Справа № 591/1467/20
Провадження № 1-кс/591/728/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2020 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві від 24 лютого 2020 року,

В С Т А Н О В И В :
До Зарічного районного суду м. Суми зі скаргою звернувся ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР), яку підтримав та мотивував тим, що 24 лютого 2020 року він звернувся до правоохоронних органів з заявою про злочин, передбачений ч. 2 ст. 384 КК України, вчинений на його думку під час кримінального провадження в справі за його обвинуваченням та пов`язаний з дачею неправдивих показань. Оскільки відповідні відомості до ЄРДР внесені не були, тому просив зобов`язати уповноважену особу вчинити ці дії.
Представник прокуратури заперечив проти задоволення скарги, мотивуючи це відсутністю підстав для внесення відомостей до ЄРДР.
Слідчий суддя, заслухавши учасників, вивчивши надані матеріали, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та не спростовано сторонами, що 24 лютого 2020 року ОСОБА_3 звернувся до органів прокуратури з заявою про вчинений на його думку наведений злочин.
Також суду підтверджено, що відомості по вказаній заяві ОСОБА_3 не були внесені до ЄРДР, про що свідчить лист прокуратури № 15/1-3779-19 від 27 лютого 2020 року.
В контексті ч. 4 ст. 214 КПК України, суд вважає, що дії прокуратури Сумської області відповідали вимогам закону, оскільки заява ОСОБА_3 була прийнята та зареєстрована в цій установі, чого також не спростували сторони.
Ст. 214 КПК України та пп. 1 п. 2 Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генеральної Прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139, передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.
Зі змісту цих норм випливає, що відомості, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, повинні наводитись заявником саме в заяві, з якою він звернувся до правоохоронних органів і відсутність наведених даних в такому зверненні в контексті вказаних норм закону може вказувати на відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.
Відтак, суд, вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для внесення даних до ЄРДР (а отже про наявність або відсутність підстав для задоволення скарги), повинен робити такі висновки саме з дослідження заяви особи про вчинений на його думку злочин.
З дослідженого судом звернення ОСОБА_3 вбачається те, що, хоча його заявник і вважає заявою про злочин, проте в ній відсутнє наведення достатніх ознак вчинення зазначеними ним особами кримінальних правопорушень як такових, тим більше в контексті наведеної вище норми КК України, на яку посилається заявник. Зокрема, в ній взагалі не наведено дій чи бездіяльності осіб, що могли б свідчити про вчинення ними злочинів, а наводиться оцінка зібраних доказів в справі за його обвинуваченням (чому вже надав оцінку суд в вироку).

Заява ОСОБА_3 не є заявою про злочин, оскільки вона носить узагальнений характер, викладена в формі невмотивованих припущень заявника, ґрунтується на його безпідставних власних міркуваннях та не містить наведення об`єктивної сторони діянь, кваліфікованих заявником за наведеною статтею КК України, та надається власна оцінка показань учасника провадження, які, як він сам зазначає, є незрозумілими саме для нього та викликають питання (як зазначено вище судом оцінка цим доказам вже надана).

Іншими словами, заявником не наводяться в заяві обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а зазначається фактична незгода заявника з винесеним відносно нього вироком, який був оскаржений та набрав законної сили, а також надає оцінку зібраних доказів в справі за його обвинуваченням, без наведення достатніх відомостей, які б свідчили про можливість вчинення кримінального правопорушення свідком (потерпілим).

Ч. 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, результатом розгляду скарги на бездіяльність відповідної службової особи, може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, а також за відсутності наведених в заяві скаржника достатніх даних, що могли свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, на думку суду прокуратурою Сумської області обґрунтовано по зазначеному зверненню ОСОБА_3 не були внесені відомості до ЄРДР.
Інші обставини, наведені в скарзі заявника не доводять його вимог щодо необхідності внесення даних до ЄРДР, як і не спростовують зазначених висновків суду, з огляду на зміст дослідженого в судовому засіданні звернення та наданих матеріалів.

Таким чином, з поданої ОСОБА_3 скарги та матеріалів не вбачається, а в судовому засіданні так і не було встановлено наявності достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР, а тому скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві від 24 лютого 2020 року, щодо вчиненого на думку заявника злочину, передбаченого ст. 384 КК України, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1