Дата документу 26.12.2019 Справа № 334/5629/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/2047/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №334/5629/19Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 16 жовтня 2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримується в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою суду задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, строком на 60 днів, тобто до 14.12.2019 року.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив ухвалу суду скасувати чи змінити та застосовувати щодо нього більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Свої вимоги мотивував тим, що прокурором було грубо порушено вимоги ст.184 КПК, відповідно до яких прокурор зобов`язаний був вручити йому копію клопотання про продовження строку тримання під вартою та копію матеріалів, якими він обґрунтовує своє клопотання. Крім того, після проголошення ухвали суду, її копія не була йому вручена, що є порушенням його прав.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого, який підтримав доводи і вимоги своєї апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні; прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів провадження вбачається, що на розгляді Ленінського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Суд, задовольняючи дане клопотання та продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, в ухвалі зазначив, що у даній справі існують обставини, які підтверджують існування ризиків того, що обвинувачений може ухилитися від суду, впливати на свідків та потерпілу, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти даним ризикам.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, та дані, які його характеризують.

З наданих матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину щодо неповнолітньої особи, скоєного через три дні з моменту звільнення обвинуваченого з місць відбування покарання за попереднім вироком.

Крім того, обвинувачений раніше неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення умисних тяжких злочинів, офіційно не працевлаштований, неодружений, за місцем реєстрації фактично не проживає, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків.

Зазначені вище обставини у своїй сукупності беззаперечно доводять існування у даній справі ризиків того, що обвинувачений може ухилитися від суду, впливати на свідків та потерпілу, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, з`ясувавши та оцінивши в сукупності всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що лише подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою зможе дієво запобігти ризикам, встановленим у цій справі, оскільки відсутні підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід, може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, надані матеріали провадження не містять.

Відповідно до ст.331 КПК суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою незалежно від наявності таких клопотань. А тому доводи обвинуваченого про те, що прокурор не вручив йому копію клопотання про продовження строку тримання під вартою правильності прийнятого судом рішення не спростовують.

Заперечення апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд після проголошення ухвали про продовження строку тримання під вартою негайно не вручив йому копію даної ухвали, не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону. Адже відповідно до ч.6 ст.376 КПК негайно після проголошення обвинуваченому вручається лише копія вироку.

Посилання обвинуваченого під час апеляційного розгляду на ту обставину, що він не вчиняв інкримінований йому злочин, є передчасними, оскільки на даному етапі кримінального провадження питання винуватості чи невинуватості обвинуваченого судом не вирішується.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 16 жовтня 2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4