справа № 208/3476/20
провадження № 1-кс/208/996/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою в якій просить скасувати п.2 постанови слідчого СВ Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про відмову у визнанні потерпілим від 25.05.2020 року, та зобов`язати слідчого визнати його ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000745 від 06.05.2020 року за ч. 1 ст. 382 КК України.
Представник заявника в судовому засіданні вимоги скарги підтримала з мотивів наведених в ній.
Прокурор в судовому засіданні просив у задоволенні скарги відмовити, оскільки постанова слідчої є обґрунтованою, підстав для визнання ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні немає.
Слідчий СВ Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення даної скарги, суду пояснила, що її постанова про відмову у визнання потерпілим ОСОБА_6 є законною та обґрунтованою, тому просила відмовити у задоволенні даної скарги.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали скарги, вважаю за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
В провадженні СВ Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000745 від 06.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України (щодо умисного не виконання рішення суду яке набрало законної сили).
13 травня 2020 року, ОСОБА_6 було подано слідчому СВ Камя`нського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 заяву про визнання його потерпілим.

Постановою слідчого СВ Камя`нського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про відмову в задоволенні клопотання від 25.05.2020 року в задоволенні клопотання ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000745 від 06.05.2020 року про визнання ОСОБА_6 в якості потерпілого - відмовлено.
Вважаючи вищевказану постанову про відмову у визнанні потерпілим протиправною, ОСОБА_6 звернувся до суду з скаргою про скасування постанови та зобов`язання вчинити дії.
Порядок залучення потерпілого у кримінальному провадженні врегульовано статтею 55 КПК України.
Так, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (частини 1-3 статті 55 КПК України).
Згідно з частиною 5 статті 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Статтею 220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Відповідно до частини 3 статті 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Як випливає зі змісту оскаржуваної постанови, підставою для відмови у визнанні ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000745 від 06.05.2020 року, потерпілим став висновок слідчого про те, що невиконання судового рішення, передбаченого ст. 382 КК України, є злочином проти правосуддя, безпосередній об`єкт вказаного злочину - суспільні відносини, пов`язані з регулюванням певних аспектів діяльності щодо здійснення правосуддя.
Як встановлено слідчим суддею зі змісту заяви ОСОБА_6 від 02 червня 2020 року про залучення його в якості потерпілого, обґрунтовуючи вказаний статус, заявник посилався на те, що в заяві про кримінальне правопорушення він звинувачує ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України мотивуючи наступним:

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 08 листопада 2018 року у справі № 208/1504/18 за позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_8 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини шляхом встановлення графіку побачень, зобов`язано ОСОБА_8 не чинити ОСОБА_6 , ОСОБА_9 перешкоду спілкуванні з сином та онуком відповідно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено спосіб участі ОСОБА_6 , ОСОБА_9 у вихованні сина та онука. Батькові ОСОБА_6 встановлено певний час спілкування з дитиною до досягнення ним чотирьохрічного віку, тобто до 23.04.2020р.: кожний понеділок з 16-00 до 18-00 годин, кожен четвер з 16-00 до 18-00 годин, кожної суботи з 10-00 до 17-00 годин на нейтральній території у присутності матері, а з часу досягнення дитиною чотирирічного віку, тобто з 24 квітня 2020 року спілкування з батьком без присутності матері, але з попереднім узгодженням з матір`ю. Дідусеві ОСОБА_9 встановлено наступний час спілкування з онуком кожну другу та четверту суботу або неділю з 10-00 до 16-00 годин за місцем проживання дідуся у присутності матері ОСОБА_8 .

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_8 було оскаржено його в апеляційному порядку. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05.06.2019р. апеляційну скаргу задоволено частково, рішення суду першої інстанції змінено: в частині усунення перешкод у спілкуванні з сином і у визначені способу участі ОСОБА_6 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_10 , та встановлено наступний час спілкування з дитиною до досягнення дитиною ОСОБА_10 чотирьохрічного віку: кожну середу з 16 години до 18 години та кожної неділі з 10 години до 13 години за попередньою домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_8 , у присутності матері, на нейтральній території узгодженої попередньо з батьками: в частині усунення перешкод у спілкуванні з онуком та у його вихованні шляхом визнання способу участі ОСОБА_9 у спілкуванні і виховані онука ОСОБА_10 та встановлено час та умови спілкування 1 раз в місяць у вихідний день (субота або неділя) з 11 до 12 годин за попередньою домовленістю з ОСОБА_8 у присутності останньої за його адресою проживання. Зазначене рішення суду набрало законної сили 05.06.2019р.

