Номер провадження: 11-сс/813/194/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря с/з ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

представника власника майна

СВК «Дружба народів» ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.01.2020 року, якою було частково задоволено клопотання слідчого з ОВС другого відділу РКП СУ ФРГУ ДФС в Одеської області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000074 від 28.08.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного рішення.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.01.2020 року було частково задоволено клопотання слідчогоз ОВС другого відділу РКП СУ ФРГУ ДФС в Одеської області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000074 від 28.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України по факту умисного ухилення від сплати податків службовими особами СВК «Дружба народів».

Арешт був накладений на документи, чорнові записи, жорсткі диски, тощо, які були вилучені 10.01.2020 року при проведенні обшуків в Арцизькій районній раді за адресою: Одеська обл., м. Арциз, вулиця Соборна, 46; в офісних приміщеннях ФГ «Агрофірма Бургуджі», розташованих за адресою : Одеська область, Арцизський район, с. Виноградівка, вул. Миру (Леніна), 11, а також за адресами: Одеська обл., Подільський район, с. Нестоіта, вул. Шевченка, 75; Одеська область, м. Подільськ, вул. Бочковична, 101.
Разом з тим, оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено узадоволенні клопотання у частині накладення арешту на майно, а саме на зерно пшениці в кількості 3500 т, зерно кукурудзи в кількості 5500 т, насіння соняшника в кількості 900 т та на пшеницю вагою 2200 т, яке було вилучене 10.01.2020 року під час обшуку у складських приміщеннях СВК «Дружба народів» за адресою: Одеська область, м. Подільськ, вул. Бочковична, 101, з тих підстав, що слідчим у клопотанні не зазначено та в судовому засіданні не доведено, що це майно має значення для досудового розслідування кримінального провадження, у клопотанні слідчий недостатньо обґрунтував підстави для накладення арешту на зазначене майно. Вилучення цього майна порушує право власності СВК «Дружба народів» та членів кооперативу, що може призвести до неможливості здійснення господарської діяльності підприємства та призвести до значних витрат.
Зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою у повному обсязі задовольнити клопотання слідчого про арешт майна, посилаючись на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, так як слідчий суддя не дав належної оцінки тому, що сільгосппродукція є необлікованою згідно чинного законодавства, частина її не є власновирощеною СВК «Дружба народів» та може в подальшому реалізовуватися службовими особами цього підприємства за готівкові кошти, з несплатою податків до державного бюджету.

Вилучені зернові культури, техніка, речі і документи є знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин під час кримінального провадження. Арешт необхідний для забезпечення проведення експертних досліджень

Виявлені товарно-матеріальні цінності можуть забезпечити відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, та можуть бути конфісковані як вид покарання.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, представника власника майна, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ч.ч.3-5 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Так, згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до приписів ч.2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно положень ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати розумність та співрозумність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорює ухвалу слідчого судді в частині задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на документи, чорнові записи, жорсткі диски, тощо,які були виявлені та вилучені в ході проведення обшуків 10.01.2020 року в Арцизькій районній раді за адресою: Одеська обл., м. Арциз, вулиця Соборна, 46; в офісних приміщеннях ФГ «Агрофірма Бургуджі», розташованих за адресою : Одеська область, Арцизський район, с. Виноградівка, вул. Миру (Леніна), 11, а також за адресами: Одеська обл., Подільський район, с. Нестоіта, вул. Шевченка, 75; Одеська область, м. Подільськ, вул. Бочковична, 101.
Разом з тим, прокурор оскаржує ухвалу слідчого судді в частині відмови у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на зерно пшениці в кількості 3500 т, зерно кукурудзи в кількості 5500 т, насіння соняшника в кількості 900 т та на пшеницю вагою 2200 т, яке було вилучене під час обшуку 10.01.2020 року у складських приміщеннях СВК «Дружба народів» за адресою: Одеська область, м. Подільськ, вул. Бочковична, 101, посилаючись на те, що підстави для накладення арешту на майно, зазначені у клопотанні, були доведені, а висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи.
Апеляційний суд, дослідивши надані до клопотання прокурора матеріали провадження, заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду, вважає, що висновки в ухвалі слідчого судді щодо недоведеності прокурором під час судового розгляду клопотання підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом для накладення арешту на майно, знаходять підтвердження.

