Справа № 738/1738/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/843/19
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2019 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника, в інтересах засудженого, засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2019 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та до засудження проживаючого по АДРЕСА_1 , засудженого за ч. 1 ст. 115 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

засудженого

в режимі відеоконференції ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Мотивуючи своє рішення місцевий суд вказав, що своєю поведінкою та ставленням до праці за весь період відбування покарання засуджений не довів своє виправлення, а тому подання про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання задоволенню не підлягає.

В апеляційних скаргах засуджений та його захисник просять скасувати ухвалу місцевого суду та задовольнити клопотання про застосування ст. 81 КК України. ОСОБА_9 з 21.06.2017 року і по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонія № 91», де зарекомендував себе позитивно. Установлений порядок відбування покарання не порушує, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, розпорядок дня виконує. З 20 грудня 2017 року і до кінця опалювального сезону виконував обов`язки робітника котельні установи по перевезенню вугілля. За виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки був заохочений. Згідно наказу від 04.06.2018 року працевлаштований робітником швейної дільниці установи, де до постановлених завдань та покладених обов`язків відносився добросовісно, за що був заохочений. Згідно договору №18 від 01.11.2018 року, до 30.04.2019 року був працевлаштований робітником швейної дільниці підприємства установи. На даний час, згідно договору №79 від 06 травня 2019 року, працевлаштований робітником швейної дільниці підприємства установи, до поставлених завдань та покладених на нього обов`язків відноситься добросовісно, за що отримав одне заохочення. Стягнень не має.

Як встановив доведеним суд 1 інстанції, вироком Зарічного районного суду м. Суми від 11 квітня 2011 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у скоєнні злочину, передбаченого за ч. 1 ст. 115 КК України та засуджений до покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі.

Згідно ухвали Менського районного суду Чернігівської області від 03 березня 2016 року, зараховано у строк покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 12 грудня 2010 року по 11 липня 2011 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислюється з 12 грудня 2010 року.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув відповідну частину призначеного судом строку покарання.

У характеристиці засудженого зазначено, що він, перебуваючи в Сумському СІЗО режим тримання не порушував, розпорядок дня виконував, стягнень не мав, до праці не залучався, не заохочувався. З 01.08.2011 року по 01.12.2012 року перебував в Менській ВК № 91 де за час перебування установлений порядок відбування покарання не порушував. З 13.12.2012 року по 29.01.2013 року перебував у Бучанській ВК № 85 у зв`язку з лікуванням. За час перебування установлений порядок відбування покарання не порушував, до праці не залучався, не заохочувався. З 11.02.2013 року по 17.06.2014 року перебував в Менській ВК № 91, де за час перебування установлений порядок відбування покарання неодноразово порушував, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Розпорядок дня виконував під контролем. Рішенням профілактичної комісії установи від 19.12.2013 року був поставлений на облік як злісний порушник установленого порядку відбування покарання. З 28.06.2014 року по 01.08.2014 року перебував в Бучанській ВК №85 у зв`язку з лікуванням. За час перебування установлений порядок відбування покарання не порушував, до праці не залучався, не заохочувався. З 13.08.2014 року по 12.04.2017 року перебував в Менській ВК № 91, де установлений порядок відбування покарання неодноразово порушував, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, розпорядок дня виконував під контролем. Згідно наказу №62 від 20.10.2015 року був працевлаштований на швейній дільниці виробництва установи. До виконання своїх обов`язків відносився посередньо, поставлені завдання виконував під контролем майстра, заохочень не мав. Наказом №2 від 11.01.2016 року був звільнений за власним бажанням. З 13.01.2016 року виконував обов`язки нічного днювального відділення. До своїх обов`язків відносився добросовісно, за що був заохочений. З 28.04.2017 року по 09.06.2017 року перебував у Бучанській ВК №85 у зв`язку з лікуванням. За час перебування установлений порядок відбування покарання не порушував, до праці не залучався, не заохочувався. З 21.06.2017 року і по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонія № 91» де за період відбування покарання зарекомендував себе наступним чином: установлений порядок відбування покарання не порушує; до дисциплінарної відповідальності не притягувався; розпорядок дня виконує. З 20.12.2017 року і до кінця опалювального сезону виконував обов`язки робітника котельні установи по перевезенню вугілля. За виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки був заохочений. Згідно наказу від 04.06.2018 року працевлаштований робітником швейної дільниці установи, де до поставлених завдань та покладених на нього обов`язків відносився добросовісно, за що був заохочений. Згідно договору №18 від 01.11.2018 року, до 30.04.2019 року був працевлаштований робітником швейної дільниці підприємства установи. На даний час, згідно договору №79 від 06.05.2019 року, працевлаштований робітником швейної дільниці підприємства установи, до поставлених завдань та покладених на нього обов`язків відноситься добросовісно, за що отримав одне заохочення.

З матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_6 , з 2013 року по вересень 2015 року порушував порядок відбування покарання, за що отримав 14 стягнень. З вересня 2015 року по серпень 2017 року не мав заохочень та стягнень і лише з 10.08.2017 року по день розгляду подання засуджений отримав 4 заохочення, тобто перед настанням строку, з якого до нього можливо застосувати ст. 81 КК України. Вказане свідчить, що у ОСОБА_6 відсутня сумлінна поведінка за увесь період відбування покарання, а лише з настанням часу, з якого до нього можливо застосувати пільги у виді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, він почав сумлінно ставитися до праці та належним чином себе поводити.

Крім того, місцевий суд вірно зазначив, що у поведінці засудженого не вбачається сумлінного ставлення до праці за весь час відбування покарання, тому, що хоч він і працює, однак не постійно. Прибувши до Менської виправної колонії № 91 для відбування покарання, працювати почав лише з 2015 року і, як вбачається з характеристики, до кінця 2017 року до роботи ставився посередньо, виконував її під контролем, а вже з кінця 2017 року сумлінно ставився до роботи, за що отримав заохочення.

Оскільки поведінка засудженого враховується за весь період відбування ним покарання, а не тільки за час, який безпосередньо передував настанню права на умовно-дострокове звільнення, одне лише відбуття встановленої законом частини строку покарання не може бути достатньою підставою для звільнення від відбування покарання і викладене, на думку колегії суддів, у своїй сукупності та з врахуванням тяжкості скоєного злочину, не дає підстав для умовно-дострокового звільнення його від відбування покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Касаційному оскарженню ухвала не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4