03 січня 2019 року державним виконавцем відкрито виконавче ВП № 57994007 з примусового виконання виконавчого листа № 208/1504/2018, виданого Заводським районним судом м.Дніпродзержинська 21.12.2018р., про що було повідомлено боржника ОСОБА_8 за цим виконавчим провадженням, яке закрито 31.01.2019. Дане провадження поновлено 13.01.2020, яке закрито 16.03.2020. 20.05.2020 я знову звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання зазначеного вище рішення суду.

ОСОБА_11 , всупереч рішенню суду від 08 листопада 2018 року, яке набрало законної сили 05.06.2019 року , маючи реальну можливість його виконання, без поважних причин у встановлені вказаним судовим рішенням дні та часи, неодноразово, умисно створювала штучні перешкоди йому у спілкуванні з дитиною ОСОБА_12 , про що свідчать неодноразове звернення до державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м.Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) та до Кам`янського відділу поліції ГУ НП у Дніпропетровській області про вчинення кримінального правопорушення (письмові докази долучені до заяви матеріалів кримінального провадження). При цьому ОСОБА_8 не оспорювала факту обізнаності щодо необхідності виконання судового рішення.

Згідно положень статті 129 Конституції України однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Конституційний Суд України неодноразово підкреслював, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (п.п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013).

Відповідно до ч.1 ст.382 КК України передбачена кримінальна відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню

В даному випадку, кваліфікуючою ознакою злочину є спеціальний суб`єкт злочину. Тому питання про визнання особи суб`єктом цього злочину необхідно вирішувати диференційовано:

- за частиною 1 ст. 382 КК, якщо злочин вчиняється шляхом невиконання судового акту, суб`єкт злочину - спеціальний, оскільки ним може бути лише така особа, на яку законом і цим судовим актом покладений обов`язок з його виконання і вона має реальну можливість його виконати. Якщо ж передбачений ч. 1 ст. 382 КК злочин здійснюється шляхом перешкоджання виконанню судового акту, то з урахуванням характеру дій, які можуть становити зміст такого перешкоджання, вчинити цей злочин може як спеціальний суб`єкт - зобов`язана до виконання судового акту особа, так і загальний - будь-яка особа, що досягла 16-річного віку.

З об`єктивної сторони злочини, передбачені ст.382 КК, можуть бути вчинені як у формі власне невиконання судового рішення, так і шляхом перешкоджання його виконанню.

Так, обов`язковою умовою настання відповідальності за невиконання судового рішення є наявність у цьому рішенні вимоги зобов`язального чи забороняючого характеру. Причому така вимога повинна стосуватися конкретного зобов`язаного суб`єкта, до відома якого своєчасно було доведено відповідний обов`язок за рішенням суду.

Залежно від характеру такої вимоги невиконання судового рішення може проявлятися у бездіяльності зобов`язаної особи щодо здійснення передбачених законом або визначених судом заходів, спрямованих на виконання цього рішення, або ж у вчиненні дій, які прямо заборонені у самому судовому рішенні. Стосовно ж відповідного обов`язкового припису, який міститься у судовому рішенні, то він може вимагати як певної одноразової дії, так і багаторазового виконання чи тривалого у часі утримання від вчинення певних дій.

Судовим рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 08 листопада 2018 року зобов`язано ОСОБА_8 не чинити перешкод батьку дитини ОСОБА_6 та дідусю ОСОБА_9 у спілкуванні з сином та внуком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на останню покладено обов`язок з виконання цього рішення, яке носить зобов`язальний характер. ОСОБА_8 на протязі довгого часу умисно вчинює перешкоджання у спілкуванні батька ОСОБА_6 з дитиною, хоча вона має реальну можливість виконати зазначене рішення. З цього випливає, що ОСОБА_8 є спеціальним суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, вчиненого відносно ОСОБА_6 .

