Дата документу 23.06.2020 Справа № 554/5451/20
Провадження № 1кс/554/8707/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 від 20 березня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000625 від 20.09.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді в інтересах ОСОБА_4 зі скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого в м.Полтаві ОСОБА_5 від 20 березня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000625 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України, в якій просить вказану постанову скасувати.

В обґрунтування скарги зазначив, що за його заявою від 17.09.2019 року за вх. № 43673-19 про вчинення кримінального правопорушення працівниками правоохоронного органу дій, що виходять за межі наданих їм повноважень, а саме складання та вручення повідомлення про підозру не уповноваженою особою у кримінальному провадженні № 0001029 від 27.08.2018, прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 20.09.2019 року до ЄРДР були внесені відомості та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000625 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.

З метою надання показів, залучення до кримінального провадження як потерпілого ОСОБА_4 та його захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_3 та для документування протиправної діяльності, вони (за вх.№ 46902 від 02.10.2019) зверталися до прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 , начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, що поширює свою діяльність на прокуратуру Дніпропетровської області ОСОБА_9 , начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, що поширює свою діяльність на Дніпропетровську область ОСОБА_10 та прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 .

Листом за № 15/1/15/-5978-19 від 10.10.2019 за підписом в.о. начальника відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_11 їх було повідомлено, що досудове розслідування к кримінальному провадженні здійснюється ТУ ДБР, розташованим у м.Полтаві. На лист щодо надання інформації про стан досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000625, прокуратурою Дніпропетровської області 17.10.2019 року за вих.. № 15/3-4827-19 його повідомлено, що вказане кримінальне провадження передано до ТУ ДБР, розташованого в м.Полтаві. Після неодноразових звернень до слідчих ТУ ДБР, розташованого в м.Полтаві, листом від 13.04.2020 року за вих. № Є/Л-3851/15-02-3-20 його повідомлено про закриття кримінального провадження на підставі ч.1 ст. 284 КПК України.

Вважає постанову слідчого необґрунтованою, незаконною та передчасною. Висновки слідчого повністю не відповідають фактичним обставинам , зроблені з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим, прохає постанову скасувати. Як вбачається із постанови, рішення слідчого ґрунтується лише на проведенні однієї слідчої дії, а саме допиту в якості свідка прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_12 та долучених до матеріалів кримінального провадження ряду копій документів кримінального провадження № 0001029, які надав прокурор ОСОБА_12 під час допиту. Вказує, що свідчення ОСОБА_12 є неправдивими з ознаками складу злочину, передбаченого ст. 384 КК України, і такими, що спростовуються його заявою та доданими до неї копіями, зокрема, повідомленням про підозру ОСОБА_4 складену та підписану ОСОБА_12 , слідчим не досліджено обставин складання повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 13.09.2019 року прокурором ОСОБА_12 за його підписом, яке було вручене його матері, не допитана гр. ОСОБА_13 , колишній прокурор прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 , а також заявники, інші свідки та не вилучено у них оригінали процесуальних документів. Тобто, слідчим не було вилучено в законний спосіб жодних документів, які б мали бути об`єктом оцінки та дослідження, не було ініційовано проведення судових експертиз з встановленням осіб, які склали та підписали повідомлення про підозру ОСОБА_4 , а також експертиз, які б спростували факт складення двох повідомлень про підозру ОСОБА_4 , за підписом ОСОБА_12 та за підписом прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 . Докази надані прокурором ОСОБА_12 під час його допиту долучені до матеріалів справи самостійно, без вилучення їх у встановлений законом спосіб в порядку ст. 93 КПК України. Таким чином, вказані докази є недопустимими, так як всі матеріали кримінального провадження були направлені до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська з обвинувальним актом. З цих підстав, вважає постанову такою, що підлягає скасуванню.

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд скарги без його участі, скаргу підтримав, прохав її задовольнити у повному обсязі.

Слідчий ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату,час та місце розгляду скарги, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши заявників, вивчивши матеріали скарги та доданих до неї матеріалів, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Так, в ст.284 КПК України чітко визначені підстави до закриття кримінального провадження.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів, що слідує зі змісту ст. 94 КПК України.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального процесу.

