може проявлятися у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахування інших обставин, які мають істотне значення, також при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Фізична особа, дією або бездіяльністю якої порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язана вчинити необхідні дії для його негайного відновлення (ч. 1 ст. 276 ЦК України). Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не учиняються, суд може постановити рішення про відновлення порушеного права, а також про відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням (ч. 2 ст. 276, ст. 280 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її заподіяла, за наявності її вини.
За таких обставин, враховуючи роз`яснення, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, враховуючи характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, в результаті завданих потерпілій побоїв, життєвих хвилювань, які перенесла потерпіла після спричинення їй фізичного болю і не спричинення при цьому тілесних ушкоджень, ґрунтуючись на принципах розумності та справедливості, вважає суму 50 000,00 гривень в якості компенсації моральної шкоди явно завищеною, та такою, що не відповідає тяжкості спричинених моральних страждань, тому в якості компенсації моральної шкоди з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_7 підлягає стягненню сума в розмірі 3 000,00 гривень.
Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Позовну заяву потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 03.03.2005 Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області) на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000,00 (три тисячі) гривень.
В іншій частині позову відмовити.
Речовий доказ: оптичний диск СD-R з відеозаписом зберігати в матеріалах справи.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1