Ухвала
Іменем України
10 лютого 2020 р.

м. Київ

справа № 132/1234/17
провадження № 51- 654 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 11 липня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 16 грудня 2019 року щодо нього,
установив:
Вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 11 липня 2019 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII) зараховано ОСОБА_5 в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі строк його перебування під вартою з 06 січня 2017 року по дату набуття вироком законної сили.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16 грудня 2019 року апеляційну скаргу прокурора Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 задоволено.

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишено без задоволення.
Виключено з вироку вказівку про стягнення з обвинувачених в рівних частках на користь потерпілої 640 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви. В решті вирок залишено без змін.
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшла касаційна скарга захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 11 липня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 16 грудня 2019 року щодо нього.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання п. 5 ч. 2, ч. 3 цієї статті.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
Згідно з пунктом 5 частини 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Покликаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, були допущені судом при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
За положеннями ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до положень ст. 436 КПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Однак вимоги до суду касаційної інстанції, викладені у прохальній частині касаційної скарги захисника ОСОБА_4 , містять суперечності, оскільки він просить змінити вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 11 липня 2019 року, перекваліфікувати дії засудженого ОСОБА_5 з ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 119 КК України, призначити більш м`яке покарання, звільнити від відбування покарання у зв`язку з відбуттям, при цьому, оскаржуючи ухвалу Вінницького апеляційного суду від 16 грудня 2019 року, не ставить питання про її зміну чи скасування, що суперечить нормам статті 436 КПК України та позбавляє суд касаційної інстанції можливості вирішити питання про відкриття касаційного провадження.
За правилами ч. 3 ст. 427 КПК України якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо вказаної обставини.
Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 11 липня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 16 грудня 2019 року щодо нього залишити без руху і надати строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3