Слідчим суддею встановлено, що 20 березня 2020 року слідчим Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 була винесена оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження № 0000625 від 20.09.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Із вказаної постанови слідує, що ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000625 від 20.09.2019 року за ч.1 ст.365 КК України.

Приводом для внесення відомостей до ЄРДР стала заява захисника ОСОБА_3 в кримінальному провадженні № 0001029, в якій останній повідомив про те, що 13 вересня 2019 року прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області молодшим радником юстиції ОСОБА_12 було повідомлено про підозру ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України. Вищевказану підозру було вручено матері ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що він знаходиться у військовому відрядженні у період з 03.09.2019 року за межами країни. Разом з повідомленням про підозру від 13.09.2019 року матері ОСОБА_4 також було вручено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 13.09.2019 року, винесене також прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області молодшим радником юстиції ОСОБА_12 . Заявник вказує, що відповідно до вимог ч.1 п.6 ст. 480 КПК України особливий порядок кримінального провадження застосовується до депутата місцевої ради. Згідно ч.1 п.1 ст. 481 КПК України письмове повідомлення про підозру депутату місцевої ради здійснюється Генеральним прокурором, його заступником, прокурором АРК, області, міст Києва або Севастополя в межах його повноважень. ОСОБА_4 обраний депутатом Дніпропетровської міської ради VІІ скликання та виконує обов`язки депутата по теперішній час, тому прокурор ОСОБА_12 не мав повноважень на винесення письмового повідомлення про підозру, тому вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.365 КПК України.

Також адвокатом ОСОБА_3 було подано заяву, що він та адвокат ОСОБА_7 намагались подати прокурорам документи для здійснення захисту ОСОБА_4 , але вони їх не прийняли та в подальшому слідчі дії із підозрюваним ОСОБА_4 проводились без їх участі.

У постанові наведений зміст пояснень допитаного під час досудового розслідування як свідка ОСОБА_12 , який щодо обставин, викладених в заяві адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 від 17.09.2019 року та 18.09.2019 року, зазначив, що такі факти не відповідають дійсності та є формою намагання здійснення тиску на прокурорів у даному кримінальному провадженні. Той факт, що ОСОБА_4 є депутатом місцевої ради обумовлює особливий порядок кримінального провадження за його участю, разом із тим, порушень під час складання і повідомлення про підозру, а також під час звернення із клопотанням про застосування запобіжного заходу допущено не було. Щодо недопущення чи ненадання своєчасно захисника, а також іншого грубого порушення права підозрюваного ОСОБА_4 на захист, вказане не відповідає дійсності, так як за результатом розгляду звернень адвокатів, діючих в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , ОСОБА_3 від 16.09.2019 року та 17.09.2019 року та ОСОБА_7 від 16.09.2019 року ОСОБА_12 підготовлено відповіді, якими повідомлено останніх щодо порядку ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0001029, однак до теперішнього часу жоден із адвокатів так і не з`явився. Разом із тим, прокурором відповідно до вимог ст.290 КПК України було повідомлено підозрюваних, в тому числі ОСОБА_4 та його захисників, про завершення досудового розслідування та надано повний доступ до матеріалів досудового розслідування. Для ознайомлення з матеріалами провадження підозрюваний ОСОБА_4 з`явився до прокуратури з іншими адвокатами, які брали участь при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу та під час допиту останнього. На даний час обвинувальний акт направлено до суду та триває судовий розгляд, під час якого інтереси обвинуваченого ОСОБА_4 представляють адвокати, які брали участь у розгляді клопотання про запобіжний захід та його допиті. Адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , окрім написання заяв, на які надано відповіді, більше ніякої участі в провадженні не брали. Розцінює вказані заяви адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 від 17.09.2019 року та 18.09.2019 року як форму намагання здійснити тиск на прокурорів з метою завадити повному та всебічному проведенню досудового розслідування. Також на підтвердження своїх доводів ОСОБА_12 надані копії документів з матеріалів кримінального провадження №0001029, серед яких, копії письмового повідомлення про підозру, протоколу допиту підозрюваного, ухвали суду.

