Справа № 357/3389/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.05.2020 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, судову справу за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ганасени, Кантемирського району, Республіки Молдова, громадянина республіки Молдова. з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

11.02.2020, близько 07 години 30 хвилин, водій ОСОБА_7 , керуючи вантажним автомобілем марки «Daf 95 XF 430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував в зчіпці з напівпричепом «JYKI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись автомобільною дорогою, сполученням «Київ-Фастів-Звенигородка» в напрямку до м. Тараща, неподалік с. Коженики Білоцерківського району Київської області, в порушення вимог пунктів 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; водій повинен не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», проявив недбалість, не був уважний під час керування транспортним засобом, не врахував дорожню обстановку, та в порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху відповідно до якого «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», п. 12.1 Правил дорожнього руху відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не обравши безпечну швидкість руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 2109», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався у зустрічному напрямку до міста Біла Церква.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді зруйнування голови; ушкоджень кісток черепа, оболонок та тканини головного мозку; переломів ребер справа та зліва; забою обох легень; ушкоджень печінки; в черевній порожнині до 200 мл рідкої крові; переломів лівої плечової кістки, обох стегнових кісток, ушкодження лобкового мимфізу; садна, синці, рани на тулубі та кінцівках. Смерть ОСОБА_4 настала від зруйнування голови.

Грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 2.3 б), д), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху перебувають у причинно- наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_4 .

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним у вироку обставинам щодо обставин порушення правил безпеки дорожнього руху. Зазначив, що 11.02.2020, близько 07 години 30 хвилин, керував вантажним автомобілем марки «Daf 95», який перебував в зчіпці з напівпричепом. Їхав зі швидкістю приблизно 50 км/год., мав добре самопочуття, під дією будь-яких препаратів не перебував. Рухаючись автомобільною дорогою, сполученням в напрямку до м. Тараща, неподалік с. Коженики Білоцерківського району Київської області, потрапив на ділянку дороги з ожеледицею, що своєчасно не помітив та його автомобіль понесло на зустрічну смугу руху. Вважає, що причиною ДТП стала швидкість яка не відповідала дорожнім умовам. Визнає свою вину у вчиненні злочину, жалкує про наслідки, готовий нести як кримінальну так і матеріальну відповідальність, щиро розкаявся у вчиненому злочині. Просить врахувати, що він за професією водій та це є єдине джерело доходу, а тому просить не позбавляти його права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження, а саме: обвинувачений, прокурор, захисник, представник потерпілої не заперечують, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникло, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані:

- за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за якою він і повинен нести відповідальність.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_7 вчинив закінчений, тяжкий злочин, який характеризується необережною формою вини, наслідки, які настали від вчинення злочину у вигляді смерті потерпілого.
Враховуючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності та раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, 2012 року народження, за місцем проживання як в сім`ї так і сусідами та органами місцевого самоврядування характеризується виключно позитивно, що підтверджується досудовою доповіддю. На обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, веде соціальний спосіб життя джерелом доходу є професія водія.

Відповідно до досудової доповіді на думку органу пробації ризик вчинення повторного злочину та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як низький, а тому виконання соціально виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних злочинів можливо без позбавлення волі.

Суд також враховує думку потерпілої та її представника, які вважають, що обвинуваченого не слід позбавляти волі та не слід позбавляти права керування транспортними засобами.

З огляду на вищевказані обставини, поведінку обвинуваченого в суді, який негативно поставився до свого вчинку, суд визнає вказану в обвинувальному акті обставину, що пом`якшує покарання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, щире каяття.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України суд визнає добровільне часткове відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання:

-визнання обвинуваченим своєї вини

-перебування на утриманні малолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_7 , попередження вчинення ним та іншими нових злочинів йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, яке за своїм розміром має бути ближчим до середнього.
Водночас суд, з урахуванням усіх наведених вище обставин, наявності чотирьох пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі та вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки.
При цьому з урахуванням характеру вчинення злочину, поведінки обвинуваченого відразу після його скоєння, а також враховуючи, що єдиним джерелом доходу обвинуваченого є професія водія та позбавлення права керування транспортним засобом позбавляє його можливості виконувати його професійні обов`язки, а отже і виконувати зобов`язання щодо відшкодування завданої потерпілій шкоди суд вважає, за необхідне не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави в розмірі 7850 грн. 50 коп.

При вирішенні питання щодо заявленого цивільного позову до ОСОБА_7 потерпілою ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 гривень то він підлягає задоволенню з наступних підстав.
Цивільний відповідач в судовому позов визнав повністю.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В силу вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Виходячи з положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року за № 4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.
Суд повністю погоджується з наведеними в позові обставинами, які обґрунтовують позовні вимоги та приходить до переконання, що позбавлення життя чоловіка потерпілої, неможливість відновлення втрати, заподіяло потерпілій сильні душевні страждання. За таких обставин з урахуванням особи обвинуваченого, визнання ним позову, виходячи з вимог розумності, суд приходить до висновку, що злочином потерпілій було завдано моральної шкоди, яку суд оцінює в розмірі 100 000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_7 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід - домашній арешт, застосований ухвалою суду від 09.04.2020 року, скасувати, повністю поновивши обвинуваченого в правах.
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити.
Стягнути зі ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 7850 (сім тисяч вісімсот п`ятдесят) грн. 50 коп.

Речові докази у справі:

автомобіль «Daf 95 XF 430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в зчіпці з напівпричепом «JYKI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що знаходиться на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів в м. Біла Церква вул. Матросова, 48а, повернути власнику ОСОБА_8 скасувавши арешт на вказаний транспортний засіб;

автомобіль «ВАЗ 2109» р.н. НОМЕР_3 , що знаходиться на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів в м. Біла Церква вул. Матросова, 48а, повернути потерпілій ОСОБА_4 скасувавши арешт на вказаний транспортний засіб.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1