провадження № 1-кс/243/465/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2020 року м. Слов'янськ

Слідчий суддя Слов'янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду № 7 м. Слов'янська клопотання старшого слідчого СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_6 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000095 від 12.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тобольськ, Тюменської області, Російська Федерація, громадянина України, раніше судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

21.02.2020 року до Слов'янського міськрайонного суду звернувся старший слідчий СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ст. лейтенант поліції ОСОБА_6 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000095 від 12.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, з клопотанням, узгодженим з прокурором Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 .

З клопотання вбачається, що 02 лютого 2020 року у вечірній час доби ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 проходили біля будинку АДРЕСА_2 , де у ОСОБА_7 раптово виник протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, з орендованої ним на добу по усній домовленості квартири АДРЕСА_3 , про який він одразу повідомив ОСОБА_4 , на що останній дав добровільну згоду та погодився на спільне вчинення крадіжки чужого майна.

Реалізуючи свій спільний злочинний протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 02.02.2020 року у вечірній час доби, точний час встановити не представилось можливим, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , спільно та узгоджено, за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, таємно, через відчиненні двері, шляхом вільного доступу, відповідно до раніше розподілених між собою злочинних ролів, зайшли до квартири АДРЕСА_3 , де діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, за попередньою змовою із ОСОБА_4 , впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає та вони залишаться непоміченими для оточуючих, які могли би перешкодити або запобігти доведенню їх протиправних дій до кінця спільно та узгоджено викрали майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме:

-телевізор марки SAMSUNG в корпусі чорного кольору, модель LE32A456C2, діагональ 32, в робочому стані, вартістю 2899 гривень 50 копійок.

-супутниковий тюнер, марки Open box, в корпусі сірого кольору, марки X-800, серійний номер CSPSFTCS061110759, в робочому стані, вартістю 273 гривні 34 копійки,

-мікрохвильова піч в корпусі білого кольору, марки SAMSUNG, модель ME83ARW, в робочому стані, вартістю 2699 гривень 10 копійок.

Після чого, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, а викраденим розпорядилися на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_4 заподіяли потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 5871 гривень, 94 копійки.

Вказані дії підозрюваного ОСОБА_4 слідчим кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України та 21.02.2020 року останнього повідомлено про підозру. Затриманий в порядку ст. 208 КПК України не був.

Слідчий обґрунтовує необхідність обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 тим, що існують наступні ризики:

п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України існує ризик, що ОСОБА_4 може приховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки вчинив середньої тяжкості кримінальне правопорушення, покарання за вчинення якого передбачено законом у вигляді позбавлення волі до п`яти років. Крім того, ОСОБА_4 судимий у січні 2020 року Слов`янським міськрайонним судом за ч.1 ст. 185 КК України, до виду покарання у вигляді позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком, тому наслідки та ризик втечі для підозрюваного ОСОБА_4 у цьому випадку можуть бути визнаними, як менш небезпечними, ніж покарання та процедура його відбування;

- п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України - існує ризик того, що, перебуваючи на волі ОСОБА_4 зможе вчинити інше кримінальне правопорушення так як, перебуваючи на випробувальному терміні, на шлях виправлення не став та знов скоїв корисливий злочин, крім того, останній офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, а отже є підстави вважати, що для задоволення соціально-побутових потреб зможе вчинити новий корисливий злочин.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

В судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання, обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Підозрюваний, в судовому засіданні просив у задоволенні клопотання відмовити, підтримав клопотання свого захисника.

Вислухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Під час судового розгляду, на обґрунтування даного клопотання слідчим, надані наступні докази.

Так, відповідно до Витягу з кримінального провадження № 0000257, згідно якого до ЄРДР 02.02.2020 року, правова кваліфікація ст. 185 ч. 2КК України, внесені відомості, що у період часу з 19.30 годин 01.02.2020 року по 10.00 годин 02.02.2020 року невстановлена особа, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , таємно шляхом вільного доступу викрала майно, яке належить ОСОБА_8 , чим спричинила останньому матеріальну шкоду на суму 10000 гривень.

Крім того, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 185 ч.2 КК України, підтверджується, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , який показав, що придбав мікрохвильову піч у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , протоколом пред`явлення особи ОСОБА_7 для впізнання свідку ОСОБА_9 , протоколом пред`явлення особи ОСОБА_4 для впізнання свідку ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом огляду під час якого ОСОБА_7 на підставі письмової заяви дозволу на огляд видав телевізор; протоколом огляду під час якого ОСОБА_4 на підставі письмової заяви дозволу на огляд видав тюнер; протоколом огляду під час якого ОСОБА_9 на підставі письмової заяви дозволу на огляд видав мікрохвильову піч, висновком судово товарознавчої експертизи, що підтверджує суму завданої ОСОБА_4 матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

З огляду на вищевказане слідчий суддя зазначає, що проголошуючи «право на свободу», стаття 5 передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена свободи. Позбавлення свободи не обмежується класичним випадком тримання під вартою після арешту або засудження, а може мати багато інших форм (Guzzardi проти Італії, § 95). Для того, щоб визначити, чи було особу «позбавлено свободи» у значенні статті 5, відправною точкою повинна бути її конкретна ситуація, і необхідно враховувати ряд критеріїв, таких, як тип, тривалість, наслідки і спосіб реалізації відповідного заходу (Guzzardi проти Італії, § 92; Medvedyev і Інші проти Франції, § 73; Creangг проти Румунії, § 91). Зобов`язання брати до уваги «різновид» і «спосіб імплементації» згаданого заходу дозволяє Суду враховувати особливий контекст і обставини, притаманні іншим обмеженням, ніж класичне ув`язнення в тюремній камері. Важливим фактором, який слід брати до уваги, є контекст, в якому цей захід застосовується, оскільки в сучасному суспільстві нерідко трапляються ситуації, коли громадськість може бути покликана змиритись з обмеженнями свободи пересування або особистої свободи задля загального блага (Nada проти Швейцарії, § 226; Austin і Інші проти Сполученого Королівства. Поняття позбавлення свободи за змістом статті 5 § 1 містить як об`єктивний елемент поміщення людини у певний обмежений простір на значний період часу, так і додатковий суб`єктивний елемент, який полягає в тому, що людина не давала чинної згоди на таке поміщення (Storck проти Німеччини, § 74; Stanev проти Болгарії, § 117). Право на особисту свободу є занадто важливим в демократичному суспільстві, тому людина повинна мати можливість скористатися захистом, передбаченим Конвенцією, навіть якщо вона, можливо, сама дозволила взяти себе під варту, особливо, якщо ця людина не має достатньої дієздатності для того, щоб погодитись або не погодитись із запропонованими діями (H.L. проти Сполученого Королівства, § 90; Stanev проти Болгарії.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких надано у зазначеній статті.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Нечипорук і Йонкало проти України" в пункті 175 зазначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У відповідності до п.п. 61,62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, що підтверджують підозру у вчиненні злочину та вагомість наявних доказів, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Такими доказами слідчий суддя визнає: пояснення підозрюваного під час розгляду клопотання, протоколи огляду, протоколи допиту свідків, потерпілого, висновки експертиз.

Згідно з частиною 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вважаю,що прокурором не доведено наявність ризику можливого переховування від органів досудового розслідування та суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «В. проти Швейцарії» (W. v Switzerland) (Заява № 14379/88) від 26 січня 1993 року в пункті 33 зазначив, що «…небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя…».

Слідчий суддя, враховуючи висновок Європейського суду з прав людини по зазначеній справі, вважає, що слідчим та прокурором не надано доказів, які б свідчили про можливість переховування підозрюваної, а посилання на суворість можливого покарання є недостатньою для встановлення наявності ризику небезпеки переховування від правосуддя.

В той же час, сама по собі тяжкість злочину, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_4 , не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі «Ніколова проти Болгарії»).

Слідчий суддя також враховує положення, викладені в рішенні ЄСПЛ по справі «Ноймайстер проти Австрії», відповідно до якого позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого в майбутньому вироку про позбавлення волі, на що посилається прокурор.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено що підозрюваний, буде намагатися переховуватись від органів досудового слідства та суду, інформації, що останній не з`являвся на виклики слідчого та прокурора не надано, ОСОБА_4 не ухилився від явки на розгляд клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, покарання за який передбачено до п`яти років позбавлення волі, що може бути підставою для застосування заходів кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи особи ОСОБА_4 про який йдеться у клопотанні слідчого, може бути виконане завдання для виконання якого слідчий звертається з клопотанням.

При цьому слідчий суддя враховує відсутність можливості без застосування заходу забезпечення кримінального провадження встановити обставини, що мають значення в кримінальному провадженні, разом з тим слідчий суддя вважає, що домашній арешт як більш м`який запобіжний захід, в даному випадку може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

При вирішені питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчинені якого він підозрюється (до п`яти років позбавлення волі); вік та стан здоров`я (на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-психіатра p 2006 hjre з діагнозом Легка розумова відсталість зі значним поведінковими порушеннями), наявність соціальних зв`язків: не працює, не одружений, однак має неповнолітню дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який відповідно до довідки Відділу з ведення реєстрації обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб мешкає разом з обвинуваченим, що свідчить про стійкі соціальні зв`язки; за місцем мешкання характеризується посередньо.

Крім того, прокурором в судовому засіданні не було доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не може бути застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, враховуючи, що прокурором доведено наявність п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваного кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, однак не доведена недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, приймаючи до уваги, що останній має постійне місце мешкання та інші відомості про особу, викладені вище у клопотання, слідчий суддя вважаю достатнім та необхідним застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, в порядку ст. 195 КПК України.

Відповідно до ст. 205 КПК України, ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131-132, 177-178, 181-184, 193 194,195 КПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_6 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000095 від 12.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 187 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тобольськ Тюменської області, підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 з 13.00 години до 09.00 години наступного дня, із застосуванням електронного засобу контролю, в порядку ст. 195 КПК України.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов'язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду у визначений час;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, а саме м. Слов`янськ Донецької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали два місяці з дня винесення до 24.04.2020 року.

Виконання ухвали покласти на Слов`янський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом семи суток з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 24.02.2020 року.

Слідчий суддя

Слов'янського міськрайонного суду ОСОБА_1