Так, в клопотанні слідчого, в обґрунтування вимог про накладення арешту на вилучену під час обшуку сільськогосподарську продукцію, правовою підставою був зазначений п.1 ч.2 ст.170 КПК України, яким арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, оскільки, на думку сторони обвинувачення, сільськогосподарська продукція могла бути необлікованою та не власновирощеною СВК «Дружба народів», а також могла бути в подальшому реалізована службовими особами цього підприємства за готівкові кошти, з несплатою податків до державного бюджету.

В клопотанні слідчого та в апеляційній скарзі прокурора, в обґрунтування належності до речових доказів у кримінальному провадженні сільськогосподарської продукції, яка була вилучена у СВК «Дружба народів», зазначене наступне.

Зокрема, зазначений витяг з ЄРДР за №0000074 від 28.08.2017 року, про внесення відомостей за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України, по факту умисного ухилення від сплати податків службовими особами СВК «Дружба народів», які у період з січня по грудень 2017 року, використовуючи незаконний податковий кредит по неіснуючим господарським операціям із закупівлі скрапленого газу, дизельного палива, бензину, мінеральних добрив з контрагентами постачальниками ТОВ «Атлант-Оіл ЛТД», ТОВ «Нафтопромтрейд», ТОВ «Тир-Буд 1», ТОВ «Мега Старт», ТОВ «Полісся 2016», ТОВ «Грейс Трейд», ТОВ «Барата», а також шляхом реалізації сільськогосподарської продукції без відображення у звітності, ухилились від сплати податку на додану вартість у сумі 6270383,01 грн( т.1 а.п. 148).
Висновки експертних економічних досліджень судового експерта ОСОБА_9 № 83 від 21.08.2017 року та № 110 від 11.11.2019 року, в яких встановлено, що сума заниження податку на додану вартість підлягає сплаті до бюджету СВК «Дружба народів» за період січень грудень 2017 року становить 4 158 380, 64 коп., а також 6 270 383, 01 грн., відповідно( т. 1 а.п. 150 173).
Ухвала слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2019 року про надання дозволу на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукування та вилучення первинної бухгалтерської документації (на паперових та електронних носіях), предметів, печаток та штампів, документів господарської діяльності, електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів, чорнових записів та записних книжок, які можуть свідчити про вчинення злочину службовими особами СВК «Дружба Народів» ( т.1 а.п. 175, 176).
Протокол обшуку від 10.01.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було вилучене майно, зокрема, зерно пшениці в кількості 3500 т, зерно кукурудзи в кількості 5500 т, насіння соняшника в кількості 900 т та на пшеницю вагою 2200 т( т.1 а.п. 177 187).
В ухвалі слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що у клопотанні формально зазначені підстава та мета для накладення арешту на майно для збереження речових доказів, так як слідчий недостатньо обґрунтував підстави для накладення арешту на зазначене майно, а також , що прокурор при розгляді клопотання не довів наданими до клопотання доказами, що вилучена у СВК «Дружба Народів» сільськогосподарська продукція відповідає критеріям, зазначеним у положеннях ст. 98 КПК України, та має значення для досудового розслідування кримінального провадження, так як жодним з доказів не підтверджене будь-яке відношення сільськогосподарської продукції врожаю 2019 року до ухилення службовими особами СВК «Дружба народів»від сплати податків за 2017 року, за фактом якого були внесені відомості до ЄРДР.
Під час апеляційного розгляду учасники провадження не заперечували, що сільськогосподарська продукція посіяна та зібрана в 2019 році, тобто поза межами періоду з січня по грудень 2017 року, в який посадовим особам СВК «Дружба Народів» інкримінується ухилення від сплати податків.
Таким чином, апеляційній суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги про наявність підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.170 КПК України для накладення арешту на майно, підтвердження не знайшли, оскільки прокурором не доведено, що вилучена сільськогосподарська продукція є доказом у кримінальному провадженні за фактом ухилення СВК «Дружба Народів» від сплати податків, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України.
З урахуванням того, що під час розгляду клопотання не доведено, що вилучене майно є доказом у кримінальному провадженні, відповідно не можуть бути взяті до уваги посилання прокурора в апеляційній скарзі на ризики зникнення та втрати вилученої сільськогосподарської продукції.
Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що сільськогосподарська продукція має значення для досудового розслідування данного кримінального провадження, так як можливо є необлікованою, не власновирощеною СВК «Дружба народів», та, в подальшому, може бути реалізована службовими особами підприємства за готівкові кошти з несплатою податків до державного бюджету, оскільки жодних доказів на підтвердження цих доводів до клопотання та під час його розгляду не надано.
В матеріалах провадження не міститься витягу з ЕРДР за цими фактами, тобто кримінальне провадження за цими фактами взагалі не існує.
Відповідно до положень п.1 ч.3 ст. 132, п.3 ч.2 ст. 173 КПК України, стороною обвинувачення обґрунтованість підозри за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України, має бути підтверджена належними доказами, зокрема, повідомленнями рішеннями ДФС в Одеській області, а також експертним дослідженням, проведеним у кримінальному провадженні з дотриманням усіх приписів кримінального процесуального закону.
Однак, як зазначалося, до клопотання надані висновки експертних економічних досліджень судового експерта ОСОБА_9 № 83 від 21.08.2017 року та № 110 від 11.11.2019 року, які були проведені тільки на підставі податкових документів, наданих СВК «Дружба народів» до ДФС: податкових декларацій з податку на додану вартість, розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, довідки щодо фінансово-господарської діяльності за період січень червень 2017 року, а також на підставі рапортів та аналітичної довідки старшого оперуповноваженого з ОВС ГУ ДФС в Од6еській області В. Яніцького від 08.11. 2019 року щодо діяльності за період січень грудень 2017 року СВК «Дружба народів», оскільки, як було встановлено під час апеляційного розгляду, перевірка на підприємстві не проводилась ( т. 1 а.п. 150 173).
Крім того, апеляційний суд враховує, що стороною захисту були надані рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.03.2019 року, яким була задоволена позовна заява СВК «Дружба народів» до Головного управління ДФС в Одеській області, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 12.09.2018 року та № від 12.09.2018 року за період, інкримінований у даному кримінальному провадженні.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2019 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.03.2019 року було залишено без змін ( т.2 а.п. 175 220).
При розгляді апеляційної скарги представник власника майна звернув увагу суду на те, що постановою слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_7 від 29.03.2019 року було закрито данне кримінальне провадження №0000074 від 28.08.2017 року, на підставі висновку судово-економічної експертизи №19-1357/1358 від 29.03.2019 року, якою завищення СВК «Дружба народів» податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Атлант-ОілЛТД», ТОВ «Нафтопромтрейд», ТОВ «Тир-Буд 1», ТОВ «Мега Старт», ТОВ «Полісся 2016», ТОВ «Грейс Трейд», ТОВ «Барата» не підтвердилося, спростовані матеріали, що стали підставою для внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР ( т.2 а.п. 172 174).
Разом з тим, зазначений висновок судово-економічної експертизи №19-1357/1358 від 29.03.2019 року, а також постанова про скасування постанови від 29.03.2019 року про закриття кримінального провадження №0000074 від 28.08.2017 року, стороною обвинувачення суду не надані.
Посилання прокурора на те, що 28.01.2020 року до ЕРДР були внесені зміни у фабулу кримінального правопорушення №0000074, в частині зазначення періоду вчинення інкримінованого кримінального правопорушення не тільки в 2017 році, а й до серпня 2019 року, не можуть бути прийняті до уваги, так як не спростовують відсутність передбачених законом підстав для арешту сільськогосподарської продукції СВК «Дружба народів».
Згідно ч. 5 ст. 236 КПК України, обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку.
З протоколу обшуку від 10.01.2020 року за адресою: Одеська область, м. Подільськ, вул. Бочковична, 101, під час якого була вилучена сільськогосподарська продукція СВК «Дружба народів», вбачається, що він був проведений на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси 23.12.2019 року.
Разом з цим, ухвалою слідчого судді був наданий дозвіл на проведення обшуку з метою відшукування та вилучення первинної бухгалтерської документації (на паперових та електронних носіях), предметів, печаток та штампів, документів господарської діяльності, електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів, чорнових записів та записних книжок, які можуть свідчити про вчинення злочину службовими особами СВК «Дружба Народів», без жодних вказівок щодо сільськогосподарської продукції.
Таким чином, в ухвалі слідчого судді від 23.12.2019 року не був наданий дозвіл на вилучення сільськогосподарської продукції вона була вилучена без дотримання порядку, передбаченого приписами кримінального процесуального закону.

