ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/3000/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/91/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - прод. строку. трим. під вартою
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши 17 березня 2020 р. у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзвязку в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 03 січня 2020 р.,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 03 січня 2020 р. задоволено клопотання прокурора та продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 02 березня 2020 р. відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого в АДРЕСА_3 , раніше судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати як незаконну та необґрунтовану, постановити нову, якою змінити йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на особисте зобовязання.

Вказує, що його затримали незаконно та без належних на те доказів, дома залишилась дружина з однорічною дитиною.

Зазначає, що судимість у нього погашена, а тому підстав для тримання його під вартою немає.

Обвинувачений ОСОБА_9 ухвалу суду не оскаржує, відповідно колегія суддів переглядає вказану вище ухвалу місцевого суду лише в межах апеляційної скарги, поданої обвинуваченим ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення з коротким викладом доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги з мотивів, наведених у ній, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали суду та безпідставність доводів обвинуваченого, перевіривши судове рішення в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, провівши судові дебати, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, органом досудового розслідування встановлено, що 21 червня 2019 року близько 15 год. 00 хв. у ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які перебували поблизу житлового багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла, а саме до квартири ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_7 , діючи в умовах таємності, 21 червня 2019 року близько 15 год. 00 хв., перебуваючи поблизу житлового багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 , наблизились до вхідних дверей квартири АДРЕСА_6 вказаного будинку, та, переконавшись, що їхні дії не будуть помічені, шляхом підбору ключа до вхідних дверей проникли в середину квартири, звідки викрали ряд коштовностей та ювелірних виробів на загальну суму 204 157 грн. 57 коп., після чого, маючи реальну можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд, покинули вказану квартиру.

В підготовчому судовому засіданні суду першої інстанції прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку раніше обраного йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк до двох місяців, мотивуючи тим, що ризики, наявність яких стала підставою для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, продовжують існувати, а тому, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, для уникнення ризиків, які вказані у клопотанні, просив його задовольнити.

Задовольняючи клопотання прокурора, місцевий суд мотивував своє рішення тим, що на момент судового розгляду кримінального провадження ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшились та виправдовують подальше тримання особи під вартою. Зокрема, існує обґрунтований ризик вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, оскільки відносно останнього 31 травня 2017 року до Шевченківського районного суду Запорізької області направлено інше кримінальне провадження про його обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України, що свідчить про його стійкий, протиправний характер, суспільну небезпечність та небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання.

Окрім того, в судовому засіданні місцевого суду не були безпосередньо допитані свідки у даному кримінальному провадженні, а тому, враховуючи особу обвинуваченого, а також його схильність до вчинення кримінальних правопорушень, з метою недопущення впливу на показання свідків, інший, більш мякий запобіжний захід не зможе належним чином забезпечити виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 обовязків.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На думку колегії суддів, ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.

Враховуючи, що запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в сумі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 140 490 грн., обраний обвинуваченому раніше, а саме 24 липня 2019 р., і на теперішній час обставини, які були враховані при обранні запобіжного заходу, не змінились, тому і заявлені ризики не зменшилися.

При цьому місцевим судом, на думку колегії суддів, вірно враховано і той факт, що відносно обвинуваченого ОСОБА_7 31 травня 2017 року до Шевченківського районного суду Запорізької області направлено інше кримінальне провадження про його обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України, що дає суду обгрунтовані підстави вважати про стійкий, протиправний характер поведінки обвинуваченого, його суспільну небезпечність та небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання.

Окрім того, в судовому засіданні місцевого суду не були безпосередньо допитані свідки у даному кримінальному провадженні, а тому, враховуючи особу обвинуваченого, а також його схильність до вчинення кримінальних правопорушень, з метою недопущення впливу на показання свідків, інший, більш мякий запобіжний захід не зможе належним чином забезпечити виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 обовязків.

Таким чином, наявність ризиків у межах кримінального провадження ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

Що стосується доводів обвинуваченого з приводу його незаконного затримання, то вони на увагу не заслуговують, оскільки були предметом розгляду слідчим суддею Теребовлянського районного суду Тернопільської області, за результатом розгляду яких 24 липня 2019 року ним було прийнято рішення про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке в подальшому ухвалою колегії суддів Тернопільського апеляційного суду від 08 серпня 2019 року залишено без змін.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до думки, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого є непереконливими. Судом при розгляді клопотання були повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.

У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 03 січня 2020 р., якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 02 березня 2020 р., залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді