Дата документу 24.06.2020 Справа № 316/217/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/807/1176/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 316/217/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з Енергодарським міським судом Запорізької області, матеріали оскарження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 13 травня 2020 року, якою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Стіжківське м. Шахтарська Донецької області, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , утримується в ДУ «Вільнянська УВП (№11)», обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 125 КК України,

задоволено клопотання прокурора та продовжений строк тримання під вартою на 60 днів, тобто, до 11 липня 2020 року включно,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 13 травня 2020 року та застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Апелянт вважає, що суд при прийнятті рішення не врахував, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який слугував підставою для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вже фактично зник, а також наявність у ОСОБА_8 захворювання на сахарний діабет, знаходження у зв`язку з цим на лікуванні та неможливість надання обвинуваченому в умовах слідчого ізолятора швидкої медичної допомоги.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, захисника, який підтримав апеляційну скаргу та наголосив на наявність у ОСОБА_8 тяжкого захворювання, прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

З наданих матеріалів вбачається, що в провадженні Енергодарського міського суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 125 КК України.

Під час судового розгляду прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке було задоволено судом першої інстанції.

З таким рішенням суду погоджується й колегія суддів, з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

При вирішенні питання про законність рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, колегія суддів бере до уваги те, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, що обумовлює наявність певних особливостей та істотно відрізняє порядок перевірки судового рішення від аналогічних рішень суду, які ухвалені на стадії досудового розгляду кримінального провадження.

Як вбачається із матеріалів контрольного провадження, питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою було вирішене на стадії судового розгляду, тобто, це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на її заміну висунуте обвинувачення, отже, при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового провадження та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції, вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Суд першої інстанції, перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, всупереч доводам апелянта, правильно встановив, що заявлений прокурором ризик, такий як можливість обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення, об`єктивно існує та для його запобігання необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.

Згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а також тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, санкцією якої передбачено покарання від чотирьох до шести років позбавлення волі.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 раніше судимий, у тому числі, за вчинення злочинів проти власності, наразі знову обвинувачується у вчиненні, у тому числі, умисного корисливого злочину проти власності, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що в цілому негативно впливає на репутацію підозрюваного, свідчить про стабільність його антисуспільної поведінки, а у сукупності з даними про його особу, зокрема, що він не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, оскільки цьому немає документального підтвердження, на переконання апеляційного суду, свідчить про те, що останній може вдатися до спроб вчинення іншого кримінального правопорушення.

Отже, на думку колегії суддів, існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ґрунтується на реальних фактичних даних, при цьому, наразі цей ризик не втратив своєї актуальності, не зменшився та не перестав існувати, отже, виправдовує тримання ОСОБА_8 під вартою.

Що стосується наявності у ОСОБА_8 низки захворювань, у тому числі тяжкого на сахарний діабет, знаходження у зв`язку з цим на лікуванні та неможливості надання обвинуваченому в умовах слідчого ізолятора швидкої медичної допомоги, на що посилається захисник в апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції, то ці дані, згідно з медичними документами, не свідчать про неможливість перебування ОСОБА_8 в умовах слідчого ізолятора, що наявні у нього захворювання потребують невідкладного лікування поза межами слідчого ізолятора та про те, що в умовах тримання під вартою обвинуваченому не може бути надане адекватне лікування від наявних у нього захворювань /а.п. 23-25/.
За зазначених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, у зв`язку з чим, не вбачає підстав для скасування ухвали Енергодарського міського суду Запорізької області від 13 травня 2020 року по доводам апеляційної скарги захисника.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 13 травня 2020 року, якою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 задоволено клопотання прокурора та продовжений строк тримання під вартою на 60 днів, тобто, до 11 липня 2020 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: