Справа № 502/621/20
УХВАЛА
21 травня 2020 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Кілійського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання вироку суду,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, громадянина України, освіта середня, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
В С Т А Н О В И В :
Вироком Білгород - Дністровського районного суду Одеської області від 29.03.2013 року, затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Одеської обласної транспортної прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері та обвинуваченим ОСОБА_4 від 18.03.2013 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.
ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначено йому покарання у вигляді 150 годин громадських робіт.
15.04.2020 року Кілійський районний відділ філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з поданням про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання призначеного вироком Білгород - Дністровського районного суду Одеської області від 29.03.2013 року у зв`язку з закінченням строку давності виконання вироку суду.
В обґрунтування поданого подання зазначено, що ОСОБА_4 , 07.06.2013 року поставлений на облік в кримінально-виконавчій інспекції Кілійського району Одеської області, вирок набрав законної сили 29.04.2013 року.

07.06.2013 року за вих. № 780 та 17.06.2013 року за вих. №863 засудженому направлялися виклики про необхідність з`явитися до кримінально-виконавчої інспекції, однак засуджений за викликами не з`явився.

В період з 24.06.2013 року по 22.07.2013 року кримінально-виконавчою інспекцією проводились заходи щодо встановлення місця знаходження засудженого ОСОБА_4 , які не дали позитивного результату.

22.07.2013 року за вих. №1052 кримінально виконавчою інспекцією направлено до Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області матеріали для проведення подальших розшукових заходів та 29.07.2013 року засуджений ОСОБА_4 , був оголошений у розшук.

На підставі вищезазначеного та керуючись наказом МВС та ДДУПВП №270/1560 від 19.12.2003 року P.3 п. 8. 1, п. 8.12, п. 8.13, ст. 46 ч. 5, ч.6 КВК України та ст. 389 ч.2 КК України, 22.07.2013 року за вих. №1053 матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності щодо засудженого ОСОБА_4 , були направлені до Кілійської районної прокуратури Одеської області. Згідно відповіді прокурора Кілійської районної прокуратури Одеської області від 02.08.2013 року встановлено, що матеріали відносно засудженого ОСОБА_4 , направлено за підсудністю до Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області та 27.07.2013 року відомості за вказаним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001122 за ознаками статті 389 ч.2 КК України.

20.08.2013 року розшукову справу № 022256 закрито у зв`язку з встановленням місця проживання засудженого. Однак засуджений до Кілійського РВ КВІ в Одеській області не з`явився.

01.04.2014 року до Кілійського РВ КВІ в Одеській області надійшло повідомлення начальника СВ Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області, в якому зазначено, що кримінальну справу №0001122 щодо засудженого ОСОБА_4 , закрито 14.03.2014 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме за відсутності складу кримінального правопорушення.

В період з 01.04.2014 року по 30.04.2014 року кримінально-виконавчою інспекцією проводились заходи щодо встановлення місцезнаходження засудженого ОСОБА_4

30.04.2014 року Кілійським РВ КВІ в Одеській області направлено до Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області подання про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів щодо ОСОБА_4 .

07.05.2014 року Кілійським РВ ГУМВС України в Одеській області заведено оперативно розшукову справу № 022015.

26.07.2015 року місцезнаходження засудженого ОСОБА_4 було встановлено, він мешкає в реабілітаційному центраі для бійців АТО в м. Києві.

Кримінально-виконавчою інспекцією було проведено ряд заходів, щодо ознайомлення засудженого з порядком та умовами відбуття покарання у виді громадських робіт, однак не зважаючи на проведені заходи засуджений не ознайомлений з порядком та умовами відбуття покарання. Реабілітаційний центр для бійців АТО в Києві не зареєстрований. Станом на 12.11.2018 року вирок суду стосовно засудженого ОСОБА_4 , до виконання не було звернуто.

15.11.2018 року за вих. № 1914 уповноваженим органом з питань пробації направлено до Кілійського районного суду Одеської області подання про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання рішення суду.

10.10.2019 року в задоволенні подання уповноваженому органу з питань пробації відмовлено та 21.10.2019 року особова справа, разом з ухвалою Кілійського районного суду Одеської області надійшла для подальшого виконання.

В період з 29.10.2019 року по 24.03.2020 року Кілійським районним відділом проводились заходи щодо виконання вироку суду та встановлення місцезнаходження засудженого. Направлялись запити за можливим місцем перебування та реєстрації, однак дані заходи не дали позитивного результату.
Згідно вимоги на притягнення засудженого до кримінальної відповідальності відомо, що в період перебування на обліку засуджений ОСОБА_4 , до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушень не притягувався. Однак, відповідно до довідки на предмет притягнення до адміністративної відповідальності відомо, що 30.11.2018 року прокуратурою № 10 м. Києва направлено до суду обвинувальний акт стосовно обвинуваченого за частиною 1 статті 259 КК України ОСОБА_4 , однак станом на 30.03.2020 року відсутні будь-які дані про визнання винним громадянина ОСОБА_4 , у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 259 КК України.
Зважаючи на те, що закінчились строки давності виконання обвинувального вироку, відсутні підстави для оголошення засудженого ОСОБА_4 , в розшук.
Станом на 15.04.2020 року вирок суду стосовно засудженого ОСОБА_4 , до виконання не було звернуто.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 п. 3 ст.80 КК України, п. 14, ч. 1, ст. 537 КПК України враховуючи, що з дня набрання законної сили судового рішення пройшло більше ніж 5 років та на підставі частини 1 статті 62 Конституції України, частини 2 статті 2 КК України та частини 1 статті 17 Кримінального процесуального кодексу України начальник Кілійського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України просила розглянути питання щодо можливості звільнення засудженого від відбування покарання у вигляді громадських робіт у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Представник Кілійського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд подання у його відсутність, просив його задовольнити.
Прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання.
Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився.
Дослідивши подання, особову справу відносно засудженого, заслухавши прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області, судом встановлено наступне.
Згідно вимог ч. 1 ст. 80 КК України встановлено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:
1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Згідно з ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.
Згідно з ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.
Статтею 80 КК України передбачено нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.
Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:
1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;
2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;
3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.
Як встановлено в ході розгляду справи, станом на день розгляду подання відсутні відомості щодо місцезнаходження засудженого ОСОБА_4 , а також встановлено, що засуджений не ознайомлений з порядком та умовами відбуття покарання.

Таким чином в судовому засіданні не встановлено факт ухилення засудженого від відбування покарання, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості викликати засудженого у судове засідання та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України, ст.152 КВК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання начальника Кілійського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України про звільнення засудженого вироком Білгород - Дністровського районного суду Одеської області від 29.03.2013 року, ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання вироку суду відмовити.
Особову справу № 03/2014 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повернути до Кілійського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.
Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кілійський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1