Справа № 462/2723/20
провадження 1-кс/462/889/20
У Х В А Л А

01 червня 2020 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 18.04.2020 року про закриття кримінального провадження № 0005136 від 08.12.2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

встановив:

Потерпілий ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова зі скаргою, в порядку ст.303 КПК України, у якій просить скасувати постанову слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 18.04.2020 року про закриття кримінального провадження №0005136. Свою скаргу обґрунтовує тим, що слідчим не проведено всіх необхідних слідчих дій і не встановлено дійсних обставин події. Оскаржувану постанову вважає незаконною, оскільки така є передчасною і безпідставною, порушує його права як потерпілого, зокрема, в постанові жодним чином не обґрунтовано підставу закриття кримінального провадження, не надано жодної правової оцінки тим обставинам, що ОСОБА_5 і ще четверо чоловіків, яких він 07.12.2017 року виявив у своїй квартирі, незаконно проникли у його житло, яке він до цього часу повністю облаштував для проживання, завершивши ремонтні роботи, завізши меблі і побутову техніку, і в якому постійно мешкав, та що ці особи, винісши вікна з лоджії, повторно зайшли в квартиру, що, на його думку, свідчить про їхній намір знову викрасти ще якесь його майно. За наведеного вважає, що слідчий зробила невірні висновки про те, що в даному випадку складу злочину немає, оскільки це не відповідає фактичним обставинам, встановленим у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 скаргу підтримав, покликаючись на мотиви такої, яку просить задовольнити.

Слідчий СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленою про час, день та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явилася, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши доводи скаржника, дослідивши скаргу, долучені до неї матеріали, матеріали кримінального провадження №0005136, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно вимог ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

У судовому засіданні встановлено, що 07.12.2017 року до Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області звернувся ОСОБА_3 із заявою про вчинення злочину групою осіб на чолі із ОСОБА_5 , які 07.12.2017 року, пошкодивши дверний замок, відкривши двері та проникнувши в його квартиру на АДРЕСА_1 , викрали звідти склопакети металопластикових вікон в кількості 8 штук.

Слідчими СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області проводилося досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного 08.12.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005136, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Постановою слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 18.04.2020 року дане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього кодексу, інших актів законодавства. Зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до положень ст.284 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Перевірка обставин події, викладених в заяві про злочин, здійснюється слідчим за допомогою процесуальних дій, у порядку і спосіб, передбачених главою ІІІ КПК України.

Згідно ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Як зазначено у ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Статтями 215, 223 КПК України передбачено, що досудове розслідування злочинів здійснюється у формі досудового слідства, під час якого слідчий проводить слідчі дії. Закон передбачає проведення таких слідчих дій: а) допит, в тому числі одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб (статті 224-226 КПК); б) пред`явлення для впізнання: особи (ст. 228 КПК), речей (ст. 229 КПК), трупа (ст. 230 КПК); в) обшук (статті 233-236 КПК); г) огляд: місцевості, приміщень, речей та документів (ст. 237 КПК), трупа (ст. 238 КПК), огляд трупа, пов`язаний з ексгумацією (ст. 239 КПК): д) слідчий експеримент (ст. 240 КПК); е) освідування особи (ст. 241 КПК); є) залучення експерта та проведення експертизи (статті 242-243 КПК).

Згідно вимог ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В ст.284 КПК України чітко визначені підстави до закриття кримінального провадження.

Оскільки закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, провадження має закриватися після всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх обставин та після надання оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Відповідно до закону, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, має бути викладена суть заяви особи, фактичні обставини, має бути надана відповідь на всі поставлені запитання особою, що здійснює захист своїх прав.

В оскаржуваній постанові підставою для закриття кримінального провадження слідчий зазначила п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Проте, у розумінні вимог кримінального провадження за відсутності в діянні складу злочину передбачає наявність самої події, у якій відсутні певні ознаки (обов`язкові елементи конкретного складу) злочину. За таких обставин рішення слідчого повинно містити вказівку на те, які обставини встановлені досудовим слідством, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення) та які ознаки кримінального правопорушення в діях конкретної особи відсутні, чого в оскаржуваній постанові взагалі не вбачається, а відтак слідчим не встановлено, яка саме подія мала місце 07.12.2017 року, щодо якої ОСОБА_3 звернувся із заявою про вчинення злочину, не визначено усіх учасників цієї події, суть та послідовність їхніх дій.

Слідчий в оскаржуваній постанові наводить ряд зібраних під час досудового розслідування письмових доказів щодо правовідносин між забудовником ПП «Ріелпогранбуд», управителем ТОВ «Фінансова компанія «Фінбуд» та ОСОБА_3 щодо придбання, приймання-передачі, набуття у власність останнім квартири на АДРЕСА_1 і дає певну оцінку таким.

Зокрема, слідчий вказує на те, що акти приймання-передачі від 17.10.2017 року та 29.11.2017 року (підписанти забудовник ПП «Ріелпогранбуд» та ОСОБА_3 ) є технічними документами щодо реалізації договору, необхідними для спільного виявлення та усунення технічних недоліків у квартирах, а документами, що тягнуть за собою юридичні наслідки набуття права власності на квартиру є ті, що видані ОСОБА_3 безпосередньо управителем ТОВ «Фінансова компанія «Фінбуд» у січні 2018.

Також зазначає, що в процесі будівництва житлового будинку АДРЕСА_2 до моменту прийняття його в експлуатацію до управителя (ТОВ «ФК «Фінбуд») та забудовника (ПП «Ріелпогранбуд») 17.10.2017 року надійшла колективна скарга довірителів щодо допущених порушень при спорудженні житлового будинку у квартирі АДРЕСА_3 , яка за договором попередньо закріплена за ОСОБА_3 , виконано скління лоджії, яке змінює фасад будинку, не має системного характеру для всього будинку. На переконання скаржника, такі роботи проведені з порушенням проектно-кошторисної документації, умов договору та правил фонду фінансування даного житлового об`єкту. Крім цього, до забудовника із вимогою про приведення у відповідність до проекту фасаду будинку звернулось ТОВ «ФК «Фінбуд».

У зв`язку з тим, що такі роботи проведені ОСОБА_3 самовільно, будинок не був прийнятий в експлуатацію, у його адресу забудовником 20.10.2017 року скеровано письмове попередження про демонтаж самовільно встановлених конструкцій, слідчий дійшла висновку, що є достатні підстави вважати, що демонтаж самовільно встановлених віконних конструкцій лоджії проведений підставно та обґрунтовано, оскільки вони змонтовані самовільно, без внесення змін у проектну документацію в частині фасаду, на момент робіт по їх монтажу будинок перебував у стадії будівництва, віданні забудовника, будівельні роботи не були завершені, об`єкт не був зданий в експлуатацію.

Дійсно, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, право власності ОСОБА_3 на квартиру по АДРЕСА_1 зареєстроване 17.01.2018 року.

Разом з тим, слідчим не перевірено і відповідно фактично не досліджено обставин, на які вказує потерпілий ОСОБА_3 , про те, що після підписання 17.10.2017 року акта приймання-передачі, йому передано ключі від квартири на АДРЕСА_1 , в якій він після цього і ще до подій 07.12.2017 року завершив ремонт, обладнав квартиру меблями і побутовою технікою, постійно мешкав у цьому житлі. Крім цього, він змінив основний замок у дверях та обладнав квартиру охоронною сигналізацією.

Відповідно до Конституції України кожному гарантується недоторканість житла.

Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ст.30 Конституції України).

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

ЄСПЛ у свої рішеннях неодноразово підкреслював необхідність широкого підходу до поняття «житло». Так, в англійському тексті Конвенції вживається «home», що значить дім, житло; батьківщина; ОСОБА_6 удома; у французькому «domicile» житло; місце проживання; а domicile вдома. Тобто наголос робиться на аспекті важливості об`єкту (помешкання) для особи, задоволення її потреб, а не на характеристиці самого об`єкту, приміром, його відповідності певним вимогам. Для порівняння, у статті 379 ЦК України зазначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. У подібному випадку Європейський суд з прав людини у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» зазначив, що ніщо у статті 8 Конвенції та у попередніх рішеннях Суду не свідчить на користь того, що концепція «житла» має обмежуватися резиденцією, яка облаштована відповідно до чинного законодавства та визнав, що захистом статті 8 Конвенції охоплюється циганська кибитка (шатро).

У ч.2 ст.233 КПК України дано визначення житла, за яким під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового перебування в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення.

