Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/1002/20
№ провадження 1-кп/541/175/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2020 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін та інших учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргороді кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000386 від 19.05.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. В`язове, Миргородського району Полтавської області, громадянина України, офіційно не працюючого, з професійно-технічною освітою, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України,

-у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,

в с т а н о в и в :

За обвинувальним актом, 22.04.2019 постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, у справі №541/419/19, яка набрала законної сили 03.05.2019, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративні стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

25.12.2019 року працівником сектору реагування патрульної поліції Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області з метою виконання постанови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, по справі №541/419/19, в частині позбавлення права керування транспортними засобами у ОСОБА_5 вилучено посвідчення водія, відповідно початком обчислення строку позбавлення спеціального права, а саме права керування транспортними засобами, є день вилучення документа, що посвідчує це право (25.12.2019).

В подальшому, ОСОБА_5 , будучи повідомленим про те, що вищевказаним рішенням суду його позбавлено права керування транспортним засобом, оскільки безпосередньо приймав участь при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортним засобом при наступних обставинах.

Так, 19.05.2020 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_5 керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ» модель «21091», д.н. НОМЕР_1 рухався в м. Миргороді по вул. Озерній біля будинку №32, Полтавської області, де був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області.

25.05.2020 року, працівником сектору реагування патрульної поліції Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області винесено постанову серії БАА №322664 відносно ОСОБА_5 за вчинення останнім 19.05.2020 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Органом досудового розслідування протиправні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

04 червня 2020 року у кримінальному провадженні №0000386 між прокурором Миргородської місцевої прокуратури, якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_5 в порядку передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 382 КК України, істотних для кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення. Також угодою визначено покарання, яке обвинувачений ОСОБА_5 повинен понести, а саме у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентне 8500 грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор під час судового розгляду справи, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати зазначене в угоді покарання.

Захисник ОСОБА_4 просив суд угоду затвердити, як таку, що не суперечить вимогам закону.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 , оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК та КК України.

Керуючись ст. 314; 373; 374; 475 КПК України, суд,

з а с у д и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 04 червня 2020 року між прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000386.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 382 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. (вісім тисяч п`ятсот гривень).
Речовий доказ по справі транспортний засіб автомобіль марки «ВАЗ» модель 21091 державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває на зберіганні у власника ОСОБА_7 , дозволити останньому використовувати на власний розсуд.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_8