печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
21.12.2019 року в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про накладення арешту на кв. АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_4 .

Обґрунтовуючи внесене клопотання сторона кримінального провадження вказує, що За процесуальним керівництвом Генеральної прокуратури України Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0006084 від 22.06.2015 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 361-1, ч. ч. 1,2 ст. 209 КК України, та за фактами вчинення невстановленими особами кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 361, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 343 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що на початку 2015 року ОСОБА_5 , маючи відповідні знання та практичні навички роботи з державної реєстрації речових прав на рухоме та нерухоме майно, обтяжень на нього, у зв`язку із попереднім перебуванням на посаді державного виконавця на протязі 2006-2009 років, маючи мету незаконного збагачення шляхом несанкціонованого втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем, вирішив створити злочинну організацію для несанкціонованої зміни даних про речові права та їх обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за незаконну грошову винагороду.

24.09.2019 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень.

25.09.2019 року ОСОБА_8 за вказаними фактами повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 361, ч. 2 ст. 361-1, ч. 2 ст. 209 КК України.

26.10.2019 року Печерським районним судом м. Києва підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, одночасно визначено запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 1 700 085 грн., із покладанням на ОСОБА_8 ряду обов`язків визначених КПК України.

З метою забезпечення виконання вироку в частині конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_8 , виникла необхідність у накладенні арешту на майно останнього.

Відповідно до інформації, отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційної довідки за № 179314855 від 30.08.2019 року, та інформаційної довідки за № 179805627 від 04.09.2019 року), підозрюваний ОСОБА_8 на момент вчинення умисного, корисливого злочину в складі злочинної організації був власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу №1170 виданого 05.06.2017 року.

Так, 25.09.2019 року старшим слідчим ОСОБА_9 винесено постанову про визнання речовими доказами нерухоме майно - кв. АДРЕСА_1 оскільки є всі підстави вважати що вказане нерухоме майно є об`єктом кримінально протиправним дій передбачених ст. 209 КК України, а також здобуте підозрюваним ОСОБА_8 протиправним шляхом, оскільки отримані внаслідок легалізації грошей, здобутих в результаті вчинення злочинів..

26.09.2019 року до Печерського районного суду м. Києва внесено клопотання про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_8 .

26.09.2019 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_10 вказане клопотання задоволено та винесено ухвалу №757/51388/19-к про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_8 , в тому числі на квартиру АДРЕСА_1 , що на праві власності належала підозрюваному ОСОБА_8 , яку органом досудового розслідування фактично отримано 10.10.2019 року.

ОСОБА_8 розуміючи правову природу своїх дій, усвідомлюючи, що він притягується до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину та вразі визнання його винним судом буде застосовано додатковий вид покарання - конфіскація майна, з метою умисного приховування належного йому нерухомого майна, 10.10.2019 року уклав правочин - договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , згідно з яким право власності на вказане нерухоме майно було продано ОСОБА_8 підставній особі ОСОБА_4 . Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_11 за реєстровим номером № 1138, якою внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 49111330 від 10.10.2019 року.

Вказаний правочин явно укладений з метою приховування фактичної наявності у власності підозрюваного майна, яке підлягає арешту, що вказує на можливу фіктивність вказаного правочину. З урахуванням викладеного, у органу досудового розслідування достатньо підстав вважати, що фактичним власником нерухомого майна кв. АДРЕСА_1 , є підозрюваний ОСОБА_8 ..

Відповідно до зазначених вище обставин на час отримання ОСОБА_8 дозволу на відчуження квартири вони вже були обтяжені відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.09.2019.

Разом з цим, відповідно до правової позиції Верховного Суду України викладеної в справах № 6-605цс16, № 6-2552цс16 та 6-2360цс16 той факт, що встановлені ухвалою суду обмеження не були зареєстровані у відповідному державному реєстрі, ведення якого передбачено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не може слугувати підставою для висновку про відсутність таких обмежень і про те, що відповідач має право вільно розпоряджатися нерухомим майном, якщо про встановлену судом заборону відчужувати майно відповідачу було відомо.

За наведених обставин сторона обвинувачення володіє достатніми даними щоб з достатньою долею вірогідності стверджувати, що ОСОБА_8 вчинено фіктивний правочини з майном, яке підлягало арешту, з метою уникнення виконання вироку суду в частині конфіскації майна.

Враховуючи, що обставини укладення договорів купівлі-продажу підозрюваним ОСОБА_8 підставній особі ОСОБА_4 підлягають встановленню під час кримінального провадження, оскільки зазначені квартири визнані речовими доказами та з метою забезпечення конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_8 є необхідність у накладенні на нього арешту.

В судове засідання прокурор не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності, в якій вимоги вказаного клопотання підтримала, просила його задовольнити.

За клопотанням прокурора, з метою забезпечення арешту майна, володілець майна на розгляд клопотання не викликався.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши в нарадчій кімнаті матеріали, надані органом досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 (номер запису про право власності 33620947, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), яка на праві власності належить ОСОБА_4 , з забороною користування нею.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1