ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1042/18 Номер провадження 11-кп/814/671/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду, у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000145 від 16.02.2018 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 25.01.2019,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мандріково Магаданської обл., громадянина України, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

31.01.2011 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з встановленням іспитового строку 3 роки;

14.12.2012 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.2 ст.187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст.71 КК України приєднано покарання за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 31.01.2011, остаточно засуджено на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

03.07.2012 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.187 ч.1 ст.70 КК України на 7 років 3 місяці позбавлення волі. Звільнений 23.03.2017 Жовтневим районним судом м. Харкова ОСОБА_8 звільнений за ст. 81 КК України умовно достроково на не відбутий строк 1 рік 26 днів;

11.10.2013 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.187 КК України із застосуванням ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна , що є власністю засудженого;

11.05.2018 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ст.360 КК України на 2 роки 8 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України приєднано покарання за вироком Комсомольського міського суду від 11.10.2013, остаточно засуджено на 3 роки позбавлення волі,-

визнано винуватим та призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 11.05.2018 і за сукупністю вироків призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць .

До вступу вироку в законну силу обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 встановлено відраховувати з 25.01.2019 .

У відбуту частину покарання зараховано ОСОБА_8 строк тримання під вартою за вироком Комсомольського міського суду від 11.05.2018 з 11.07.2018 по 24.01.2019 включно.

Цивільні позови Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» та Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь:

Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» майнову шкоду, завдану злочином у сумі 9 446 грн. 26 коп.;

Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» майнову шкоду, завдану злочином у сумі 14 632 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій оскаржує розмір цивільного позову.

Обвинувачений ОСОБА_8 був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду та не повідомив про поважність свого неприбуття.

23.12.2019 на адресу суду надійшов акт державної установи «Полтавська установа виконання покарань №23» відповідно до якого, обвинувачений ОСОБА_8 не був доставлений через категоричну відмову останнього від виходу з камери.

Така поведінка останнього свідчить про зміну його позиції щодо безпосередньої участі у суді апеляційної інстанції та підтверджує небажання останнього приймати участь у судовому засіданні, так як про поважність причини своєї відмови від явки в судове засідання не повідомив та з заявою про відкладення апеляційного розгляду до апеляційного суду не звертався.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Згідно з ч. 4 ст. 401 КПК України, обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Враховуючи, те що апеляційна скарга подана обвинуваченим ОСОБА_8 і в ній не ставиться питання про погіршення становища останнього, і дії обвинуваченого про відмову його доставки в судове засідання апеляційної інстанції свідчать про зміну його позиції щодо безпосередньої участі у суді апеляційної інстанції та підтверджує небажання останнього приймати участь у судовому засіданні, колегія суддів визнає за можливе провести розгляд провадження за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який поклався на розсуду, захисника, який просив розглянути апеляційну скаргу з участю обвинуваченого ОСОБА_8 , перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та звукозапису судового засідання, судом першої інстанції розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , було проведено в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно до якої суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Статтею 394 КПК України визначено особливості апеляційного оскарження окремих судових рішень. Зокрема, частина друга вказаної норми передбачає, що судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вказані положення закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі і жодних сумнівів у повному і правильному дотриманні процедури застосування вказаних положень процесуального закону не виникає, що підтверджується технічним носієм інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 визав подію, час, місце, спосіб, мотив і мету вчинення злочину, об`єм викраденого, вид і розмір шкоди, завданої злочином, кваліфікацію його дій та визнав свою вину вчинених злочинах по всіх епізодах злочинної діяльності.

Колегія суддів зазначає, що сума цивільного позову складається з матеріальної шкоди завданої діями обвинуваченого, яку останній не оспорював у судовому засіданні суду першої інстанції, що і було підставою для застосування при розгляді кримінального провадження вимог ч.3 ст. 349 КПК України, водночас слід зазначити, що обвинувачений ОСОБА_8 у повному обсязі визнав пред`явлений цивільний позов.

Таким чином, з урахуванням положень ч.2 ст. 394 КПК України, яка прямо визначає, що судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, апеляційна скарга обвинуваченого не може бути прийнята до апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 376, 392,394 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 25.01.2019 щодо ОСОБА_8 на підставі ч.2 ст. 394 КПК України - закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня отримання ним копії цієї ухвали.

СУДДІ
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4