УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу розслідування особливо важливих злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000050 від 16.05.2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого посилався на те, що Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого посилається на те, що заступник командира військової частини НОМЕР_1 з тилу майор ОСОБА_4 , будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою групою осіб спільно з помічником командира начальником служби охорони державної таємниці військової частини НОМЕР_1 та одночасно старшим в пункті постійної дислокації вказаної військової частини старшим прапорщиком ОСОБА_7 , в порушення ст.ст. 11, 16, 49, 59, ч. 1 ст. 76, 77, 196 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції», п. 6.13 Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 448 від 03.07.2013, абз. 2 п. 3 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1045 від 01.08.2006, з метою одержання неправомірної вигоди, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, а саме свої організаційно-розпорядчі функції стосовно наявного в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 особового складу та адміністративно-господарські функції щодо наявних в пункті постійної дислокації даної військової частини матеріально-технічних засобів, маючи обов`язки щодо утримання в належному стані ввіреної території військового містечка № НОМЕР_2 , усвідомлюючи про відсутність будь-якого дозволу АДРЕСА_1 щодо вирубки зелених насаджень, під приводом необхідності проведення очищення території даного військового містечка від чагарників, в період з листопада по грудень 2017 року організував на території військового містечка № НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) незаконну рубку сто п`яти дерев, а саме: 71-го сироростучого дерева породи дуб із наступними діаметрами у корі біля шийки кореня 58, 54, 58, 52, 52, 68, 56, 64, 76, 56, 60, 61, 76, 52, 64, 50, 54, 64, 52, 64, 76, 58, 46, 66, 54, 64, 52, 52, 46, 40, 58, 58, 52, 78, 64, 68, 60, 78, 90, 74, 46, 50, 74, 48, 60, 49, 56, 66, 78, 50, 60, 61, 56, 64, 66, 60, 62, 60, 74, 70, 60, 56, 54, 72, 73, 70, 82, 64, 62, 64 (сантиметри); 16-ти сироростучих дерев породи береза діаметрами у корі біля шийки кореня 46, 46, 40, 40, 38, 34, 38, 46, 40, 25, 40, 66, 50, 50, 48, 46 (сантиметрів); 18-ти сироростучих дерев породи липа діаметрами у корі біля шийки кореня - 48, 49, 43, 50, 44, 52, 44, 60, 50, 52, 40, 54, 46, 50, 50, 58, 40 (сантиметри), яку збув громадянину ОСОБА_8 за грошові кошти на загальну суму 200000,00 гривень, розділивши їх із ОСОБА_7 і розпорядившись ними на власний розсуд, внаслідок чого навколишньому природному середовищу завдано шкоду на суму 363300,00 гривень.
Викладені обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, підтверджуються протоколами за результатами проведення НСРД, протоколом огляду місця події, протоколом проведення слідчого експерименту, протоколом обшуку, протоколами допитів свідків, висновками судових експертиз, а також іншими зібраними у провадженні доказами.
Таким чином, дії ОСОБА_4 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, тобто даний злочин відноситься до категорії тяжких корупційних злочинів.
Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Підозрюваний має змогу переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки останні являлися його підлеглими, про яких йому відомо. Підозрюваний має можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки може не прибувати на виклики, посилаючись на різні нібито форс-мажорні чи поважні обставини, таким чином затягуючи хід досудового розслідування, що вже мало місце неодноразово, так як майор ОСОБА_4 не три рази підряд з`явився на виклик до слідчого. Майор ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме нез`явлення на військову службу понад десять діб або дезертирство, так як останній проходить військову службу за контрактом, і у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою або цілодобового домашнього арешту, майор ОСОБА_4 зобов`язаний продовжити проходження військової служби.
Таким чином, вважає, що до підозрюваного ОСОБА_4 доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден інший запобіжний захід не може забезпечити вирішення завдань кримінального процесу.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав викладених в ньому, просив клопотання задовольнити.
В судовому засіданні захисник підозрюваного заперечив проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за необґрунтованістю підозри та недоведеністю ризиків. Просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний із тримання під вартою, а саме домашній арешт.
Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.
Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
18 грудня 2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого відповідно до санкції ч. 2 ст. 364 КК України передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років.
Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.
У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).
При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».
В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.

Прокурором також частково доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на своїх підлеглих, які є свідками у кримінальному провадженні.

Але прокурором не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Не може впливати на застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі, оскільки вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину ще не доведена.
Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 зазначеного злочину, його вік, характеризуючи дані, міцність соціальних зв`язків, відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання.
Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Частиною 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити частково та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього додаткових обов`язків, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.
Частиною 6 ст. 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

З урахуванням обставин справи, строк дії ухвали слід визначити до 21 січня 2020 року включно, тобто в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193-194, 196, 205, 309, 376, 395 КПК України,-
У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України уродженця м. Рені Одеської області, із зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, одруженого, який проходить військову службу за контрактом на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_1 з тилу, у військовому званні «майор», запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та заборонити йому залишати квартиру АДРЕСА_3 без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із м. Чернівці, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи (служби);

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала слідчого судді діє до 21 січня 2020 року включно та підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Виконання ухвали доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 , а контроль за її виконанням покласти на прокурора військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали оголошено 19 грудня 2019 року о 10 год. 02 хв.