На підставі аналізу цих обставин слідчий дійшов до висновку, що під час досудового розслідування доводи, викладені в заяві ОСОБА_3 , не знайшли свого об`єктивного підтвердження, а встановлені обставини підтверджують, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 було здійснено у відповідності до ст.481 КПК України прокурором області та права на захист ОСОБА_4 під час досудового розслідування не порушено, всі слідчі дії проводились за участю захисника.

Крім того, з урахуванням диспозиції ч.1 ст.365 КК України, зазначив, що не існує жодних підстав вважати, що наведеними заявником обставинами кому-небудь була спричинена або могла бути спричинена істотна (матеріальна) шкода, а тому є всі підстави вважати, що відсутній згаданий склад злочину.

З цих підстав, ураховуючи, що в ході досудового слідства не встановлено жодних об`єктивних даних, які б свідчили про факти протиправних дій службових осіб прокуратури Дніпропетровської області, слідчий дійшов до висновку, що в їх діях відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, а тому відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України прийняв рішення про закриття кримінального провадження (а.с.93-97).

З метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду даної скарги ухвалою суду від 19 червня 2020 року витребувано матеріали кримінального провадження №0000625, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України для їх огляду в судовому засіданні, однак слідчим такі матеріали не надані, тому, слідчий суддя, вивчивши скаргу і приєднані до неї матеріали, зокрема, постанову слідчого про закриття кримінального провадження, дійшов до таких висновків.

Як вбачається з долучених до матеріалів скарги документів, 20 вересня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за заявами в інтересах ОСОБА_4 від 17.09.2019 року та від 18.09.2019 року про вчинення працівниками правоохоронного органу дій, що виходять за межі наданих їм повноважень, а саме складання та вручення повідомлення про підозру, перешкод до здійснення діяльності захисників у кримінальному провадженні №0001029 та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000625 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України (а.с.64, 65).

Під час досудового розслідування адвокатами ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на адресу прокурора Дніпропетровської області подано заяву від 02.10.2019 року про залучення до кримінального провадження як потерпілих підозрюваного ОСОБА_4 та його захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (а.с.66-71).

Листом прокуратури Дніпропетровської області за №15/1/15/-5978-19 від 10.10.2019 року повідомлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000625 здійснюється Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, та роз`яснено порядок звернення з відповідною заявою до вказаного органу (а.с.72).

Крім того, на адресу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , прокуратурою направлено лист №15/3-4827-19 за наслідками розгляду заяви від 07.10.2019 року, що стосувалась розгляду попередніх заяв від 17.09.2019 року та 18.09.2019 року, з роз`ясненням щодо питань попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення (а.с.73-74).

27 березня 2020 року адвокат ОСОБА_3 направив заяву до ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, щодо отримання інформації про стан досудового розслідування, слідчих дій, надання доказів, проведення допитів, залучення як потерпілих ОСОБА_4 та його захисників та з інших питань, на яку листом від 13 квітня 2020 року повідомлено про закриття кримінального провадження №0000625 (а.с.36-85, 86).

Також адвокатом отримано лист від 13.05.2020 року, в якому також повідомлено про закриття кримінальних проваджень №0000625 від 20.09.2019 року та №0000705 від 12.11.2019 року (а.с.89).

На звернення адвоката ОСОБА_3 від 21.04.2020 року щодо неналежного, на його думку, здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0000625, 0000705, а також з інших питань директором Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, надано відповідь від 19 травня 2020 року з роз`ясненням порядку оскарження прийнятих рішень, яку він отримав 11 червня 2020 року з доданими документами, у тому числі копію оскаржуваної постанови від 20 березня 2020 року (а.с.87, 88, 90-91, 92).

Відповідно до вимог ст.110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Аналіз наявних матеріалів скарги свідчить про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не були дотримані слідчим при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження.

Слідчий вважає, що вказана постанова слідчого від 20 березня 2020 року не відповідає вимогам ч.5 ст.110 КПК України та є такою, що винесена передчасно, виходячи з наступного.

