Справа № 504/1153/20
Номер провадження 1-кс/504/464/20
У Х В А Л А
30.04.2020смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3

слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Доброслав Одеської області клопотання слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Якимівка Запоріжської області, громадянина України, освіта вища, проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України, на посаді начальника обслуги 2 Зенітно-ракетної дивізії 4 зенітно-ракетної батареї в/ч НОМЕР_1 , військове звання лейтенант, одруженого, має на утриманні м/л дитину 2019 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України,
ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду Одеської області надійшло клопотання слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання погоджено прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 .

В судовому засіданні встановлено, що СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000411 від 29.04.2020р., за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

З клопотання вбачається, що ОСОБА_5 , 28.04.2020р. близько 20:30 годин більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи разом з ОСОБА_8 біля складу ВТМ ВЧ НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_2 , побачили автомобіль марки Audi моделі A4, державний реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_2 , належного на праві користування потерпілому ОСОБА_9 . В цей час у ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

З метою реалізації свого злочинного умислу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_9 , проти його волі, відібрали у останнього ключі від вищевказаного автотранспорту, після чого шляхом вільного доступу, відкрив водійські двері вказаного автомобілю та з використанням ключа запалювання привів у дію двигун, надалі здійснив рух на автомобілі, тим самим встановив контроль над автомобілем марки Audi моделі A4, державний реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_2 .

Правовою кваліфікацією вказаного правопорушення є незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

29.04.2020 р. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

29.04.2020р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

-заявою ОСОБА_9 від 29.04.2020р.;

-протоколом огляду місця події від 28.04.2020р., за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Чорноморське, біля складу ВНЗ ВЧ НОМЕР_1 , де було виявлено та вилучено дерев`яну палицю, якою наносили тілесні ушкодження ОСОБА_9 ;

-протоколом огляду місця події від 29.04.2020р., за адресою: м. Одеса, вул. Марсельська, 36, де було виявлено та вилучено автомобіль марки Audi моделі A4, державний реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_2 , який належить, на праві користування, ОСОБА_9 ;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 29.04.2020р.;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 29.04.2020р.;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 29.04.2020р.;

Враховуючи, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих або свідків, іншого підозрюваного; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просить обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та слідчий СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 підтримали заявлене клопотання, просили суд його задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив свою причетність до вказаного злочину, однак не погодився з викладеними обставинами правопорушення, при цьому підозрюваний та його захисник-адвокат ОСОБА_6 заперечували проти задоволення вказаного клопотання та просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. Крім того, у разі постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою встановити розмір застави, згідно ч.3 ст.183 КПК України.

Одночасно адвокат ОСОБА_6 надав заяву командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_12 , з якої вбачається, що він зобов`язується взяти підозрюваного на поруки.

При цьому захисник-адвокат ОСОБА_6 наголошував на тому, що жодний із заявлених ризиків об`єктивно не існує, підстав вважати, що ОСОБА_5 буде переховуватися від суду немає, оскільки його попередня поведінка говорить про інше; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей і документів, останній не може, оскільки всі докази стороною обвинувачення вже зібрані. Ризик незаконно впливати на потерпілого, свідка та іншого підозрюваного не підтверджений належними об`єктивними доказами, а вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення ОСОБА_5 також не збирається.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Разом з цим, ст.178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Прецедентне право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:

- ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /справа Stogmuller против Austria/;

- ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /справа Stogmuller против Austria/;

- ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /справа Matznetter против Austria/;

- ризик, що особа порушить громадський порядок /справа Letellier против France/.

Доцільність тримання під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтоване обвинувачення, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, враховуючи принцип презумпції невинуватості, правила поваги свободи особи, приймаючи рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідчий суддя, бере до уваги докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, обставини інкримінованого ОСОБА_5 злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

Оцінюючи заявлені у клопотанні ризики, слідчий суддя зазначає наступне.

Небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданнями для тримання під вартою. При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки із державою, у які його переслідували за законом, і його міжнародні контакти (справа W v Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року.

Слідчий суддя вважає, що небезпека переховування ОСОБА_5 здається явно переконливою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, тому розуміючи тяжкість кримінального правопорушення та відповідальність, передбачену КК України, може вчинити спроби переховування від органу досудового розслідування та суду.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_5 одружений та має на утриманні м/л дитину 2019 р.н., однак цього не є достатнім для зменшення заявленого ризику переховування.

Оцінюючи ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може впливати на потерпілого, свідків та іншого підозрюваного, слідчий суддя враховує, що підозрювані, потерпілий та свідки разом проходять військову службу у військовій частині, тому шляхом вмовляння, переконання чи погроз він може вплинути на них з метою зміни показань під час досудового розслідування та, у подальшому, під час судового розгляду

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином на першочерговій стадії досудового розслідування є також обґрунтованим, так як підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може підшукати свідків або речові та інші докази, які створять алібі у вчиненні злочину.

Однак слідчий суддя не вбачає наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки він у клопотанні слідчим жодним чином не обґрунтований, сам ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, злочинів не вчиняв.

З врахуванням вищевикладеного, з метою досягнення дієвості кримінального провадження та вирішення завдань, визначених у ст.2 КПК України, проведення досудового розслідування у розумні строки, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовуючи до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде достатнім для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.

Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження (п.9 ч.2 ст.131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.

Оцінивши доводи сторони захисту, слідчий суддя зазначає, що тих обставин, що підозрюваний позитивно характеризується за місцем служби, брав участь у здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в Донецькій та Луганскій областях і нібито не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування, не достатньо для виправдання заявлених в клопотанні ризиків.

Тому, з врахуванням обставин кримінального правопорушення та характеру його вчинення, слідчий суддя вважає неможливим обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід, в тому числі передати ОСОБА_5 на поруки командиру в/ч.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Обираючи підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що саме цей запобіжний захід забезпечить належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Враховуючи, що злочин, у якому підозрюється ОСОБА_5 вчинений із застосуванням насилля, слідчий суддя вважає, що встановлювати розмір застави є недоцільним.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з відбуванням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з 29.04.2020р. 11 год. 10 хв.

Закінчення строку тримання під вартою визначити 28.06.2020р. 11 год. 10 хв.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Термін дії ухвали до 28.06.2020 року.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1