печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва судове провадження за клопотанням прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000072 від 22.11.2012, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000072 від 22.11.2012 про накладення арешту на майно.

Клопотання обґрунтовує тим, що Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000072 від 22.11.2012 за підозрою ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 358 КК України.

01.06.2020 до початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, прокурором було подане клопотання про розгляд клопотання у його відсутність, також, прокурором у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю задовольнити вказане клопотання.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином.

Відповідно до ст. 107 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, за виключенням вирішення питання про проведення негласних (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.

Обґрунтовуючи вказане клопотання прокурор вважає, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000072 від 22.11.2012 за підозрою ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом з іншими учасниками злочинної групи, певний час, займалися сумісною протиправною діяльністю, отриманий дохід від якої згідно наявної домовленості, розподіляли між всіма учасниками злочинної групи.

Так, влітку 2009 року ОСОБА_5 отримав певну суму грошових коштів від сумісної протиправної діяльності з ОСОБА_4 та іншими учасниками злочинної групи, частину якої передав ОСОБА_4 для подальшого розподілу між іншими учасниками.

Однак, ОСОБА_4 всупереч наявної домовленості, всю суму грошових коштів, отриманих від ОСОБА_5 залишив собі, не розподіляючи між іншими учасниками сумісної злочинної діяльності.

ОСОБА_5 дізнавшись про вищевказані дії ОСОБА_4 повідомив йому, що він розповість про ці дії іншим учасниками злочинної групи.

ОСОБА_4 усвідомлюючи, що вказана інформація може негативно вплинути на його авторитет між іншими учасниками злочинної групи, вирішив вчинити умисне вбивство ОСОБА_5 з метою недопущення повідомлення ОСОБА_5 іншим учасникам злочинної групи про присвоєння ним грошових коштів та з метою залишення вказаних грошових коштів собі. Таким чином, у ОСОБА_4 виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_5 з корисливих мотивів.

З метою полегшення реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, запропонував невстановленій досудовим розслідуванням особі вчинити умисне вбивство ОСОБА_5 , на що вона погодилась. Таким чином, ОСОБА_4 вступив з невстановленою досудовим розслідуванням особою у злочинну змову на вчинення протиправного заподіяння смерті ОСОБА_5 з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб.

У подальшому, з метою реалізації сумісного умислу, направленого на вчинення умисного вбивства ОСОБА_5 , ОСОБА_4 з невстановленою досудовим розслідуванням особою при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, незаконно придбали знаряддя вчинення умисного вбивства - вогнепальну зброю, а саме пістолет «Браунінг», револьвер «Наган» та боєприпаси до них.

Після чого, 06.10.2009 близько 22 години ОСОБА_4 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, перебуваючи в автомобілі, яким керував ОСОБА_5 , а саме в автомобілі «Порш Каен» НОМЕР_1 , який знаходився між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 з метою реалізації сумісного злочинного умислу, направленого на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_5 з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, та усвідомлюючи свої злочинні дії і бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді смерті останнього, зробили п`ять пострілів з вогнепальної зброї в життєво важливі органи ОСОБА_5 , а саме в голову, черевну порожнину та стегно, спричинив згідно висновку судово-медичної експертизи тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_5 , та внаслідок чого 06.10.2009 на місці вчинення злочину настала смерть ОСОБА_5 .

Крім того, у період часу з 2015 року по 2019 рік ОСОБА_4 використав завідомо підроблений документ, а саме паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_6 .

Для забезпечення повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування в зазначеному кримінальному провадженні орган досудового розслідування звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотаннями про надання дозволу на проведення обшуків та слідчими суддями було винесено ухвали, якими надано дозвіл на проведення обшуків.

В ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , проведено обшук, в ході якого вилучено печатку із відтиском «Компанія «Метальянс - Груп» (іден.код НОМЕР_2 ), тримач для сім картки НОМЕР_3 , тримач для сім картки НОМЕР_4 .

22.05.2020 прийнято процесуальне рішення про визнання речовими доказами вилученого в ході санкціонованого обшуку майна.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: забезпечення речових доказів.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, слідчим суддею встановлено, що постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_7 вилучене майно під час проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , визначено речовими доказами.

Слідчим доведено, що вказане майно могло бути набуто кримінально протиправним шляхом, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна чи його знищення.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання- задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, виявленого під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 :

- печатка із відтиском «Компанія «Метальянс- Груп» (іден.код НОМЕР_2 );

- тримач для сім картки НОМЕР_3 ;

- тримач для сім картки НОМЕР_4 .

Повний текст ухвали буде виготовлений і проголошений о 14:00 год. 05 червня 2020 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1