Так, диспозицією ч.1 ст.365 КК України передбачено кримінальну відповідальність за перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

Злочинний характер дій службової особи при перевищенні влади або службових повноважень виражається у тому, що службова особа вчиняє те чи інше діяння по службі, яке не входить до її компетенції. Об`єктивну сторону характеризує лише вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй законом прав і повноважень. Для того, щоб визначити, чи мало місце перевищення службовою особою влади або службових повноважень, необхідно з`ясувати компетенцію цієї службової особи і порівняти її із вчиненими діями.

При винесенні оскаржуваної постанови слідчий не встановив усіх фактичних обставин, відповідно до змісту заяви про кримінальне правопорушення, не вжив всіх заходів для їх встановлення, тим самим не дотримався вимог ст.9 КПК України, оскільки передчасно зробив висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі.

У постанові відсутні мотиви обґрунтування кримінально-правової кваліфікації. При цьому для перевірки попередньої кваліфікації дій службової особи слідчим не було здійснено аналізу відповідних положень нормативно-правового акту, внаслідок чого він передчасно дійшов до висновку, що зазначені у заяві від 17.09.2019 року дії не можуть бути кваліфіковані за ч.1 ст.365 КК України.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони згаданого злочину є заподіяння істотної шкоди, однак, у постанові слідчий лише формально констатує відсутність підстав вважати, що кому-небудь могла бути спричинена матеріальна шкода, при цьому не наведено жодних обґрунтувань таких тверджень та посилань за результатами вжитих заходів та даних, з якими він пов`язує відсутність цього елементу складу злочину.

До того ж, як слідує зі змісту постанови, окрім допиту лише одного свідка й отримання від нього копій документів, слідчим взагалі не проводилося жодних інших слідчих дій, зокрема, не допитано з цих питань заявника та інших осіб, не перевірено їх покази іншими дослідженими доказами, не надано належної оцінки всім доводам заявника та ці доводи не спростовані у постанові.

Також слідчий не проаналізував доводи заяви про те, які діяння з боку прокурора ОСОБА_12 , на його думку, свідчили про перевищення влади або службових повноважень, і не здійснено аналізу, чи підпадають такі діяння під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Викладене свідчить про однобічність та неповноту досудового розслідування та про необґрунтованість винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження.

Зазначені недоліки постанови слідчого стосуються суті рішення та є істотними.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у п.67 рішення від 4 квітня 2006 року у справі «Шевченко проти України» розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть детально вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані.

Оцінюючи вказану постанову на предмет законності, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити кримінальне провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з положеннями статті 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Їх сутність полягає у намаганні процесуальної особи розшукати і належним чином зафіксувати у відповідних процесуальних джерелах фактичні дані, що мають значення у кримінальному провадженні.

Проте, як перевірено слідчим суддею, при винесенні оскаржуваної постанови слідчим в порушення вимог ч.2 ст.9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, не надано належної правової оцінки обставинам, повідомленим заявником, та передчасно прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, яке не ґрунтується на достатніх доказах, а тому, доводи особи, яка подала скаргу, є обґрунтованими.

З огляду на те, що слідчим не було процесуально здійснено достатніх заходів по збиранню та дослідженню доказів в порядку ст.ст.91-94 КПК України, й не виконано всіх необхідних дій для розслідування кримінального правопорушення, отже відсутні підстави вважати, що досудове розслідування проведене всебічно і повно. За таких обставин суд вважає, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

При проведенні досудового розслідування необхідно повно та об`єктивно перевірити обставини кримінального правопорушення, вказаного в повідомленні про вчинення злочину, надати обґрунтовану юридичну оцінку встановленим обставинам, за результатом чого прийняти законне та обґрунтоване рішення.

З огляду на те, що слідчим не проведено всіх можливих слідчих та процесуальних дій для всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, висновок про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, зроблений передчасно, а тому постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку про задоволення вимог скарги.

Керуючись ст.303-307,309,369-372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 20 березня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000625 від 20.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, - скасувати.

Копію ухвали надіслати до Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, для організації досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1