Справа № 303/2782/20
Ряд стат звіту 227
В И Р О К

02 липня 2020 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складії: головуючого - судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Мукачеві, кримінальне провадження № 0000563 внесене до ЄРДР 07.03.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Хмельницької області Білогірського району, с. Хорошів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, одруженого, який має на утриманні та вихованні двох малолітніх дітей, тимчасово не працюючого, інваліда ІІ групи загального захворювання, раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення: прокурора - ОСОБА_4
сторони захисту: обвинуваченого - ОСОБА_3
захисника - адвоката ОСОБА_5
потерпілого - ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_3 , маючи посвідчення водія серії НОМЕР_1 категорій А1, А, В1, В, С1, С, ВЕ, С1Е, СЕ, тобто права керування транспортним засобом, 06 березня 2020 року, близько 20:00 год., керуючи технічно-справним автомобілем марки «Volkswagen Caddy», білого кольору, 2005 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись у населеному пункті м. Мукачеві по вул. Пряшівська-об`їздна, зі сторони вул.. Томаша Масарика в напрямку вул.. Космонавтів, зі швидкістю 60.33 км/год, проїжджаючи відрізок автодороги біля будинку № 14 по вул. Пряшівська-обїздна, в результаті «злочинної самовпевненості», в порушення вимог пунктів: 1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.2, 12.3, та 12.4 Правил дорожнього руху України, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, що склалася та її зміни, з моменту виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, недотримався безпечної швидкості, за якої гарантована безпека руху, не вжив заходів для її зменшення в нічний період доби при недостатній видимості, аж до повної зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 на своїй смузі руху, яка переходила проїжджу частину зліва на право по ходу руху транспортного засобу в невстановленому місці.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід потерпіла ОСОБА_7 , 1960 р. н., отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичного експерта № 83/2020 від 13.04.2020 року виникли від дії тупих твердих предметів по ударному механізму спричинення, відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя в момент їх спричинення, на підставі «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».
Водій ОСОБА_3 , порушив вимоги пунктів 1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.2, 12.3, та 12.4 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого своїми діями, що знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з наслідками, що настали, скоїв дорожньо-транспортну пригоду, у якій потерпіла ОСОБА_7 , отримала тяжкі тілесні ушкодження, як такі що небезпечні для життя в момент їх спричинення та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з безпосередньою причиною настання смерті ОСОБА_7 ..
Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, за кваліфікуючою ознакою порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальнному правопорушенні (злочині) визнав повністю та показав, що він маючи посвідчення водія, тобто права керування транспортним засобом, 06 березня 2020 року, близько 20:00 год., керуючи автомобілем марки «Volkswagen Caddy», білого кольору, 2005 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись у населеному пункті м. Мукачеві по вул. Пряшівська-об`їздна, зі сторони вул. Томаша Масарика в напрямку вул.. Космонавтів, зі швидкістю 60.33 км/год, проїжджаючи відрізок автодороги біля будинку № 14 по вул. Пряшівська-обїздна, не врахував дорожню обстановку та погані погодні умови, темну пору доби, та неосвітленість дороги, відволікся на жінку, яка намагалася перейти дорогу з протилежного боку його напрямку руху та не побачив потерпілу, яка намагалася перейти дорогу у невстановленому місці зправа від нього та допустив наїзд на пішохода. Він зупинився, спробував допомогти, викликав швидку, однак жінка померла на місці пригоди. Дуже шкодує про те, що сталося, просить вибачення у сина потерпілої та пропонував йому відшкодування. При цьому просить його суворо не карати, бо має на утриманні та вихованні двох малолітніх дітей, є інвалідом ІІІ групи, просить не позбавляти його прав, оскільки раніше ніколи не допускав порушень ПДР та не залишати його можливості заробітку.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що є сином потерпілої ОСОБА_8 , яка померла внаслідок ДТП за участю водія ОСОБА_3 . Матеріальних чи моральних претензій до нього не має, просить не позбавляти його волі, але позбавити права керування транспортними засобами.
Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, проти чого не заперечували учасники судового розгляду, з`ясувавши при цьому обставини щодо правильного розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд обмежився лише допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням таких матеріалів справи, які характеризують особу обвинуваченого.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, а вина його доведена повністю, і ним визнана.
Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керуючись законом, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, який законом віднесений до категорії тяжких, з «необережною» формою вини, вчинений в результаті злочинної самовпевненості, пов`язаний з порушенням ПДР України, всі обставини справи в їх сукупності, дані про особу винного ОСОБА_3 , який раніше не судимим, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у психіатра, та нарколога не перебуває, у момент скоєння ДТП у стані алкогольного сп`яніння не перебував, є інвалідом ІІІ групи, одружений, має на утриманні та вихованні двоє неповнолітніх дітей, згідно досудової доповіді органу пробації має «низький» ризик вчинення повторного кримінального правопорушення (злочину) та «низький» ризик небезпеки для суспільства. Орган пробації беручи до уваги характеризуючи дані особи, його спосіб життя, вважає, що виправлення особи можливе без ізоляції від суспільства.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, в порядку ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди повинні враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні беззаперечно визнав свою винуватість у порушенні Правил дорожнього руху України, внаслідок чого отримала тілесні ушкодження потерпіла ОСОБА_7 від яких померла на місці події, пропонував відшкодувати шкоду потерпілому. Потерпілий жодних претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, просив не призначати обвинуваченому реальну міру покарання, проте просив позбавити його права керування транспортними засобами.
Відповідно до ухвали ВССУ від 17.01.2012 року, «…у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів».
Судом встановлено, що ОСОБА_3 має посвідчення водія серії НОМЕР_1 категорій А1, А, В1, В, С1, С, ВЕ, С1Е, СЕ, до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних із недотриманням правил дорожнього руху, вминулому не притягався.
Враховуючи викладене, виходячи з принципів: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання, оскільки такі за даних обставин справи були б надмірно суворим покаранням, а обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України із застосуванням додаткового покарання, із застосуванням іспитового строку (ст. 75 КК України) та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1,2 ч .1 ст. 76 КК України, яке за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_6 , якого залучено в якості потерпілого за його заявою на підставі Постанови слідчого від 10.03.2020 року до участі у кримінальному провадженні, - не заявлено.
Відповідносно обвинуваченого запобіжний захід не застосовано.
Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.03.2020 року, накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: мобільний телефон марки «Nokia» моделі RM-1190 та один черевик чорного кольору, належні потерпілій ОСОБА_7 та автомобілем марки «Volkswagen Caddy», білого кольору, 2005 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , уламок фари, яикий перебуває у власності ОСОБА_9 , мешканки АДРЕСА_1 , яким керував ОСОБА_3 , з метою збереження речового доказу у кримінальному провадженні. Питання скасування арешту, належить вирішити в порядку, передбаченому ч.4 ст.174 КПК України.
Речові докази: мобільний телефон марки «Nokia» моделі RM-1190, один черевий чорного кольору, належні потерпілій ОСОБА_7 , що переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 під розписку, та автомобілем марки «Volkswagen Caddy», білого кольору, 2005 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , уламок фари, який перебуває у власності ОСОБА_9 , мешканки АДРЕСА_1 , яким керував ОСОБА_3 , що знаходиться на зберіганні на майданчику для тримання автомобілів Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області по вул. Я. Мудрого, 8, відповідно до ст. 100 КПК України належить передати за належністю. Магнітний носій інформації DVD диск, - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складають 1961,00 гривень за проведення фототехнічної експертизи № 10/170 від 15.04.2020 та 817,25 гривень за проведення інженерно-транспортної експертизи.

Керуючись ст.ст. 368- 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного цим вироком основного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені передбачені п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Скасувати арешт, накладений Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.03.2020 року, на тимчасово вилучене майно, а саме: мобільний телефон марки «Nokia» моделі RM-1190, один черевик чорного кольору, належні потерпілій ОСОБА_7 та автомобіль марки «Volkswagen Caddy», білого кольору, 2005 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , уламок фари, який перебуває у власності ОСОБА_9 , мешканки АДРЕСА_1 , яким керував ОСОБА_3 , з метою збереження речового доказу у даному кримінальному провадженні.
Речові докази: мобільний телефон марки «Nokia» моделі RM-1190, один черевий чорного кольору, належні потерпілій ОСОБА_7 , що переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 під розписку, та автомобілем марки «Volkswagen Caddy», білого кольору, 2005 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , уламок фари, який перебуває у власності ОСОБА_9 , мешканки АДРЕСА_1 , яким керував ОСОБА_3 , що знаходиться на зберіганні на майданчику для тримання автомобілів Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області по вул. Я. Мудрого, 8, передати за належністю. Магнітний носій інформації DVD диск, - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 в дохід держави процесуальні витрати в розмірі 1961,00 гривень за проведення фототехнічної експертизи № 10/170 від 15.04.2020 та 817,25 гривень за проведення інженерно-транспортної експертизи.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не застосовувався.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1