На підставі наведеного, апеляційній суд вважає, що в клопотанні були тільки формально зазначені підстава та мета, передбачені п.1 ч.2 ст.170 КПК України для накладення арешту на майно, а саме забезпечення збереження речових доказів, оскільки зазначені матеріали, надані до клопотання, не підтверджують, що вилучена у СВК «Дружба Народів» сільськогосподарська продукція є доказом у кримінальному провадженні.
Також матеріали провадження не підтверджують наявності обґрунтованої підозри у вчиненні службовими особами СВК «Дружба народів» кримінального правопорушення, в тому числі такого ступеню тяжкості, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а також, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права підприємства.
Апеляційний суд вважає неспроможними доводи в апеляційній скарзі прокурора
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини.

Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

При цьому, ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції передбачає, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Відповідно до положень п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Разом з тим, у клопотанні жодним чином не обґрунтована потреба досудового розслідування, яка виправдовує ступінь втручання у права і свободи власника майна, який не є підозрюваним та не має процесуального статусу у кримінальному провадженні. З матеріалів провадження вбачається, що жодній службовими особі СВК «Дружба Народів» про підозру не повідомлено, позови до підприємства відсутні.

Таким чином, вилучення у СВК «Дружба народів» сільськогосподарської продукції, якою підприємство володіє на законних підствах, без врахування зазначених положень ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, а також без дотримання умов, передбачених наведеними нормами кримінального процесуального закону та загальними принципами міжнародного права, порушує право власності СВК «Дружба народів» та членів кооперативу, що може призвести до неможливості здійснення господарської діяльності підприємства та призвести до значних витрат.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що в клопотанні слідчого містяться лише загальні посилання на законодавство, яким передбачені підстави та порядок накладення арешту на сільськогосподарську продукцію, однак без конкретного обґрунтування доказами підстав, мети та інших обставин, наявність яких прямо передбачена законом для арешту майна.
З наведених підстав, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням вимог кримінального процесуального закону, висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, в зв`язку з чим слідчий суддя незаконно відмовив у задоволенні клопотання про арешт сільськогосподарської продукції, підтвердження не знайшли.
При таких обставинах, згідно вимог ст. 407 ч. 3 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави, зазначені в ст. 409 КПК України, для її скасування.

При цьому, в резолютивній частині ухвали слідчого судді, згідно вимог ч. 3 ст. 173 КПК України, обґрунтовано зазначено, що слідчий зобов`язаний повернути майно особам, у яких воно було вилучено, тобто представникамСВК «Дружба народів», оскільки відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 170, 171, 173, 370-372, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси 17.01.2020 року, якою було частково задоволено клопотання слідчого з ОВС другого відділу РКП СУ ФРГУ ДФС в Одеської області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000074 від 28.08.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України, а також відмовлено у задоволенні клопотання слідчого у частині накладення арешту на майно, яке було вилучене під час обшуку 10.01.2020 року у складських приміщеннях СВК «Дружба народів» за адресою: Одеська область, м. Подільськ, вул. Бочковична, 101, а саме на зерно пшениці в кількості 3500 т, зерно кукурудзи в кількості 5500 т, насіння соняшника в кількості 900 т та на пшеницю вагою 2200 т, з зобов`язанням слідчого його повернути особам, у яких воно було вилучено, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено 13.02.2020 року, о 14 годині 00 хвилин, в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду
Судове рішення набрало законної сили _______________

Суддя ______________________ ОСОБА_2

Помічник судді ______________Г. ОСОБА_10

Дата засвідчення ____________________