№ 1-кп/755/1163/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" грудня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0004360 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0004360 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 на більш м`який домашній арешт, яке мотивував тим, що на даний час, допитаний потерпілий і свідки, а також, долучені та досліджені докази, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, суттєво зменшились, останній має житло та працює, переховуватись від суду та продовжувати злочинну діяльність не буде, потерпілий також хоче, щоб обвинуваченому змінили запобіжний захід, він буде за останнього відповідати та буде проживати разом зі своєю цивільною дружиною. Крім того, його підзахисний хворіє на туберкульоз, а перебування під вартою, не сприяє його видужанню, у зв`язку з чим, прохав клопотання задовольнити.

Прокурор заперечив щодо задоволення клопотання захисника та зазначив, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, останній може переховуватись від суду, оскільки усвідомлює, що йому може бути призначена реальна міра покарання, має не зняту та не погашену судимість, може вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_5 , який є рідним братом обвинуваченого, підтримав клопотання захисника, прохав змінити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт за його місцем проживання, а саме: АДРЕСА_1 . Зазначив, що хоче, щоб обвинувачений проживав за вказаною адресою, де до цього, він вже чотири роки проживав зі своєю цивільною дружиною, він буде за нього відповідати, будь-яких претензій до нього не має та зобов`язується забезпечити його належну поведінку. Зокрема, зазначив, що обвинувачений буде з`являтися за викликом до суду, сварок та конфліктів між ними не буде.

Обвинувачений ОСОБА_3 повністю підтримав клопотання свого захисника. Зазначив, що вину він визнає та її усвідомлює, прохав надати йому шанс на виправлення та змінити йому запобіжний захід.

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зокрема, згідно зі ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 9 КПК України, у разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Статтею 29 Конституції України передбачено, що «кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність» і що «ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом».

Указані гарантії права на свободу та особисту недоторканність, які передбачені ст. 29 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 р. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

У п. 1 ст. 1 цього Закону зазначено, що «Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції», а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року, також передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джеро права».

З огляду на викладене, а також те, що обвинувачений, має місце проживання у м. Києві, а саме: АДРЕСА_1 , потерпілий також прохав про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що тримання його під вартою є надмірним запобіжним заходом, а тому вважає достатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, звільнивши його з-під варти в залі суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 181, 201, 202, 331, 369 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.

Змінити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, українцю, громадянину України, офіційно не працюючому, з середньо-спеціальною освітою, перебуваючому в цивільному шлюбі (зі слів), зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, із застосуванням електронного засобу контролю,звільнивши його з-під варти в залі суду та заборонивши йому цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_3 строком до 23 лютого 2020 року включно, такі обов`язки:

1) не відлучатись за межі м. Києва без дозволу суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

3) здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України, в`їзд в Україну.

4) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, про що повідомити суд.

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Копію ухвали вручити обвинуваченому негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя