УХВАЛА
01 квітня 2020 року

м. Київ
справа № 431/5201/18

провадження № 51-6053ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Старобільського районного суду Луганської області від 14 січня 2019 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року,
встановив:
Як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, за вироком Старобільського районного суду Луганської області від 14 січня 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі частин 1, 3 ст. 71 КК за сукупністю вироків до покарання призначеного за цим вироком повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Луганської області від 14 серпня 2018 року і остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 1 місяць 26 днів, з конфіскацією всього майна.
Луганський апеляційний суд ухвалою від 07 листопада 2019 року змінив вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 в частині призначеного покарання. Постановив на підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Луганської області від 14 серпня 2018 року і остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці 14 днів, з конфіскацією всього майна, що йому належить.

Не погоджуючись з вищевказаними судовими рішеннями, засуджений ОСОБА_4 поза межами строку на касаційне оскарження звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій вказує на порушення ч. 5 ст. 72 КК, просить скасувати штучно створений злочин щодо нього, передбачений ст. 309 КК та провести повне розслідування і порушити справу щодо деяких оперативних працівників. Також засуджений долучає до поданої касаційної скарги ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 26 листопада 2019 року, згідно з якою йому відмовлено у задоволенні клопотання про повторне зарахування строку попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 14 серпня 2018 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

При цьому правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу.
Це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити власну правову позицію.
Порядок обчислення процесуальних строків визначений ст. 115 КПК. Частиною 4 вказаної статті процесуального закону визначено, що при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.

Ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_4 була постановлена 07 листопада 2019 року, та вручена йому, згідно з розпискою, 25 листопада 2019 року. Таким чином, останнім днем строку подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для засудженого ОСОБА_4 було 26 лютого 2020 року.
Однак засуджений ОСОБА_4 подав касаційну скаргулише 24 березня 2020 року (згідно зі штемпелем на конверті), тобто приблизно через 1 місяць після закінчення тримісячного строку на касаційне оскарження, визначеного ч. 2 ст. 426 КПК.

Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Однак питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень ОСОБА_4 перед судом касаційної інстанції не порушено.
З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 подав касаційну скаргу після закінчення строку касаційного оскарження, а питання про його поновлення ним не порушено.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Враховуючи викладене, Верховний Суд, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки засуджений ОСОБА_4 подав її після закінчення строку касаційного оскарження, та не порушив питання про поновлення йому цього строку.

Також Верховний Суд звертає увагу засудженого ОСОБА_4 на те, що рішення щодо застосування положення ч. 5 ст. 72 КК, які постановлені в порядку, передбаченому статтями 537, 539 КПК, у касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Старобільського районного суду Луганської області від 14 січня 2019 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року разом з усіма доданими до цієї скарги матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3