Враховуючи наведене, за підтвердження вказаних потерпілим обставин його проживання у квартирі на АДРЕСА_1 станом на 07.12.2017 року, вказана квартира є його житлом з відповідним правовим статусом недоторканості та охорони від незаконного проникнення.

Отже, слідчий, вважаючи, що у забудовника чи управителя були наявні законні підстави для демонтажу встановлених на лоджії квартири на АДРЕСА_1 віконних конструкцій, не дала правової оцінки способу, в який був проведений такий демонтаж, в тому числі спосіб доступу до квартири, і чи такий спосіб не порушує недоторканість житла потерпілого.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування був двічі 21.02.2018 року і 10.02.2020 року допитаний як свідок ОСОБА_5 , проте вказані обставини у нього так і не з`ясовано, попри те, що у заяві про вчинення злочину від 07.12.2017 року і під час допитів потерпілий вказує на незаконність проникнення у житло зі зламом попередньо заміненого ним замка вхідних дверей.

Крім цього, у цього свідка не з`ясовано чому, стверджуючи про доступ до квартири виключно для демонтажу заскління лоджії і вважаючи свої дії законними, він, знявши склопакети, не продовжив, в тому числі після появи ОСОБА_3 , демонтувати решту конструкцій заскління лоджії, адже, за його позицією, саме заскління лоджії змінило фасад будинку і було порушенням зі сторони ОСОБА_3 .

Відтак, допит ОСОБА_5 проведено формально і поверхнево, оскільки в результаті проведення такого повною мірою не отримано показання, які мають значення для кримінального провадження.

Слідчий під час досудового розслідування обмежилася допитом вказаних осіб, проте не розширила шляхом проведення слідчих (розшукових) дій коло осіб, котрим можуть бути відомі обставин, що підлягають доказуванню і мають значення для даного кримінального провадження, в тому числі не встановлено і не допитано осіб, які разом із ОСОБА_5 демонтували склопакети і сендвіч-панелі, щодо того, з якою метою вони опинилися в квартирі, яку займав ОСОБА_3 , як отримали доступ до квартири, які дії кожен з них та ОСОБА_5 при цьому вчиняли, чому ОСОБА_3 застав усіх їх у квартирі, тоді як зняті склопакети і сендвіч-панелі були ще до цього винесені з квартири.

Окрім цього, слідчий посилається на те, що забудовником ОСОБА_3 20.10.2017 року скеровано письмове попередження про демонтаж самовільно встановлених конструкцій, проте матеріали кримінального провадження не містять підтвердження отримання ОСОБА_3 такого повідомлення, а сам він під час допиту категорично спростовує такі обставини.

З врахуванням наведених вище обставин, слідчий суддя вважає перевірку за заявою ОСОБА_3 про вчинення злочину такою, що не ґрунтується на належному розслідуванні.

Відтак, враховуючи наведене, вважаю, що слідчий прийшов до передчасного висновку, що в даному випадку немає складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, оскільки, з огляду на вказану неповноту розслідування і неналежну оцінку доказів, нею не могли бути об`єктивно встановлені дійсні обставини події. До того ж, закриваючи кримінальне провадження, слідчий не переконалася, що за встановлених обставин у провадженні відсутній склад інших кримінальних правопорушень, в тому числі незаконного проникнення у житло, так як кваліфікація за ч.3 ст.185 КК України при внесенні в ЄРДР є лише попередньою правовою кваліфікацією.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено неповноту проведення слідчим ОСОБА_4 досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0005136, а саме, нею не встановлено всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на прийняття рішення у кримінальному провадженні, не оцінено, в порушення ст.94 КПК України, кожного доказу та не використано такої сукупності доказів, яка б не залишала місця сумнівам і обґрунтовувала би зроблені висновки про те, що в даному випадку немає складу кримінального правопорушення.

Оскільки під час кримінального провадження слідчим не проведено всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, не надана їм належна правова оцінка, то її постанова від 18.04.2020 року про закриття кримінального провадження винесена передчасно, не може вважатися законною і підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 9, 93, 94, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу потерпілого ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 18.04.2020 року про закриття кримінального провадження № 0005136 від 08.12.2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Витребувані матеріали кримінального провадження № 0005136 направити у СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1