Справа № 194/102/18
Номер провадження 1-кп/194/37/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисників - адвокатів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 ,
представника служби у справах дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_9 ,
представника Павлоградського міськрайонного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України ОСОБА_10 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду міста Тернівка Дніпропетровської області справу за обвинувальним актом по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_11 , неповнолітнього ОСОБА_7 щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Тернівського міського суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 , неповнолітнього ОСОБА_7 щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження ОСОБА_11 строку тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на те, що строк тримання під вартою спливає, ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не відпали, оскільки ОСОБА_11 , будучи умовно-достроково звільненим на 1 рік 10 місяців 2 дні, вчинив новий умисний, тяжкий злочин, за який передбачено покарання лише у виді позбавлення волі до 10 років із конфіскацією майна, з моменту звільнення ніде не працевлаштувався, на шлях виправлення та ресоціалізації не став, враховуючи той факт, що судовий розгляд даного кримінального провадження не завершився, докази сторін досліджені не в повному обсязі, а тому наявність раніше встановлених ризиків не зменшилась та застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належне виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків.
Обвинувачений ОСОБА_11 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, зазначив, що він тривалий час перебуває під вартою, йому є, де мешкати і за що мешкати, на потерпілого впливати не буде.
Захисник ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку обвинуваченого. Крім того, зазначив, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України судом не приймався раніше, отже вказаний ризик прокурором не доведений, потерпілий та свідки допитані судом, стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, також не доведений та нічим не підтверджений. Просив врахувати поведінку обвинуваченого, та те, що йому є де жити, а тому просив у задоволенні клопотання відмовити та змінити запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав думку обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника, зазначив, що на нього впливу зі сторони обвинуваченого ОСОБА_11 не було.
Захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_4 підтримав думку обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника.
Інші учасники судового провадження щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 поклалися на розсуд суду.
Вивчивши матеріали справи, суд зазначає, що ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 27.11.2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_11 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 17.01.2020 року.
Суд, вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_11 під вартою, враховує ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, думку учасників кримінального провадження, а тому з метою запобігання спробам ухилитися і переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжний захід у виді тримання під вартою, враховуючи те, що ОСОБА_11 раніше неодноразово судимий, обвинувачується в тому, що будучи умовно-достроково звільненим на 1 рік 10 місяців 2 дні, вчинив умисний, тяжкий злочин, за який санкцією статті передбачено покарання до 10 років позбавлення волі із конфіскацією майна, достатньо стійких соціальних зв`язків не має, оскільки не одружений, не має постійного місця роботи та офіційного джерела доходу, тому наявні ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не відпали.
Окрім цього, судом враховано, що тяжкість обвинувачення також може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України») та суворість, передбаченого покарання, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (рішення ЄСПЛ від 26.07.2011 року у справі «Ілійков проти Болгарії»).
Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим та захисником, проте в даному конкретному випадку суд доходить до переконання, що ці аргументи не підтверджені будь-якими документально підтвердженими доказами, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_11 під вартою.
Також, продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції»), а тому суд вважає, що менш суворий вид запобіжного заходу не може бути застосований через тяжкість кримінального правопорушення та суспільну резонансність кримінального провадження.
В свою чергу будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Так, у суду немає підстав вважати, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому є необхідним продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 176-177, 199, 331, 350, 369, 371-372 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в умовах Дніпропетровської установи виконання покарань (№ 4) на 60 днів, по 13.03.2020 року включно.
Строк дії ухвали встановити по 13.03.2020 року включно.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань № 4 для відома.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1