ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №646/2172/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/898/20 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) та захисника ОСОБА_7 на ухвалу Комінтернівського районного м.Харкова від 20 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_10 , щодо продовження строків тримання під вартою ,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою суд продовжив строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 )до 17 січня 2020 року.

Судове рішення мотивоване тим, що існують ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а тому з огляду на ризики та відомості про особу належить продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , просить змінити обраний запобіжний захід на домашній арешт.

Вказує, що він не збирається втекти або впливати на свідків чи потерпілих, а знаходження на свободі потрібно обвинуваченому щоб допомагати сім`ї.

Зазначає, що дружина не має змоги одна забезпечити сім`ю і їй потрібна допомога.

Також наголошує, що суд не може на протязі 11 місяців допитати свідка у справі ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою змінити обраний запобіжний захід на домашній арешт в період часу з 22-00 до 6-00 строком на 60 днів.

Вказує, що підозра необґрунтована, оскільки докази свідчать про невинуватість обвинуваченого.

Також стверджує, що у обвинуваченого на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, дружина та мати інвалід, а тому він не буде переховуватись від суду.

Має місце проживання та офіційне місце роботи.

Крім того обвинувачений не має змоги знищити або сховати будь які докази у справі, оскільки всі експертизи вже зроблені і перебувають у матеріалах справи.

Двоє з чотирьох свідків вже допитані, а показання двох інших свідків відповідають показанням самого обвинуваченого.

Також вказує, що обвинувачений добре характеризується як за місцем навчання так і за місцем де напередодні відбував покарання.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який підтримав подані апеляційні скарги, а також думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу, дійшла висновку про те, що апеляційні скарги належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Прокурор обґрунтовує підозру ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, зібраними під час досудового розслідування доказами.

При цьому колегія суддів ґрунтується на принципі презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 )

Також колегія суддів враховує, що обвинуваченому інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, а саме умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, при цьому використовувався ремінь від дорожньої сумки, яким була стиснута шия потерпілого, в результаті чого потерпілий помер.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»)

Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Суд першої інстанції вірно врахував дані про особу ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), який до затримання не працював, раніше неодноразово судимий 3 рази, в тому числі двічі за вчинення злочину проти життя та здоров`я громадян, звільнився 26 серпня 2015 року умовно-достроково. Неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі, проте після звільнення продовжував вчиняти злочини.

Вказане, на думку колегії суддів свідчить про стійку антисоціальну поведінку обвинуваченого.

Таким чином ризик втечі та вчинення іншого кримінального правопорушення обвинуваченим існує поза розумним сумнівом.

З огляду на значимі для даного провадження обставини та встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційних скарг обвинуваченого та захисника ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст.177, 178, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного м.Харкова від 20 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_10 , щодо продовження строків тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -