ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1611/20 Справа № 176/2743/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чорна Камянка Маньківського району Черкаської області, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2020 року задоволено подання державної установи Жовтоводська виправна колонія (№26) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Обгрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що засуджений відбув 2/3 покарання, має 5 заохочень, стягнень не має, а тому є підстави вважати, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення і до нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні подання установи про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу прокурор зазначає, що за весь період відбування покарання, тобто з 06 січня 2017 року по теперішній час, має 5 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до робіт з благоустрою установи, проте благоустрій установи це не право засудженого, а його обов`язок, у зв`язку з чим прокурор вважає, що заохочення надано формально, за виконання обов`яків, покладених на засудженого законодавством. Звертає увагу, що ОСОБА_7 засуджено за вчинення умисного злочину. Вказує, що згідно єдиного реєстру боржників ОСОБА_7 має три виконавчих документи, які досі повністю не погашені.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.
Засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Як слідує із роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
Суд першої інстанції у своєму рішенні не навів належних підстав, які підтверджують, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Вивчивши матеріали кримінального провадження і матеріали особової справи, апеляційний суд встановив, що ОСОБА_7 засуджений вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2017 року за ч. 1 ст. 289 КК України з застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2017 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 06 січня 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 06 січня 2017 року, кінець строку 21 липня 2021 року.
Заслуговують доводи прокурора про те, що на час розгляду судом клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення були відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Окрім того, судом не надано належної оцінки обставинам, які характеризують особу засудженого в цілому та його поведінку під час відбування покарання в їх сукупності.

Як слідує з матеріалів провадження ОСОБА_7 з 10 лютого 2017 року по 18 березня 2017 року перебував у державній установі Дніпропетровська установа виконання покарань (№4), а з 18 березня 2017 року по 26 вересня 2017 року у державній установі Криворізька установа виконання покарань (№3), за цей час характеризувався задовільно, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався.

За час відбування покарання в державній установі Жовтоводська виправна колонія (№ 26)засуджений ОСОБА_7 характеризується добре, має 4 заохочення, стягнень не має, залучається до виконання робіт з благоустрою колонії установи та прилеглої території, працевлаштований різноробочим бригади № 80.
Відповідно до довідки державної установи Жовтоводська виправна колонія (№26) про наявність виконавчих листів ОСОБА_7 має виконавчі листи на загальну суму 1201 грн., який досі повністю не погашені, залишок на 14 листопада 2019 року складав 814,43 грн.
Ті обставини, що засуджений ОСОБА_7 має 4 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до благоустрою установи, стягнень не має, ще не підтверджують того, що засуджений повністю став на шлях виправлення, оскільки благоустрій установи не право засудженого, а його обов`язок, та така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_7 зазнає позитивних змін.
Оцінюючи наведені обставини апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а висновок про можливість застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення повинен ґрунтуватись на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

З огляду на зазначене апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні обставини справи, надав їм неправильну оцінку, що призвело до порушення вимог ст. 413 КПК України, тобто неправильному застосуванню закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Виходячи з положень ст. 81 КК України та роз`яснень, які містяться в постанові п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, даних щодо праці, додержання ним вимог режиму, даних про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінуючи у сукупності з даними щодо обставин скоєних злочинів та строку реального відбуття призначеного покарання, апеляційний суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Враховуючи вищенаведене апеляційний суд вважає, що ухвала Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2020 року щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, задовольнити.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання державної установи Жовтоводська виправна колонія (№26) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4