КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/796/786/2020 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 584 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2020 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора Васильківського відділу Києво Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2019 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

особа до якої ініційовано клопотання про екстрадиційний арешт ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.12.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, росіянина, громадянина Російської Федерації, неодруженого, тимчасово непрацюючого, маючого вищу освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні злочинів на території Російської Федерації, передбачених ч. 2 ст. 330, ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації.
Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.12.2019 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та застосувати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) строком на два місяці до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про фактичну передачу до Російської Федерації.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що у ході екстрадиційної перевірки, проведеної прокуратурою Київської області за дорученням Генеральної прокуратури України, не встановлено передбачених ст. 589 КПК України та міжнародними договорами обставин для відмови у видачі ОСОБА_9 для притягнення до кримінальної відповідальності
Злочини, вчинення яких інкримінується ОСОБА_9 на території Російської Федерації, відповідають ч. 4 ст. 190 та ст. 356 КК України і є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше одного року, а строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вказані злочини не закінчилися.
ОСОБА_9 за повідомленням уповноважених органів України не є громадянином України, статусу біженця не має, за станом здоров`я може етапуватися.
Слідчим суддею не було застосовано єдино можливий для виконання Україною міжнародних зобов`язань запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства,
Також, в ухвалі слідчого судді не зазначено, які саме обставини свідчать про можливість застосувати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі та затриманим не надано документів, що підтверджують володіння або користування нерухомим майном для можливості застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, що у свою чергу може унеможливити виконання затриманим визначеного судом запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення захисника та особи до якої ініційовано клопотання про екстрадиційний арешт, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, що в провадженні слідчого управління Слідчого комітету Російської Федерації у Курській області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 330 (самоправство, тобто самовільне всупереч встановленому законом порядку вчинення будь - яких дій, правомірність яких оспорюється громадянином, якщо такими діями спричинена істотна шкода з застосуванням насилля та з погрозою його застосування), ч. 4 ст. 159 (шахрайство, тобто розкрадання чужого майна шляхом обману та зловживання довірою, групою осіб за попередньою змовою в особливо великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації.
Органом досудового слідства 05.12.2019 року винесено постанову про притягнення ОСОБА_9 як обвинуваченого у вчиненні вказаних вище злочинів. У зв`язку з ухиленням від слідства 24.12.2013 року постановою слідчого ОСОБА_9 оголошено в розшук.
Крім того, постановою слідчого від 26.03.2014 року ОСОБА_9 оголошено в міжнародний розшук.
10.12.2019 року до Генеральної прокуратури України надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_9 для притягнення до кримінальної відповідальності за вказані злочини.
Запит російської сторони та інші документи про видачу оформлено відповідно до вимог Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, якими регульовано відносини між Україною та Російською Федерацією з питань екстрадиції.
Згідно із запитом ОСОБА_9 є громадянином Російської Федерації.
У ході екстрадиційної перевірки, проведеної прокуратурою Київської області за дорученням Генеральної прокуратури України, не встановлено передбачених ст. 589 КПК України та міжнародними договорами обставин для відмови у видачі ОСОБА_9 для притягнення до кримінальної відповідальності.
Злочини, вчинення яких інкримінується ОСОБА_9 на території Російської Федерації, відповідають ч. 4 ст. 190 та ст. 356 КК України і є екстрадиційними, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк не менше одного року.
Строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вказані злочин не закінчились.
За повідомленням уповноважених органів України, ОСОБА_9 не є громадянином України, статусу біженця не має, за станом здоров`я може етапуватися.
ОСОБА_9 затримано співробітниками Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області за підозрою у вчиненні злочину на території України. Васильківським міськрайонним судом Київської області 09.11.2019 року йому застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у сумі 160 560 грн.
Васильківським відділом Києво-Святошинської місцевої прокуратури 29.11.2019 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 393 КК України.
Підготовчий судовий розгляд у вказаному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_9 призначено на 14 год. 30 хв. 24.12.2019 року, що відповідно до ст. 592 КПК України є підставою для відстрочки його фактичної передачі до Російської Федерації.
