Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/1850/20
У Х В А Л А
09 квітня 2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВЦентрального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 погоджене із прокурором Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про арешт майна, -
В С Т А Н О В И В:

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання слідчого СВЦентрального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 погоджене із прокурором Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про арешт майна, яке було вилучено під час затримання ОСОБА_5 .
В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначив, що впровадженні СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження № 0000222 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

31.03.2020 під час затримання ОСОБА_5 згідно ст. 208 КПК України, в ході обшуку останнього було вилучено: - мобільний телефон марки «Vibe» з сім-карткою оператора «Лайф» № НОМЕР_1 ; - грошові купюри номіналом 50гривень (5 купюр), серії СЕ9142761, УМ 8442594, УП 7445952, УП 9739027, СК 0752922; - грошові купюри номіналом 5 гривень СС 3355201, 20гривень серії ЧД 0963547, 50 гривень серії УР 0243455, 50 гривень серії УР 8234282, 100 гривень серії УЖ 845020, 100 гривень серії УА1196896, 500 гривень серії МВ 2965064; - джинсові брюки.

Зазначені в клопотанні мобільний телефон із сім-карткою, грошові купюри та джинсові брюки мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки в розумінні ст. 84 КПК України вказаний телефон із сім-карткою можуть бути доказами вчинення кримінального правопорушення, тобто фактичними даними, які прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні: події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а грошові купюри можуть бути одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходом від них.

Частиною 4 статті 170 КПК України передбачено застосування заборони використання майна, а також заборони розпоряджатися таким майном у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Слідчий та/або прокурор в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини не явки суду не повідомили.
Дослідивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали кримінального провадження слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Таким чином, не явка слідчого в судове засідання не є перешкодою для розгляду даного клопотання.
Ч. 1 ст. 170 КПК України, встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 4 ст. 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
З досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження долучених слідчим до клопотання встановлено, що є достатні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, а вилучені під час затримання ОСОБА_5 речі мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами та в ході проведення досудового розслідування необхідно провести ряд експертиз вказаних речей, для встановлення всіх обставин даного кримінального правопорушення та всіх осіб причетних до його вчинення.
На підставі вищевикладеного слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВЦентрального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 погоджене із прокурором Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про арешт майна вилученого під час затримання ОСОБА_5 задовольнити.
Накласти арешт на речі вилучені в ході затримання ОСОБА_5 , а саме: - мобільний телефон марки «Vibe» з сім-карткою оператора «Лайф» № НОМЕР_1 ; - грошові купюри номіналом 50гривень (5 купюр), серії СЕ9142761, УМ 8442594, УП 7445952, УП 9739027, СК 0752922; - грошові купюри номіналом 5 гривень СС 3355201, 20гривень серії ЧД 0963547, 50 гривень серії УР 0243455, 50 гривень серії УР 8234282, 100 гривень серії УЖ 845020, 100 гривень серії УА1196896, 500 гривень серії МВ 2965064; - джинсові брюки.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчими, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження № 0000222.

Зобов`язати слідчого після встановлення власника майна, негайно вручити йому копію цієї ухвали для відома.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1