Системне невиконання ОСОБА_8 рішення суду позбавляє ОСОБА_6 конституційного права на справедливе правосуддя. Така ситуація стоїть на заваді реалізації мною законних прав та інтересів, зокрема спілкування з дитиною та прийняття активної участі у його вихованні. Протиправними діями ОСОБА_8 спричиняє ОСОБА_6 моральну та фізичну шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, які він зазнає у зв`язку з відсутністю спілкування із своєю малолітньою дитиною. Постійні суперечки з цього питання тягнуть за собою нервування, що призводить до душевного болю та страждань, підриваючи його стан здоров`я.

З огляду на те, що права потерпілого визначають обсяг та межі його дозволеної і гарантованої поведінки у кримінальному провадженні і, відповідно, широкий обсяг прав, якими наділяється потерпілий, покликані забезпечити його активну участь у кримінальному провадженні, що, у свою чергу, необхідне для повного виконання завдань кримінального провадження, визначених у статті 2 КПК України, гарантоване законом право потерпілого подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду покликане забезпечити його активну участь у доказуванні, слідчий суддя приходить до переконання, що визнання його - ОСОБА_6 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні гарантує повне та всебічне проведення досудового розслідування по зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінальному правопорушенні.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що ОСОБА_6 , на користь якого прийнято судове рішення, відповідає критерію потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки у зв`язку з невиконанням судового рішення, яке набрало законної сили, порушуються права ОСОБА_6 на спілкування з його малолітнім сином.
На думку слідчого судді, кримінальним правопорушенням, яке полягає в умисному невиконанні рішення суду, що набрало законної сили, або перешкоджанні його виконанню, заподіюється моральна та фізична шкода ОСОБА_6 у зв`язку з протиправною поведінкою ОСОБА_8 .
Тривале невиконання рішення суду заподіює особі шкоду і така позиція закріплена у рішення Європейського суду з прав людини зокрема у справах «Ромашов проти України» від 27 липня 2004 року та «Войтенко проти України» від 29 червня 2004 року.
Крім того, диспозицією ч. 1 ст. 382 КК України передбачено, що вказаним злочином може бути завдано істотної шкоди охоронюваним законом правам і свободам громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб.
Тобто, потерпілими від вказаного злочину можуть бути громадяни та юридичні особи.
За таких обставин слідчий суддя приходить до переконання про те, що висновок слідчого СВ Камя`нського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілим в кримінальному провадженні №0000745 від 06.05.2020 р. є необґрунтованим. Всупереч вимогам частини 5 статті 55 КПК України оскаржувана постанова слідчого не містить обґрунтованих посилань на очевидні та достатні підстави вважати, що заява ОСОБА_6 про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК України.
Відтак, п.2 постанови про відмову у визнанні потерпілим від 25.05.2020 року в кримінальному провадженні №0000745 від 06.05.2020 року за ч. 1 ст. 382 КК України підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: зобов`язання вчинити певну дію.
З огляду на викладене, враховуючи встановлені слідчим суддею обставини, а також законодавчо закріплену компетенцію відповідних органів на стадії досудового розслідування, з метою відновлення порушених прав скаржника, слідчий суддя знаходить підстави для зобов`язання слідчого СВ Камя`нського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 повторно розглянути заяву ОСОБА_6 про залучення до участі в якості потерпілого в кримінальному провадженні №0000745 від 06.05.2020 року за ч. 1 ст. 382 КК України, та прийняти відповідне рішення, враховуючи викладені в даній ухвалі суду висновки слідчого судді щодо відповідності ОСОБА_6 критерію потерпілого в кримінальному провадженні.
Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_6 на рішення слідчого про відмому у визнанні потерпілим - зодовольнити.
Скасувати п.2 постанови слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_6 від 13.05.2020 р. про визнання його потерпілим в кримінальному провадженні № 0000745 від 06.05.2020 р. за ч.1 ст.382 КК України.
Зобов`язати слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 визнати ОСОБА_6 потерпілим в кримінальному провадженні № 0000745 від 06.05.2020 р. за ч.1 ст.382 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1