ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 192/1059/17 (пр. № 1 кп/201/612/2020), відомості про яке 06 липня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000483, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого: 12 березня 2004 року вироком Дніпропетровського міського суду за ч. 3 ст. 185, ст. 104 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, звільнений від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном один рік; 18 грудня 2008 року вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді двох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном два роки; 12 серпня 2009 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляд чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднаний невідбутий строк один місяць, остаточно призначивши покарання у вигляді чотирьох років одного місяця позбавлення волі; 28 вересня 2012 року звільнений умовно достроково на підставі ст. 81 КК України за ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2012 року; 14 лютого 2018 року вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді двох років обмеження волі, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1. Обвинувачений ОСОБА_4 , маючи не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив нове корисливе кримінальне правопорушення, а саме 10 червня 2016 року близько 22.00 години прийшов до неогородженої території кафе ПП ОСОБА_5 , розташованого в с. Богданівка, поруч з 238 км залізничної станції, Солонянського району, Дніпропетровської області, що належить ОСОБА_5 , де керуючись раптово виниклим умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, із корисливих спонукань, з метою особистої наживи, знаючи, що на території вказаного кафе знаходиться холодильник з алкогольними напоями, в тому числі - пивом, та знаючи, що в нічний час доби у вказаному кафе ніхто не знаходиться, підійшов до вказаного холодильника, звідки здійснив таємне викрадення, повторно, що належить безпосередньо ОСОБА_5 , а саме: 6 скляних пляшок пива марки «Зіберт», об`ємом 0,5 л кожна, 52 гривень 80 копійок за 1 шт., на загальну суму - 52 гривень 80 копійок; 4 скляних пляшок пива марки «Жигулівське», об`ємом 0, 5 л кожна, вартістю 12 гривень 00 копійок за 1 шт., на загальну суму - 48 гривень 00 копійок; 2 скляних пляшок пива марки «Оболонь», об`ємом 0, 5 л кожна, вартість 13 гривень 16 копійок за 1 шт., на загальну суму - 26 гривень 32 копійок; 4 пластикових пляшок пива марки «Жигулівське», об`ємом 2,5 л вартістю 25 гривень 65 копійок за 1 шт., на загальну суму - 102 гривень 60 копійок; 4 пластикових пляшок пива марки «Зіберт», об`ємом 2, 5 л кожна, вартістю 41 гривня 40 копійок за 1 шт., на загальну суму - 165 гривень 60 копійок, після чого обвинувачений ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 395 гривень 32 копійок.

2. Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_4 28 серпня 2016 року близько 23 годин 30 хвилин, прийшов до подвір`я дачного будинку АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 , підійшовши до подвір`я із зовнішньої сторони, не заходячи на саме подвір`я, де будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом витягування із землі, з території паркану даного подвір`я здійснив таємне повторне викрадення майна, - п`яти металевих стовпчиків, довжиною по 250 см, діаметром 100 мм, вартістю по 70 гривень 00 копійок за 1 шт., на загальну суму 350 грн. 00 коп., які належать ОСОБА_6 , після чого, обвинувачений ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 350 гривень 00 копійок.

3. Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_4 04 липня 2017 року близько 22.00 години прийшов до подвір`я дачного будинку АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_7 , підійшовши до подвір`я із зовнішньої сторони, куди проник перелізши через вхідні металеві ворота даного подвір`я. Проникнувши на територію подвір`я обвинувачений ОСОБА_4 , впевнившись в тому, що на вказаному подвір`ї та в дачному будинку нікого немає, підійшов до вікна даного дачного будинку, в якому шляхом витягування скла вікна, проник в середину дачного будинку, звідки здійснив таємне повторне викрадення майна, яке належить ОСОБА_7 , а саме: шланг господарський для поливу городу, довжиною 50 м, вартістю 425 грн. 50 копійок; подовжувач електричний довжиною 5 метрів кожен в кількості 2 шт., вартістю 58 гривень 00 копійок за 1 шт., на загальну суму 116 гривень 00 копійок; електронасос марки «Родничок», вартістю 545 гривень 00 копійок..

Вийшовши з викраденим майном з дачного будинку, обвинувачений ОСОБА_4 з території вказаного подвір`я здійснив повторне таємне викрадення металевої тачки для перевезення продуктів, яка належить ОСОБА_7 , вартістю 355 гривень 00 копійок.

Після цього, обвинувачений ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1441 гривень 50 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєних кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчинених ним діянь та викладених у обвинувальних актах.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 :

- у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України;

- у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєних кримінальних правопорушень та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше судимий, свою вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини, на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим на підставі ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретним їх обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся, раніше судимий, в той же час, не працевлаштований і не має постійного доходу, вчинив декілька корисливий злочинів проти власності, а також обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 і відсутністю таких, що його обтяжують, а отже сукупність всіх цих даних свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому покарання, пов`язаного з реальним його відбуттям, а призначення покарання у виді позбавлення волі з подальшим звільненням від його відбування з випробуванням, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення останнім нових кримінальних правопорушень, а також відповідати принципам справедливості, розумності і достатності.

Також, вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2018 року ОСОБА_4 було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді двох років обмеження волі, а отже, враховуючи, що за вказаним вироком суду ОСОБА_4 було призначено покарання, пов`язане з реальним його відбуванням, суд вважає за необхідне не застосовувати положення ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 за цим вироком суду підлягає звільненню від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, у зв`язку із чим, вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2018 року підлягає самостійному виконанню.

Також, потерпілою ОСОБА_7 було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 майнової шкоди у розмірі 7305,00 грн., однак, суд вважає за необхідне залишити зазначений цивільний позов без розгляду для його уточнення і подання в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначивши покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлення уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2018 року виконувати самостійно.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди у розмірі 7305,00 гривень залишити без розгляду для його уточнення і подання в порядку цивільного судочинства.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1