Разом з цим, зазначено, що 18.12.2019 року відносно ОСОБА_9 внесено заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
18.12.2019 року о 18 год. 10 хв. уповноваженою службовою особою Васильківського ВП ГУ НП України у Київській області затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 , про що складено протокол затримання особи в порядку ст. ст. 208, 582 КК України.
На даний час ОСОБА_9 утримується в ITT № 7 ГУ НП в Київській області (м. Васильків).
Відмовляючи у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) та застосовуючи щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя виходив з того, що існують обставини, які гарантують запобіганню втечі особи та забезпечення її подальшої видачі.
З таким висновком колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.
Розглядаючи клопотання прокурора про застосування екстрадиційного арешту, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 584 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу.
Відповідно до положень ч.ч. 1-4 ст. 584 КПК України, після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою. Разом із клопотанням на розгляд слідчого судді подаються: копія запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи (екстрадицію), засвідчена центральним органом України; документи про громадянство особи; наявні матеріали екстрадиційної перевірки. Матеріали, що подаються слідчому судді, мають бути перекладені державною мовою або іншою мовою, передбаченою міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. При вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 27.11.2014 року (справа «Хомулло проти України» , заява № 47593/10 ), суд повторно зазначав, що мета пункту 4 статті 5 полягає у забезпеченні права осіб, яких затримано і взято під варту, на судовий контроль за законністю застосованого до них заходу (див. рішення від 11 жовтня 2007 року у справі «Насруллоєв проти Росії» (Nasrulloyev v. Russia), заява № 656/06, п. 86).
Більше того, пункт 4 статті 5 Конвенції, гарантуючи взятим під варту особам право ініціювати судове провадження для встановлення законності позбавлення їх свободи, також проголошує їхнє право на судове рішення стосовно законності тримання під вартою, що має бути ухвалене без зволікань після порушення такого провадження, а також на рішення суду про звільнення, якщо виявиться, що тримання під вартою незаконне (див. вищенаведене рішення у справі «Барановський проти Польщі» (Baranowski v. Poland), п. 68). Існує особлива потреба у швидкому рішенні щодо законності тримання під вартою у випадках, коли триває судовий розгляд, оскільки підсудний має повною мірою користуватися перевагами принципу презумпції невинуватості (див. рішення від 4 жовтня 2001 року у справі «Іловєцький проти Польщі» (Ilowiecki v. Poland), заява № 27504/95, п. 76). Та ж логіка може застосовуватися і до тримання під вартою до вирішення питання щодо екстрадиції, коли розслідування ще триває (див. рішення від 8 січня 2009 року у справі «Худякова проти Росії» (Khudyakova v. Russia), заява № 13476/04, п. 92)
Матеріали клопотання прокурора про застосування щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) не містять доказів щодо обставин, які б свідчили про те, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися або з`явилися нові ризики, які б виправдовували тримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 під вартою.
За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 585 КПК України за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).
При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.
Колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя при поставленні ухвали дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) та обґрунтовано застосовано більш м`який запобіжний захід щодо останнього, який буде достатнім для забезпечення виконання належної процесуальної поведінки.
Крім того, щодо ОСОБА_9 вже був застосовани й в іншому кримінальному провадженні запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. ОСОБА_9 сплатив заставу та тепер вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
З урахуванням вказаного, а також даних в їх сукупності про особу ОСОБА_9 , його віку, наявності близьких родичів на території України, місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя вірно застосував щодо ОСОБА_9 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом) у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження в повній мірі відповідає практиці Європейського суду з прав людини та статті 5 Конвенції, положення якої вказують, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та належним чином мотивував своє рішення.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи щодо порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону є необґрунтованими, у зв`язку з чим вказана апеляційна скарга прокурора підлягає відхиленню, а оскаржувана ухвала слідчого судді залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 179, 404, 405, 407, 584, 585 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,- залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Васильківського відділу Києво Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3