Справа № 597/521/20
Провадження № 1-кп/597/41/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2020 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000071 від 28.03.2020 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Іване-Золоте Заліщицького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, невійськовозобов`язаного, освіта базова загальна середня, непрацюючого, неодруженого, на утриманні троє неповнолітніх дітей, раніше не судимого в порядку ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

17.04.2020 року до Заліщицького районного суду в порядку ст.291 КПК України звернувся прокурор з обвинувальним актом щодо ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, з угодою про примирення між потерпілою та підозрюваним.

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 28 березня 2020 року біля 11 години зайшов в господарство ОСОБА_6 , що в АДРЕСА_1 , де між ними виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_3 обзивав ОСОБА_6 нецензурними словами та висловлював в її адресу погрози фізичною розправою. Під час даного конфлікту ОСОБА_3 , з метою підтвердження своїх погроз, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, витягнув із кишені куртки штик-ніж до гвинтівки системи Маузера, направив в сторону живота ОСОБА_6 та висловив погрозу вбивством відносно неї.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.129 КК України, як погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

14.04.2020 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 укладено угоду про примирення згідно вимог ст.471 КПК України.

Згідно угоди про примирення потерпіла ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.129 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, згідно з умовами якої:

обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні;

сторони погоджуються на призначення ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.129 КК України у виді 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік.

Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про примирення, що передбачені ст.476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження підсудне Заліщицькому районному суду.

Обставини, викладені в обвинувальному акті, не вимагають судового розгляду в закритому судовому засіданні, судом колегіально або судом присяжних.

Відповідно до вимог ст.314 ч.3 п.1 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 просять затвердити угоду, в якій обвинувачений беззаперечно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про примирення, та призначити йому узгоджену в ній міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_6 просить затвердити угоду про примирення з обвинуваченим ОСОБА_3 та пояснила, що розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, підтвердила суду, що не має до обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальних претензій.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у формі приватного обвинувачення.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззаперечно визнав себе винуватим, згідно з вимогами ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, згідно ст.66 КК України, судом визнаються як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілою угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Ознайомившись зі змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст.471 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди та не вбачає процесуальних перешкод для її затвердження, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального та кримінально-процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиїх прав, свобод та інтересів, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для примирення, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом. А, тому, суд вважає, що угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 слід затвердити.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 468, 469, 471, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 14 квітня 2020 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000071 від 28.03.2020 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 14 квітня 2020 року покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком один рік.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи, не виїзджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази у кримінальному провадженні:
штик-ніж до гвинтівки системи Маузера, що зберігається в кімнаті зберігання зброї Заліщицького відділення поліції Чортківського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільскій області, знищити після набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, потерпілою, прокурором виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1