Ухвала
19 березня 2020 року

м. Київ

Провадження № 51-1438 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 липня 2019 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року щодо нього,

встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що касаційну скаргу засудженого слід залишити без руху, встановивши йому строк для усунення недоліків, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у

ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. Проте, цих положень кримінального процесуального закону засудженим у касаційній скарзі не дотримано.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений просить скасувати оскаржувані судові рішення у зв`язку з неправильною, на його думку, кваліфікацією судом його дій за ч. 2 ст. 121 КК України. Проте, на обґрунтування своїх тверджень не конкретизує, які саме істотні порушення вимог кримінального процесуального закону чи неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність були допущені судами при розгляді даного кримінального провадження, які були б підставами для скасування судових рішень судом касаційної інстанції з огляду на положення ст. 438 КПК України.

Також, не погоджуючись з судовими рішеннями в частині неправильної кваліфікації його протиправних дій за ч. 2 ст. 121 КК України, разом з цим, засуджений формально посилається на недотримання судом правил призначення покарання за сукупністю вироків, що потягло суворість призначеного покарання, у зв`язку з чим допускається суперечностей в скарзі.

Крім того, зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до ст. 438 КПК України не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Також, засуджений не зазначив у чому полягає незаконність чи необґрунтованість ухвали апеляційного суду постановленої при розгляді даного кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, з огляду на

ст. 419 КПК України.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги визначено положеннями ст. 436 КПК України. Відповідно до вказаної статті суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Однак, вимоги скарги засудженого до суду касаційної інстанції про скасування лише вироку суду першої інстанції та необхідності перекваліфікувати його дій за іншею статтею, не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України в частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду та є неконкретизованими. Зокрема, засудженим не заначено за якою саме статтею та частинної статі, на його думку, необхідно перекваліфікувати його дії.

Крім того, посилаючись на незаконність судових рішень, в прохальній частині скарги засуджений просить скасувати лише вирок суду першої інстанції, не врахувавши, що судом апеляційної інстанції рішення місцевого суду залишено без змін.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 427 КПК України касаційна скарга підписується особою, яка її подає.
Проте, подана від засудженого ОСОБА_4 касаційна скарга не містить його підпису.
У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції вважає, що касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

При повторному зверненні до суду касаційної інстанції засудженим має бути підтверджено, що не пропущено цей строк.
На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 липня 2019 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року щодо нього, залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ним копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.
У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3