Житомирський апеляційний суд
Справа №285/1161/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.121 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження №285/1161/16-к за клопотанням прокурора ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и в :
20.12.2019 до Житомирського апеляційного суду надійшло клопотання прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вироку Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 жовтня 2019 року, судом першої інстанції застосовано запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 29.12.2019 включно, або до моменту набрання вироком законної сили в межах зазначеного строку.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримала клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 за наведених в ньому мотивів, а саме тяжкості покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Заслухавши доводи прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечили щодо задоволення клопотання прокурора, апеляційний суд, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У відповідності до змісту клопотання прокурора, необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого мотивована тяжкістю кримінального правопорушення, інкриміновано обвинуваченому ОСОБА_8 .

Разом з цим, з положень ст.184 КПК України випливає, що клопотання про застосування запобіжного заходу повинно містити посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Проаналізувавши матеріали кримінального провадження №285/1161/16-к, суд апеляційної інстанції не виявив жодних процесуальних ризиків, які б свідчили про намагання ОСОБА_8 протягом значного часу (2016-2019) ухилятись від слідства, суду або перешкоджати належному розгляду кримінального провадження будь-яким чином, такі дані не наведені й прокурором в клопотанні, як і безпосередньо ним в суді апеляційної інстанції.

На думку суду апеляційної інстанції, в даному випадку, твердження прокурора про тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не є достатніми для обрання виключно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У справі «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Крім того, зважає апеляційний суд і на те, шо ОСОБА_8 має виключно задовільні характеристики за місцем проживання (т.1 а.п.41, 43), постійне місце проживання, має сім`ю та двох дітей -2010 та 2013 р.н. (т.1 а.п.48-50), тобто має стійкі соціальні зв`язки, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності (т.1 а.п.45), не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра (т.1 а.п.46-47).

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що з урахуванням фактичних обставин провадження та сукупності даних про особу обвинуваченого необхідним запобіжним заходом, який зможе забезпечити виконання процесуальних рішень та забезпечить належну поведінку ОСОБА_8 , може бути домашній арешт з встановленням заборони залишати місце проживання в нічний час.

При цьому, з метою забезпечення належного виконання обраного запобіжного заходу, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати положення ст.194 КПК України, поклавши на ОСОБА_8 відповідні обов`язки.

Покладені на нього обов`язки, а також перебування під цілодобовим арештом суттєво зменшать ризики на, які послався прокурор у своєму клопотанні про обрання запобіжного заходу та буде відповідати меті обраного запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.199, 405 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 21 години вечора до 06 години ранку за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , строком до 20.02.2020 включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України:

- не залишати місце реєстрації - АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

- прибувати до суду у визначений час за кожною вимогою;

Строк дії обов`язків - до 20.02.2020.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 з-під варти негайно в залі судового засідання апеляційного суду.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_8 прибути до місця своєї реєстрації до 21 години 23.12.2019.

Контроль за виконанням ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем постійного проживання підозрюваного.

Згідно ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків можливе застосування більш жорсткого запобіжного заходу та накладення грошового стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :