Справа № 161/1695/20
Провадження № 1-кс/161/859/20
У Х В А Л А
П Р О А Р Е Ш Т М А Й Н А

м. Луцьк 06 лютого 2020 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

власника майна ОСОБА_5 ,

представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого з особливо важливих справ 2 відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000409 від 30.10.2015 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:
03.02.2020 старший слідчий з ОВС 2 відділу розслідування кримінальних проваджень СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Волинської області ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про накладення арешту на вилучений під час огляду місця події 01 лютого 2020 року автомобіль марки «Фольксваген Каравелла», д.н.з. НОМЕР_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим управлінням фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Волинській області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні №0000409 від 30.10.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.204, ч.ч.1,2 ст.199 КК України, в ході якого встановлено, що невстановлені особи, з числа мешканців прикордонних районів Волинської області, систематично здійснюють закупівлю, зберігання, накопичення та транспортування незаконно виготовлених підакцизних товарів контрафактних тютюнових виробів з підробленими марками акцизного податку, які в подальшому намагаються незаконно перемістити через державний кордон України з метою їх подальшого збуту.

Окрім того, 03.02.2020 в адресу СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області надійшли матеріали Любомльського ВП ГУНП, які вказують на факти транспортування з метою збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів тютюнових виробів з використанням транспортного засобу марки «Фольксваген Каравелла» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_5 .

В ході проведення огляду місця події 01 лютого 2020 року було вилучено автомобіль марки «Фольксваген Каравелла» д.н.з. НОМЕР_1 .

03.02.2020 слідчим винесено постанову про визнання вилученого транспортного засобу речовим доказом та знаряддям вчинення кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні

На думку слідчого, враховуючи, що вилучений автомобіль має силу речового доказу, тому є достатні підстави вважати, що він відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, а також з метою встановлення всіх обставин кримінального провадження, проведення необхідних судових експертиз, є необхідним накладення арешту на останній.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали. Додатково пояснили, що власник автомобіля уже був раніше засуджений ст.204 КК України, зухвало продовжує протиправну діяльність, використовуючи власний автомобіль, автомобіль відповідає вимогам ст.98 КПК, є знаряддям вчинення правопорушення, до автомобіля може бути застосовано спеціальну конфіскацію, існують ризики пошкодження, перетворення чи продажу. Просили застосувати арешт у виді відчуження, розпорядження та користування.

Власник майна та його представник в судовому засіданні вимоги клопотання заперечували. Представник власника майна, зокрема, вказував на те, що повноваження ГУ ДФС у даному провадженні є сумнівними в зв`язку з перебуванням такої юридичної особи в стані ліквідації, незрозумілим є приєднання події, наслідком якої стало вилучення автомобіля ОСОБА_5 , до кримінального провадження, яке було зареєстроване ще у 2015 році, слідчим не доведено транспортування саме цигарок, підозра ОСОБА_5 не оголошувалася. ОСОБА_5 додатково пояснив, що автомобіль було передано йому на відповідальне зберігання.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Водночас відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч.2 ст.167 КПК тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є підстави вважати, що вони використанні як знаряддя вчинення злочину, є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, розмір можливої конфіскації, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, наслідки арешту майна для інших осіб та розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ст.13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності (ст..41 Конституції України).
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод установлено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.
Арешт у виді відчуження, розпорядження та користування автомобілем може суттєво порушити право власника на своє майно.
Слідчим та прокурором в судовому засіданні не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна.

Разом з тим, зважаючи, що автомобіль має силу речового доказу, а тому він підлягає арешту у виді позбавлення права відчуження, розпорядження, що є достатнім заходом забезпечення кримінального провадження, який надасть змогу встановити важливі обставини провадження та забезпечить подальше виконання вироку.
Такий вид забезпечення кримінального провадження є співрозмірним завданням кримінального провадження.
Накладення арешту не позбавляє власника або володільця майна, звернутися до суду із клопотанням про скасування арешту, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт у виді позбавлення права відчуження, розпорядження транспортним засобом марки «Фольксваген Каравелла», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 .
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню визначеною в ст.175 КПК України стороною кримінального провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1