КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/544/20
Провадження № 1-кс/534/186/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2020 року місто Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участі: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваної ОСОБА_7 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001043 від 09.11.2019 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Каратюбськ Новочеркаського району Целіноградської області Казахстану, громадянки України, із середньої освітою, неодруженої, непрацюючої, в силу ст.89 КК України раніше не судимої, проживаючої без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.149 КК України,
в с т а н о в и в:
До Комсомольського міського суду Полтавської області звернувся слідчий СВ відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 із клопотанням, погодженим прокурором, в якому прохає застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вмотивовано слідчим необхідністю забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, запобіганням спробам останньої переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Виходячи із змісту внесеного клопотання, органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні низки кримінальних правопорушень за наступних обставин.

Так, в жовтні місяці 2019 року, точної дати та місця досудовим розслідування не встановлено, ОСОБА_8 під час спілкування з ОСОБА_9 , висунув останньому вимогу на сплату неіснуючої заборгованості в сумі 8000 грн., погрожуючи застосуванням до останнього насильства, яке ОСОБА_9 сприймав як реальну погрозу своєму життю.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 21.12.2019 у вечірній час доби, коли ОСОБА_9 перебував поблизу буд.№9 по вул.Луговій у м.Горішні Плавні, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_9 . Реалізуючи свій намір, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, надав вказівку ОСОБА_7 помістити ОСОБА_9 проти волі останнього до буд. АДРЕСА_1 .

Продовжуючи свої дії, ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 незаконно утримували ОСОБА_9 проти його волі у вищевказаному будинку в період часу з вечора 21.12.2019 до ранку 22.12.2019, погрожуючи фізичною розправою в разі залишення меж господарства.

Таким чином ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України.

В період часу з 21.04.2020 до 25.04.2020, в той час, коли ОСОБА_10 перебував у буд. АДРЕСА_1 , з метою пошуку роботи у зв`язку із тяжким матеріальним становищем, у ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , виник злочинний умисел, направлений на незаконну передачу ОСОБА_10 , з метою його трудової експлуатації іншими особами.

25.04.2020 близько 09 год. 00 хв. ОСОБА_11 (анкетні дані якого змінено відповідно до закону), прибув до буд. АДРЕСА_1 , де зустрівся з ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів та мети, ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , шляхом обману з приводу подальших виплат грошових коштів за проведену роботу, передали ОСОБА_10 для подальшої трудової експлуатації ОСОБА_11 (анкетні дані якого змінено відповідно до закону), за що ОСОБА_7 отримала грошові кошти в сумі 2000 грн.

Таким чином ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 28.04.2020 ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел, направлений на незаконну передачу осіб, що проживають у буд. АДРЕСА_1 , з метою їх трудової експлуатації, з номера мобільного телефону НОМЕР_1 зателефонував ОСОБА_11 (анкетні дані якого змінено відповідно до закону), та під час розмови запропонував зустрітися для вирішення питання про передачу осіб для трудової експлуатації.

Реалізуючи свій намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та мети, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , шляхом обману з приводу подальших виплат грошових коштів за проведену роботу, передали ОСОБА_12 та ОСОБА_13 для подальшої трудової експлуатації ОСОБА_11 (анкетні дані якого змінені), за що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 отримали грошові кошти в сумі 1000 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України.

Слідчий ОСОБА_5 у судовому засіданні внесене клопотання підтримав повністю, посилаючись на зазначені у ньому обставини. Зазначаючи про наявність ризиків пов`язаних із можливим переховуванням та здійсненням незаконного впливу на потерпілих і свідків, просив застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор, підтримуючи клопотання слідчого та зазначаючи про наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, наполягав на застосуванні до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому зазначив, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, не має постійного місця проживання, у зв`язку із чим може переховуватись від слідства та суду з метою уникнення можливого покарання. Ризик можливого впливу на потерпілих та свідків вмотивований тим, що до потерпілого ОСОБА_9 здійснювалась погроза застосування насильства, що може свідчити про реальну можливість підозрюваної впливати на інших потерпілих та свідків у кримінальному провадженні. Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість останнього та недоведеність існування наголошених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Зазначив, що підозрювана ОСОБА_7 не має наміру переховуватись й підтверджені факти її ухилення від слідства чи суду наразі відсутні. Існування ризику можливого впливу на потерпілих чи свідків захисником заперечено у зв`язку із тим, що на даний час потерпілий ОСОБА_9 утримується під вартою, що унеможливлює здійснення на нього тиску. Просив застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Підозрювана ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечуючи свою причетність до інкримінованих їй кримінальних правопорушень, просила застосувати до неї запобіжний захід у виді домашнього арешту. Пояснила, що оскільки не має постійного місця проживання, ОСОБА_14 дозволив їй проживати у орендованому ним буд. АДРЕСА_1 , де тимчасово мешкали й інші особи, які потрапили у складні життєві умови та не мали власного житла. Проживаючи у вказаному будинку протягом кількох років поспіль ОСОБА_7 доглядала домоволодіння, готувала їжу, але жодним чином не утримувала інших осіб проти їх волі у вказаному будинку. При вирішенні клопотання просила врахувати її вік та стан здоров`я, який погіршився після декількох перенесених операцій.
Заслухавши слідчого, прокурора, підозрювану та її захисника, свідка ОСОБА_15 , дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
У відповідності до ч.4 ст.176, ст.1 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з представлених суду матеріалів, в провадженні відділення поліції №2 Кременчуцького відділу поліції ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0001043 від 09.11.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.149 КК України.

В межах зазначеного кримінального провадження 29.04.2020 ОСОБА_7 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.149 КК України.

Копія клопотання та копії доданих до нього матеріалів вручені підозрюваній ОСОБА_7 29.04.2020 о 13 год. 45 хв.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: витягом з ЄРДР за фактами кримінальних правопорушень проти волі, честі та гідності особи; рапортами працівників органу поліції; протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж; протоколами огляду особи, яка буде задіяна для проведення спеціального слідчого експерименту під залегендованими даними; протоколами огляду та вручення грошових коштів від 25.04.2020 та 28.04.2020; протоколами допитів свідка ОСОБА_11 (анкетні дані якого змінено); заявою ОСОБА_9 , згідно із якою останній прохає притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 та жінку на ім`я ОСОБА_16 , які утримували його у будинку по АДРЕСА_1 та використовували у трудовій експлуатації; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколами обшуків; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; протоколами допитів потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_17 ; протоколами допитів свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 тощо.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).
За змістом ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Проаналізувавши приєднані до клопотання слідчого матеріали досудового розслідування, слідчий суддя доходить висновку, що наведенні вище докази, доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, які відносяться, в тому числі й до особливо тяжких злочинів.

Одночасно, слідчий суддя зазначає, що у відповідності до ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.
В якості підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу слідчий у внесеному клопотанні посилається на наявність двох ризиків, що передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та/або суду, здійснення незаконного впливу на потерпілих та свідків. Наявність зазначених ризиків була підтримана слідчим та прокурором у судовому засіданні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Слідчий суддя зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», (пункті 74) Суд вказував, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Тримання під вартою також не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі.

Обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості застосування до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
Разом із тим, враховуючи фактичні обставини справи та особу підозрюваної, відсутність у неї міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання та роботи, слідчий суддя вважає слушними посилання сторони обвинувачення на наявність ризику можливого переховування.

Так, згідно із поясненнями підозрюваної в судовому засіданні, які цілком узгоджуються із приєднаними до клопотання матеріалами, ОСОБА_7 , в силу ст.89 КК України раніше не судима, неодружена, неповнолітніх дітей на утриманні не має, суспільно-корисною діяльністю не займається, зареєстрованого місця проживання та фактичного постійного житла не має, тобто не має соціальних зв`язків, тому може змінити місце проживання.

Ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків обґрунтовано стороною обвинувачення, можливістю підозрюваної вчиняти тиск стосовно останніх, оскільки під час здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження було встановлено, що до потерпілого ОСОБА_9 здійснювалася погроза застосування насильством, що узгоджується із приєднаним до клопотання протоколом допиту потерпілого. При цьому, згідно із поясненнями учасників кримінального провадження в ході розгляду клопотання, потерпілими та свідками у даному провадженні є соціально незахищені версти населення, які потрапили у складні життєві обставини, які є тотожними із обставинами, в які, за посиланням ОСОБА_7 , потрапила і вона після відбування покарання.

Також, під час розгляду клопотання прокурором та слідчим було наголошено на тому, що наразі ОСОБА_9 утримується під вартою у зв`язку із розглядом кримінального провадження, у якому останній є обвинуваченим, що на думку слідчого судді, виключає будь-яку можливість здійснення на нього тиску підозрюваною.

