Справа № 293/1047/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.4 ст.399 КПК України Доповідач ОСОБА_2
Житомирський апеляційний суд
Ухвала

17 лютого 2020 р. м. Житомир

Суддя судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , на ухвалу Червоноармійського районного суду Житомирської області від 20 січня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання,

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , звернулася до Житомирського апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Червоноармійського районного суду Житомирської області від 20 січня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Просить ухвалу Червоноармійського районного суду Житомирської області від 20 січня 2020 року скасувати, постановити нову, якою задовольнити її клопотання та змінити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Ознайомившись зі змістом апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів, приходжу до висновку про відсутність правових підстав для відкриття апеляційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.
Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , оскаржує в апеляційному порядку ухвалу Червоноармійського районного суду Житомирської області від 20 січня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні її клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання обвинуваченому ОСОБА_4 ..

Оскарження в апеляційному порядку зазначеної ухвали кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Згідно ч.4 ст.399 КПК України суддя доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відмова апеляційного суду у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із оскарженням такого судового рішення суду, окреме оскарження якого на цій стадії законом не передбачене, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя, як про це йдеться в апеляційній скарзі.

В ухвалі Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати: на користування правом о такий спосіб, і до такої міри, що: саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

Керуючись ст.ст.399, 400 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Червоноармійського районного суду Житомирської області від 20 січня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом із апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Суддя Житомирського
апеляційного суду ОСОБА_2