ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/551/20 Справа № 205/7106/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2019 року про відмову в задоволенні подання Новокодацького районного відділу філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області про скасування ОСОБА_7 випробувального терміну та направлення його для відбування покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2018 року, -

В с т а н о в и л а:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2019 року відмовлено у задоволенні подання Новокодацького районного відділу філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області про скасування ОСОБА_7 випробувального терміну та направлення його для відбування покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2018 року.

В обґрунтування даного подання посадова особа органу пробації посилається на те, що 02 січня 2019 року до Новокодацького районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області надійшла на виконання копія вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2018 року стосовно засудженого ОСОБА_7 , на якого відповідно ст. 76 КК України, судом були покладені обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти його про зміну місця проживання та працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
У поданні зазначається, що 14 січня 2019 року ОСОБА_7 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, попереджений про недопустимість скоєння повторних злочинів та систематичних адміністративних правопорушень.

На думку посадової особи органу пробації, вчинення адміністративного правопорушення, невиконання обов`язків, покладених вироком суду, безумовно свідчать про небажання ОСОБА_7 стати на шлях виправлення, який неодноразово попереджався про наслідки такої поведінки у період строку випробування, проте належних висновків для себе не зробив.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Згідно із ч. 1 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України Про пробацію, а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноваженийорган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Частиною 3 наведеної норми закону визначено, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.
Наявними матеріалами підтверджено, що ОСОБА_7 19 листопада 2018 року було засуджено Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 164 КК України до 2 років обмеження волі. Від відбування покарання ОСОБА_7 було звільнено на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 2 роки. На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти його про зміну місця проживання та працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
14 січня 2019 року ОСОБА_7 з`явився до органу пробації, де був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, попереджений про недопустимість скоєння повторних злочинів та систематичних адміністративних правопорушень. Також було винесено постанову про встановлення днів явки та реєстрації.
Судом першої інстанції встановлено із даних листків реєстрації, що засуджений ОСОБА_7 не з`явився до органу пробації лише три рази, зокрема 23 травня 2019 року, 06 червня 2019 року та 13 червня 2019 року.
При цьому, в матеріалах особової справи засудженого містяться його пояснення, в яких останній зазначив про причини своєї неявки.
Згідно довідки, виданої Університетом митної справи та фінансів від 18 серпня 2019 року, ОСОБА_7 на той час працював в зазначеному університеті на посаді інспектора режимно-секретного відділу.
Суд першої інстанції не встановив систематичності неявок до органу пробації, та умислу на ухилення від виконання покладених обов`язків.
В апеляційній скарзі:
- прокурор просить дану ухвалу скасувати, винести ухвалу, якою задовольнити подання Новокодацького РВ, скасувати ОСОБА_7 випробувальний термін та направити його для відбування покарання у вигляді 2 років обмеження волі, призначеного 19.11.2018 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська.
Апелянт зазначає, що 27.12.2018 року ОСОБА_7 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 175-1 КУпАП України, 14.03.2019 року та 28.03.2019 року без поважних причин не з`являвся для реєстрації та тричі не працевлаштовувався у наданий йому термін за направленнями органу пробації до центру зайнятості. 23.05.2019 року, 06.06.2019 року та 13.06.2019 року ОСОБА_7 без поважної причини не з`явився для реєстрації. Також згідно довідки Новокадацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, станом на 01.02.2019 року у ОСОБА_7 є заборгованість по аліментам у сумі 100 495,44 грн.
На думку прокурора, ОСОБА_7 не виправдав довіру суду, в порушення вимог ч. 3 ст. 164 КВК України не виконує обов`язок періодично з`являтися на реєстрацію, покладений на нього судом, і не бажає стати на шлях виправлення.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги сторони обвинувачення та просив їх задовольнити, засудженого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Судове рішення, згідно з вимогами ст. 370 КПК України, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з ухвали, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з наданих матеріалів, 19.11.2018 року ОСОБА_7 було засуджено вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровськаза ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України, від призначеного покарання його звільнено з випробуванням. Встановлено іспитовий строк 2 роки, з покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до вимог ст. 78 КК України, для того, щоб скасувати рішення про звільнення засудженого від відбування покарання і направити останнього відбувати його, необхідна сукупність відповідних підстав, передбачених вказаним законом, а саме, щоб:

- засуджений не виконував покладені на нього обов`язки;

- систематично вчинював правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення;

- його поведінка свідчила про небажання стати на шлях виправлення.

Згідно постанови про встановлення днів явки на реєстрацію від 14.01.2019 року, засудженому ОСОБА_7 призначено з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації кожен другий та четвертий четвер місяця.

Того ж дня, йому роз`яснено наслідки порушення покладених на нього обов`язків.

Потім була винесена ще одна постанова про встановлення днів явки на реєстрацію від 25.04.2019 року, згідно якої засудженому ОСОБА_7 було призначено з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації 1, 2, 3, 4 четвер кожного місяця. Були роз`яснені наслідки порушення покладених на нього обов`язків.

Відповідно до подання Новокодацького районного відділу філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській областіпро скасування ОСОБА_7 випробувального терміну та направлення його для відбування покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2018 року, засуджений ОСОБА_7 в період строку випробування один раз притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 175-1 КУпАП. Крім того, 14.03.2019 року, 28.03.2019 року, 23.05.2019 року, 06.06.2019 року та 13.06.2019 року не з`явився на реєстрацію. По кожному факту ОСОБА_7 були надані письмові пояснення.

Згідно даних пояснень, умислу на ухилення від явок він не мав, прибував на реєстрацію на наступний день, пояснивши про поважність причин.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції повно та всебічно перевірив наявність порушень порядку та умов відбування покарання з випробуванням засудженим ОСОБА_7 , а саме неявку засудженого на реєстрацію відповідно до даних листків реєстрації, а також наявні в матеріалах провадження пояснення останнього, в яких він зазначає про причини своєї неявки.
ОСОБА_7 пояснив причини неявок на реєстрацію, не заперечував дані факти, проте зазначав, що не з`являвся з поважних причин та не мав умислу порушувати встановленні вироком суду обов`язки, та в подальшому зобов`язувався з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.
В апеляційному суді ОСОБА_7 пояснив, що не зміг у вказані вище дні з`явитись на реєстрацію, оскільки роботодавцем був відправлений працювати за місто, та про те, що роботодавець був невдоволений тим, що його кожного тижня потрібно відпускати з роботи.
Він також пояснив, що перераховує посильні кошти для погашення заборгованості по аліментам, працюючи на різних умовах роботи.
Отже ОСОБА_7 вживає відповідні заходи для погашення заборгованості.
З огляду на викладене, доводи в апеляційній скарзі прокурора про порушення ОСОБА_7 свого обов`язку, а саме не з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, мають місце, проте були предметом належного розгляду у суді першої інстанції та їм була надана відповідна оцінка.
Аналізуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вказаного подання.
Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну ухвали суду першої інстанції під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.
Доводи прокурора, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновки суду першої інстанції про неможливість задоволення вказаного подання, а тому ці доводи колегія суддів розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2019 року про відмову в задоволенні подання Новокодацького районного відділу філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області про скасування ОСОБА_7 випробувального терміну та направлення його для відбування покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2018 року, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4