Номер провадження: 11-сс/813/446/20
Номер справи місцевого суду: 946/1322/20 1-кс/946/437/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.03.2020 року у кримінальному провадженні №0002380 від 18.11.2019 року, -
встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області та продовжено строк тримання під вартою до трьох місяців (в межах строку досудового розслідування) з 13.03.2020 року до 15.04.2020 року, щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ізмаїл, Одеської області, громадянки України, неодруженої, не працюючої, маючої на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимої, останній раз:
17.12.2015 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2 ст.307 КК України.

Мотивуючи прийняте рішення про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризику у виді можливого переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, ризику незаконного впливу на свідків, ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.
Крім того, слідчий суддя зазначив, що продовження строку тримання під вартою обумовлюється необхідністю виконання ряду процесуальних дій в рамках даного кримінального провадження, а саме необхідно долучити до матеріалів кримінального провадження висновки судової експертизи, прийняття рішень щодо зняття грифів секретності з матеріалів НСРД, виконати вимоги, передбачені ст. 290 КПК України, а також скласти та вручити підозрюваній та її захиснику обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід у виді домашнього арешту. Зазначає, що слідчим суддею необґрунтовано застосовано максимальну заставу, без врахування матеріального стану підозрюваної ОСОБА_8 .Просить врахувати те, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. В період досудового слідства не впливала на свідків та страждає тяжкими захворюваннями.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційним судом встановлено, що в провадженні СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській областіперебуває кримінальне провадження №0002380 від 18.11.2019 рокуза фактом вчинення злочину, за ч.ч.1, 2 ст. 307 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 14.01.2020 року ОСОБА_8 маючи злочинний умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадону, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , незаконно збула за отримані від ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 500 гривень вказаний наркотичний засіб масою приблизно 0,50 г останньому, який діяв в рамках проведення оперативної закупки наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадону.
14.01.2020 року ОСОБА_8 була затримана після вчинення злочину.

15.01.2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 307 КК України.

16.01.2020 року слідчим суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області відносно підозрюваної ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, до 13.03.2020 року.

19.02.2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 307 КК України.

03.03.2020 року керівником Ізмаїльської місцевої прокуратури продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002380 від 18.11.2019 року до трьох місяців, тобто до 15.04.2020 року.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

Згідно ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
При розгляді апеляційної скарги, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст. 199 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою, ОСОБА_8 , обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України.
Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 підозри, яка була повідомлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме: підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, виправдовує продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_8 , дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Апеляційним судом встановлено, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про можливу причетність підозрюваної до вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання її винуватою, відсутність у неї місця роботи, та той факт, що існуючі ризики не зменшились, у зв`язку з чим дійшов вірного висновку про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судима та на теперішній час судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку і на даний час підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

При цьому ОСОБА_8 , будучи особою, яка раніше неодноразово судима за вчинення умисних корисливих злочинів, продовжує займатися злочинною діяльністю, що свідчить про її безвідповідальне відношення до вимог закону та ігнорування правил поведінки в суспільстві.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як слідчим суддею районного суду, так і апеляційним судом, встановлено не було.

Апеляційний суд погоджується з твердженнями слідчого судді, що доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що підозрювана має ряд тяжких захворювань, що, на думку захисника, вказує на необхідність обрання їй більш м`якого запобіжного заходу, прийняті до уваги, однак не можуть слугувати підставою для безумовного обрання підозрюваній більш м`якого запобіжного заходу, оскільки долучені до клопотання медичні виписки вказують на наявність в останньої ряду хронічних захворювань, однак не вказують на неможливість утримання останньої під вартою та наявність цих захворювань не перешкоджали підозрюваній вчинити новий тяжкий злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.
Що стосується доводів захисника щодо невмотивованості розміру застави підозрюваній ОСОБА_8 , апеляційний суд зазначає, що з матеріалів провадження вбачається, що остання підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, тому, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як убачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.03.2020 року відносно ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 168160 гривень, тобто в межах, визначених ч. 5 ст. 182 КПК України.
Апеляційний суд погоджується з рішенням слідчого судді у цій частині, оскільки матеріали справи не містять жодних даних про майновий стан підозрюваної, не надано таких відомостей і захисником, а скоєння останньою злочину щодо збуту психотропних речовин та можливості їх придбання, вартість яких є значною, вказує на відповідний матеріальний стан підозрюваної та можливість внесення нею застави, у розмірі, визначеному законодавцем.
Разом з тим, спростовуються твердження захисника щодо невмотивованості в оскаржуваній ухвалі неможливості застосування домашнього арешту, оскільки слідчий суддя врахувавши обставини, передбачені ст. 178 КПК України, дійшов висновку про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з яким апеляційний суд погоджується, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 , виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, та з урахуванням наявності на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри у скоєнні останньою кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2 ст.307 КК України, існування ризиків та необхідністю проведення ряду слідчих дій органом досудового розслідування та виконання вимог ст.290 КПК України, у слідчого судді існували підстави для продовження строку тримання підозрюваної під вартою, а тому апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.03.2020 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 у №0002380 від 18.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4