ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/7342/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1679/19 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Інші справи та матеріали
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові у режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 лютого 2019 року про відмову у застосуванні Закону України «Про амністію у 2016 році» стосовно ОСОБА_7 ,-
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою, відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу районного суду скасувати, постановити ухвалу, якою задовольнити його клопотання та звільнити його від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році». В своїх апеляційних доводах апелянт зазначає, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.10.2018 задоволено його клопотання та відносно нього частково було застосовано Закон України «Про амністію у 2014 році», а тому, відповідно до ст. 14 Закону України «Про амністію у 2016 році» вважає, що до нього може бути застосовано Закон України «Про амністію у 2016 році».
Заслухавши доповідь головуючого судді, думку засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, а також пояснення прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали, який вказував на необґрунтованість апеляційних вимог засудженого, колегія суддів, дослідивши матеріали судового провадження та особової справи засудженого, а також перевіривши ухвалу у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновками районного суду, що наведені в її мотивувальній частині.
Зокрема, згідно змісту ст.88 КК України щодо правових наслідків судимості, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувального вироку і до погашення або зняття судимості. Судимість має правове значення у разі вчинення нового злочину, а також в інших випадках, передбачених законами України.
Відповідно ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
Згідно ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.
Відповідно ст.4 Закону України Про амністію у 2016 році, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, зазначені у статті 1 цього Закону, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.
Вказаний вище Закон набрав чинності 7 вересня 2017 року.
Злочин, передбачений ч.3 ст.190 КК України, згідно класифікації за ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Згідно матеріалів особової справи, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Барвінківського районного суду Харківської області від 05 березня 2015 року за ч.3 ст. 190 КК України до 5 років позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24 липня 2018 року вирок Барвінківського районного суду Харківської області від 05.03.2015 відносно ОСОБА_7 залишено без змін.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2018 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування відносно нього вимог Закону України «Про амністію у 2014 році». Відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році», ОСОБА_7 скорочено наполовину невідбуту частину покарання за вироком Барвінківського районного суду Харківської області від 05 березня 2015 року.
Згідно відомостей, що є наявними у матеріалах особової справи, а саме, стосовно протоколу затримання особи від 30.05.2018 року, ОСОБА_7 був затриманий 30.05.2018 року згідно ухвали Апеляційного суду Харківської області від 19.12.2017 року про надання дозволу на затримання, а тому, на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» 07.09.2017 року, він фактично не відбував покарання, внаслідок чого цей Закон України «Про амністію у 2016 році» до нього не може бути застосовано.
Отже, положення ст.ст.1, 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» не можуть бути застосовані до засудженого ОСОБА_7 , в силу законодавчих обмежень, що містяться в цих нормах, а саме стосовно неможливості звільнення від покарання що призначено за вчинення тяжкого злочину, а також внаслідок того, що на день набрання чинності цим Законом ОСОБА_7 відбув половини призначеного строку основного покарання.
Крім того, відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні".
Згідно вимог п. «е» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року, амністія не може бути застосована до осіб, стосовно яких протягом останніх десяти років було застосовано амністію або помилування незалежно від зняття чи погашення судимості та які знову вчинили умисний злочин.
Оскільки засуджений ОСОБА_7 є особою, стосовно якої було застосовано амністію в останні десять років, в силу положень ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» та п. «е» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» ці обставини також унеможливлюють застосування амністії стосовно нього.
З огляду на викладене, судом першої інстанції обґрунтовано було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого щодо звільнення його від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого немає.

Керуючись ст.ст.404; 405; 407 ч.1 п.1; 418; 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 лютого 2019 року про відмову у застосуванні Закону України «Про амністію у 2016 році» стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному прорядку не підлягає.

Судді

________________ ______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4