Справа №463/8135/19
Провадження №1-кс/463/177/20
У Х В А Л А

13 січня 2020 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 23.12.2019 року про закриття кримінального провадження за № 0000752 від 25.07.2019 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.3 ст.382 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 23.12.2019 року про закриття кримінального провадження за № 0000752 від 25.07.2019 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.3 ст.382 КК України.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 23.12.2019 року слідчим ОСОБА_4 було винесено постанову про закриття кримінального провадження за № 0000752 від 25.07.2019 року, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.3 ст.382 КК України. Дану постанову ним отримано 31.12.2019 року. Зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки слідчим не було проведено усіх необхідних слідчих дій для встановлення істини у справі, а саме: 18.09.2019 року слідчим було винесено постанову про закриття кримінального провадження за № 0000752, яка скасована ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 11.10.2019 року; постанова про закриття кримінального провадження від 23.12.2019 року є ідентична за змістом винесеної постанови слідчим від 18.09.2019 року; слідчим проведено досудове розслідування лише за ч.1 ст.364, ч.3 ст.382 КК України, в той час як ним було подано заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.365, ч.3 ст.382, ч.1 ст.396 КК України; слідчим не було йому вручено пам`ятки про права та обов`язки потерпілого та не допитано його в якості потерпілого, що позбавило його права, як сторони кримінального провадження, подати слідчому докази; крім цього зазначає, що слідчим було поверхнево допитано в якості свідка ОСОБА_5 без аналізу жодних доказів. Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, постанова про закриття кримінального провадження прийнята без належної оцінки усіх доказів, а тому така підлягає скасуванню.
Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав, з підстав наведених вище, просить скаргу задовольнити та скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 в судовому засіданні відносно скарги заперечив та зазначив, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні ним було проведено усі необхідні слідчі дії, які він вважав необхідними для встановлення істини у справі, допитано свідків, витребувано необхідні документи, в тому числі і про рух кримінальних проваджень, перевірено чи діяв ОСОБА_5 відповідно до вимог КПК України. За наслідками проведеного досудового розслідування не встановлено фактів вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.3 ст.382 КК України та винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Просить у задоволенні скарги відмовити.
Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження за № 0000752 від 25.07.2019 року, приходжу до наступного висновку.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора, зокрема рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 12.07.2019 року, зобов`язано службову особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, вчинити дію в порядку ст.214 КПК України за зверненням ОСОБА_3 від 03.06.2019 року щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінальних правопорушень, про що повідомити заявника у відповідності до ст.60 КПК України.
На виконання ухвали слідчого судді були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000752 від 25.07.2019 року за ч.1 ст.364 КК України та за № 0000753 від 25.07.2019 року за ч.3 ст.382 КК України. В подальшому, постановою прокурора від 12.08.2019 року матеріали вищезазначених досудових розслідувань об`єднано в одне провадження та присвоєно остаточний номер в Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0000752.

Відповідно до оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження від 23.12.2019 року, кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000752 від 25.07.2019 року, закрито у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.3 ст.382 КК України.
Згідно з п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України, слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з ч.2 ст.9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до положень ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За правилами ч.ч.1, 4 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. При цьому, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. У випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із прокурором, а обвинувачення може підтримуватися потерпілим, його представником.
Окрім того, у відповідності до положень ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу (в тому числі події та складу злочину), за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Як вбачається із постанови про закриття кримінального провадження, слідчий дійшов відповідного висновку про відсутність складу кримінальних правопорушень, оскільки ним не встановлено об`єктивних даних про наявність в діях ОСОБА_5 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.3 ст.382 КК України.
До відповідного висновку слідчий дійшов за результатами проведення досудового розслідування. Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, в ході проведення досудового розслідування слідчим було допитано в якості свідка ОСОБА_5 з приводу обставин, зазначених у заяві про вчинення кримінального правопорушення; отримано із Залізничного ВП ГУ Національної поліції у Львівській області витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань про рух провадження у кримінальних провадженнях за № 0000385 від 02.02.2018 року за ч.1 ст.125 КК України, за № 0000043 від 11.06.2018 року за ч.1 ст.383 КК України, за № 0002400 від 06.07.2018 року за ч.1 ст.384 КК України; розглянуто клопотання ОСОБА_3 від 17.09.2019 року про визнання потерпілим та винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим; отримано інформацію про те, що СУ ГУ Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 06.12.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.357, ч.3 ст.357, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.364, ч.2 ст.364, ч.1 ст.365, ч.3 ст.365, ч.1 ст.366, ч.2 ст.366 КК України (інформація про рух кримінального провадження додається), а також встановлено, що слідчим ОСОБА_5 прийнято до провадження вказане кримінальне провадження 20.05.2013 року та 03.07.2013 року у даному провадженні призначено іншого слідчого; крім цього, слідчим встановлено, що ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 03.05.2018 року є виконана, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000041 від 10.05.2018 року та листом заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 2 від 17.05.2018 року. Крім цього, слідчим неодноразово здійснювалися виклики на допит ОСОБА_3 , однак, останній відмовився від дачі показів в якості свідка, тому що являється потерпілим у даному кримінальному провадженні.
З оглянутих слідчим суддею матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчий прийшов до висновку про те, що в діях ОСОБА_5 відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.3 ст.382 КК України, оскільки він діяв згідно функціональних обов`язків в межах своїх повноважень, відповідно до чинного законодавства.
Слідчий суддя погоджується із таким висновком органу досудового розслідування, оскільки доводи, які викладені у заяві про вчинення кримінального правопорушення, повністю спростовуються доказами, зібраними під час досудового розслідування. Такі висновки підставно зроблені із посиланням на статтю 62 Конституції України, оскільки винуватість особи у скоєнні правопорушень має бути доведена у законному порядку і встановлена вироком суду. Також в ході досудового розслідування кримінального провадження не здобуто об`єктивних доказів щодо завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам заявника.
Як вбачається із змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення та поданої скарги, ОСОБА_3 вважає, що незаконними діями ОСОБА_5 йому завдано істотної шкоди та останнім не виконано ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 03.05.2018 року, в той же час як слідчим під час досудового розслідування встановлено, що ухвала слідчого судді виконана та відсутній факт спричинення істотної шкоди охоронюваним правам та інтересам ОСОБА_3 . Разом з тим, скарга не містить конкретних даних про те, що ОСОБА_5 під час вчинення процесуальних дій, вчинив такі дії, які виходять за межі його повноважень. Не здобуто таких даних і органом досудового розслідування.
Таким чином, вивчивши матеріали скарги, надані слідчим матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що постанова про закриття кримінального провадження є законною, оскільки слідчий, дослідивши обставини кримінального провадження, зібравши достатні дані встановив, що в діях ОСОБА_5 відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.3 ст.382 КК України, а тому, у задоволенні скарги слід відмовити.
При цьому, на обґрунтованість такого рішення не впливають ні показання заявника, ні інші можливі подальші слідчі дії, в тому числі допитів інших осіб, оскільки в силу мотивів наведених слідчим, склад злочинів відсутній і в подальшому підтримання державного обвинувачення по цьому провадженню виключається.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.22, 303-307, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 23.12.2019 року про закриття кримінального провадження за № 0000752 від 25.07.2019 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.3 ст.382 КК України - відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1