ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 642/3806/19 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-кп/818/2310/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: Продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їхнього захисника ОСОБА_9 , без участі потерпілих, належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційними скаргами захисника на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 04 2020 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», на 60 днів, тобто до 14 червня 2020 року включно.
Відмовлено у задоволенні клопотань захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 та обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про зміну запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою.
Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи особи, яка їх подала.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник обвинувачених подав апеляційні скарги, аналогічні за змістом, в яких просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою змінити обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в певний час доби із покладенням на них обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
В обґрунтування таких вимог захисник навів аналіз ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України та вказав, що стороною обвинувачення жодним чином не доведено, що перебуваючи на волі, без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 будуть переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, або їм буде повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Також вказав, що запобіжний захід у виді домашнього арешту буде більш доцільним в умовах пандемії коронавірсу (а.с.1-5, 6-10).

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачені та їхній захисник підтримали доводи апеляційних скарг, просили задовольнити вимоги у повному обсязі.

Прокурор вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просив залишити вимоги апеляційної скарги захисника обвинуваченого без задоволення.
Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинувачених та їхнього захисника, вислухавши думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
Як слідує з матеріалів провадження,судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 00004668 за обвинуваченням, поміж інших, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, 16 04 2020 року постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою обвинувачених на 60 днів до 14 06 2020 року, включно.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , була заслухана думка прокурора, надані пояснення обвинувачених та їхнього захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

Таким чином, враховуючи викладене та оцінивши окрім наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, в сукупності всі обставини, у тому числі визначені ст.178 КПК України, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про існування у обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою не зменшилися і, що інший більш м`який запобіжний захід не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.
При ухваленні такого рішення судом першої інстанції враховано: 1) тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними у вчиненні кримінальних правопорушень; 2) вік та стан здоров`я обвинувачених, які тяжких захворювань чи інвалідності не мають; 3) дані про особу обвинувачених та їх репутацію, які ніде не працюють, тобто не мають офіційних джерел отримання прибутку.
В сукупності ці обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі відмови у продовженні строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених, перебуваючи на свободі, вони можуть вчинити активні дії щодо переховування від суду, незаконно впливати на свідків, інших обвинувачених, вчинити інший злочин, а також виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянта, які це заперечують, являються безґрунтовними.

В апеляційній скарзі захисник, обґрунтовуючи відсутність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України вказує, що потерпілі та інші обвинувачені вже допитані в суді, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 о не мають наміру здійснювати на них вплив.
Однак такі доводи спростовуються відомостями, що містяться у клопотаннях прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , зокрема прокурор вказав, що свідки та потерпілі у повному обсязі у судовому засіданні ще не допитані. Під час вчинення інкримінованих злочинів, обвинувачені застосовували до потерпілих психологічний вплив та погрожували насиллям. Зважаючи на наведене, прокурор обґрунтовано заявив ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки, перебуваючи на свободі, обвинувачені матимуть можливість здійснювати на свідків та потерпілих незаконний вплив, надаючи необхідні відомості для дачі відповідних показів, чим перешкоджатимуть встановленню істини у кримінальному провадженні (а.с.89-92, 93-96).

Відсутність судимостей у обвинувачених, на що посилається захисник у апеляційній скарзі, не є тією обставиною, яка гарантує відсутність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи те, що наразі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обвинувачуються у скоєнні тяжкого корисливого злочину із погрозою застосування насильства.

Посилання захисника на те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту буде більш доцільним в умовах пандемії коронавірсу, є неспроможними, оскільки стороною захисту не надано будь-яких даних, які б свідчили, що обвинувачені за цих обставин не можуть перебувати в умовах слідчого ізолятора.

На думку колегії суддів, саме продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинувачених відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вищевикладеного, а також враховуючи дані про особу обвинувачених, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

З огляду на вищевикладене, твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є непереконливими, а також з огляду на характер, вид та обставини вчинення злочинів, в яких обвинувачуються ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , відомості, характеризуючі їх особу та вказані обставини, не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до останніх запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Зважаючи на наведене, доводи апеляційних скарг захисника про недоведеність наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, являються в більшій мірі припущеннями та спростовуються матеріалами провадження.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційних скарг захисника обвинувачених.
Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 квітня 2020 року про задоволення клопотання прокурора та про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 14 червня 2020 року, включно, щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених за ч.2 ст.186 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинувачених, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4