Ні в клопотанні, ані в судовому засіданні стороною обвинувачення не було наголошено на можливість здійснення ОСОБА_7 незаконного впливу на інших конкретних потерпілих чи свідків, окрім потерпілого ОСОБА_9 . З огляду на що, враховуючи відсутність переконливих доказів на підтвердження можливості підозрюваної ОСОБА_7 здійснювати незаконний вплив на потерпілих та свідків, вказаний ризик свого підтвердження в ході розгляду справи не знайшов.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновків, що докази, надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих їй кримінальних правопорушень та достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
Між тим, за змістом ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд, серед іншого, зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Приймаючи рішення з цього питання, суд має дослідити обставини, які відповідно до ст.178 КПК України враховуються при застосуванні запобіжного заходу, обґрунтованість такого застосування щодо конкретної особи, зважаючи на дані про її соціальні зв`язки, місце проживання, схильності, способу життя і поведінки тощо.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України», п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 у справі «Хайредінов проти України»).
Умовою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою (виходячи з його правової природи), серед іншого має бути також обґрунтована впевненість судді у тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, враховуючи відсутність у підозрюваної жодних негативних характеристик, її вік та стан здоров`я, спосіб життя, а також не надання стороною обвинувачення переконливих доказів, які б свідчили про недостатність застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, який знайшов своє підтвердження в ході розгляду клопотання, а також відсутність інших ризиків, слідчий суддя доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Вказані підозрюваною обставини щодо стану її здоров`я учасниками судового розгляду не заперечувались. При цьому, жодних відомостей, що характеризують особу підозрюваної, як і відомостей про її стан здоров`я, окрім копії довідки про судимість та довідки про звільнення, слідчому судді представлено не було.

Разом із тим, у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Оцінивши всі обставини в їх сукупності, у відповідності до вимог ст.178 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово, що у свою чергу виключить можливість спілкування останньої з іншим обвинуваченим у даному кримінальному провадженні, а також потерпілими і свідками.

В судовому засіданні вивчалась можливість перебування підозрюваної під домашнім арештом за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, будучи допитаним в ході розгляду справи свідок ОСОБА_15 , показав що є власником будинку по АДРЕСА_1 , що у свою чергу узгоджується із приєднаною до клопотання копією інформаційної довідки щодо прав на нерухоме майно, та він не заперечує проти тимчасово проживання підозрюваної у належному йому домоволодінні. Також свідок зазначив, що на прохання його знайомого ОСОБА_8 він надав в оренду зазначений будинок, де довгий час ніхто не проживав, а після того до будинку не навідувався.
Таким чином, слідчий суддя доходить висновку, що застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово зможе дієво запобігти ризику, доведеному під час розгляду клопотання. При цьому слід зауважити, що в ході розгляду клопотання слідчому судді не були надані докази можливості проживання у буд. АДРЕСА_1 й інших осіб, окрім ОСОБА_7 , яка отримала дозвіл власника на проживання у домоволодінні, тому такий запобіжний захід виключить можливість спілкування підозрюваної з потерпілими та свідками.

Відповідно до ч.1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно із приєднаними до клопотання матеріалами, підозрювана ОСОБА_7 затримана на підставі ст.208 КПК України 28.04.2020.
В ході розгляду справи, підозрювана ОСОБА_7 обставини її затримання підтвердила та заперечила наявність будь-яких порушень зі сторони органу державної влади, що здійснив затримання. Пояснила, що їй були вручені копії процесуальних документів та забезпечено право на захист, скарг на дії працівників поліції чи органу прокуратури вона не має.
З огляду на те, що слідчий суддя не знайшов підстав для застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ОСОБА_7 підлягає негайному звільненню з-під варти.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178,181,194 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.
Негайно звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.
Застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці.
Покласти на підозрювану ОСОБА_7 наступні обов`язки:
-цілодобово не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 ;
-прибувати до слідчого СВ ВП №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавської області ОСОБА_5 , прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 або суду за першою вимогою;
-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити підозрюваній, що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань до неї може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Направити копію ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту для виконання та контролю органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної та прокурору Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області.
Строк дії ухвали закінчується 30 червня 2020 року.
Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Ухвала слідчого судді, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) діб з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1