Справа № 308/554/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12.02.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (доповідач), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали провадження №11-сс/4806/95/20 за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 січня 2020 року.
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Донецької області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та застосовано до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, без застосування засобу електронного контролю.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає ( АДРЕСА_1 ), без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Визначено строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом до 13 березня 2020 року включно.
Згідно з ухвали 17.01.2019 біля 07:30 год ОСОБА_6 на тротуарі неподалік Ужгородського ВП ГУПН по вулиці Гагаріна у м. Ужгород, на ґрунті тривалих неприязних відносин з причин ревнощів, які з його ініціативи постійно виникають та тривають між ним та потерпілою ОСОБА_9 , з метою спричинення тілесних ушкоджень, наздогнав потерпілу, яка йшла пішки тротуаром, і схопивши її за верхній одяг почав наносити удари руками в різні частини тіла, в завершенні чого рукою дістав із карману своєї куртки предмет характерний для ножа з чорним руків`ям, який носив біля себе, та наніс ним удар в область нижньої частини живота потерпілої ОСОБА_6 , усвідомлюючи що наносить його в життєво важливий орган, унаслідок чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження. У результаті чого ОСОБА_9 каретою швидкої медичної допомоги доставлено в ЦМКЛ м. Ужгород з попереднім діагнозом: «Проникаюче ножове поранення передньої черевної стінки, яке за своїми ознаками характерне для тяжкого тілесного ушкодження».
Ухвала слідчого судді мотивована тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого злочину та за який передбачено покарання у виді позбавленні волі на строк від 5 до 8 років. Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом про факт доставляння потерпілої в лікарню з ножовим пораненням від 17.01.2020; протоколом огляду місця події від 17.01.2020; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 17.01.2020. При цьому, на думку слідчого судді, прокурором жодним доказом не доведено можливість настання ризиків вірогідності ОСОБА_6 переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілу, свідків, вчинення ним іншого кримінального правопорушення, а також прокурором не доведено того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Єдиним обґрунтуванням неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу сторона обвинувачення вказує тяжкість вчиненого злочину. Виходячи з встановлених обставин, з урахуванням даних про особу підозрюваного, який, має постійне місце проживання, раніше не судимий, слідчий суддя дійшов висновку, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється ОСОБА_6 та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, прокурором доведено обставини, передбачені пунктом 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 ч.1 цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити, та застосувати до нього цілодобовий домашній арешт, без застосування засобу електронного контролю, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім та зможе забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених у ст.177 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави. Скарга мотивована тим, що ухвала є незаконною, оскільки органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Існування цих ризиків підтверджується встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення та даними, які характеризують підозрюваного. Слідчим суддею безпідставно не враховано надані стороною обвинувачення доводи та аргументи, належним чином не оцінено наявні ризики, а саме: що має місце вчинення тяжкого злочину проти особи, який пов`язаний зі спричиненням тілесних ушкоджень потерпілій; не взято до уваги, що підозрюваний тільки тимчасово проживає на території м. Ужгорода, а постійним місцем його проживання є тимчасово окупована територія і саме туди, відповідно до інформації наданої до матеріалів клопотання в суді першої інстанції, виїжджав підозрюваний понад 10 разів за період останніх дванадцяти місяців; судом не враховано час вчинення злочину, його відкритий спосіб, перебування підозрюваного в стані алкогольного сп`яніння та з цього приводу не взято до уваги покази потерпілої.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора ОСОБА_5 на підтримання поданої ним апеляційної скарги, яку просив задовольнити, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 про безпідставність апеляційної скарги та необхідність змінити запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на такий арешт у певний період доби, перевіривши матеріали судового провадження та наданні апеляційному суду додаткові докази, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

За змістом конституційних норм та системного аналізу положень кримінального процесуального законодавства вбачається, що тягар доведеності обґрунтованості тверджень у клопотанні про необхідність застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою, покладений на ініціаторів такого клопотання, тобто органи досудового слідства, зокрема і прокурора.
На переконання колегія суддів обґрунтованим є висновок слідчого судді про те, що надані стороною кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, оскільки такий висновок ґрунтується на приєднаних до матеріалів доказах.
Поза розумним сумнівом колегія суддів також погоджується з висновком слідчого судді про те, що існують частково ризики, передбачені ст.177 КПК України, про які йдеться в клопотанні. Такий висновок слідчого судді підтверджується доказами зібраними у кримінальному провадженні, які приєднані до клопотання, та узгоджується з вимогами закону.
При цьому апеляційний суд констатує, що при прийнятті рішення, згідно з вимогами ст.194 КПК України, слідчим суддею правильно враховано наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав уважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, ступінь тяжкості учиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином і за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а також про недоведеність стороною обвинувачення недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, для запобігання ризику чи ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного судження, що прокурором не доведено у повній мірі, як і не доведено ним під час апеляційного розгляду провадження, про можливість настання ризиків щодо вірогідності переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування, суду на тимчасово окупованій території, незаконності впливу на потерпілу, свідків і вчинення іншого кримінального правопорушення, а також того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Як установлено під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_6 має у приватній власності квартиру в АДРЕСА_1 , в якій він проживає (копія нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу цієї квартири від 23.12.2014 наявна в матеріалах провадження), що спростовує, на думку колегії суддів, доводи сторони обвинувачення про його тимчасове проживання у м. Ужгород. У суді апеляційної інстанції сторона захисту ствердила, що підозрюваним ОСОБА_6 21.01.2020, тобто наступного ж дня після обрання йому слідчим суддею цілодобового домашнього арешту, здано паспорт до відповідних органів та цей факт стороною обвинувачення не заперечувався, що також поза розумним сумнівом свідчить про відсутність бажання ним переховуватися від органів досудового розслідування, суду та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Не знайшло свого підтвердження у суді апеляційної інстанції і доводи сторони обвинувачення, що підозрюваний ОСОБА_6 , після застосованого до нього запобіжного заходу, погрожує потерпілій чи іншим чином впливає на неї чи свідків, оскільки таке посилання прокурора не підтверджується жодними доказами.
З приводу заяви потерпілої і прокурора про систематичне порушення ОСОБА_6 умов цілодобового домашнього арешту, у тому числі і 25 січня 2020 року на площі Шандора Петефі у м. Ужгороді під час зустрічі зі своїм захисником-адвокатом ОСОБА_7 , апеляційний суд констатує наступне. Як пояснили в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 і його захисник, що це було неподалік від місця проживання підозрюваного, з повідомленням слідчого в телефонному режимі, і зустріч тривала декілька хвилин, а також ОСОБА_6 відлучився з місця проживання внаслідок необхідності купити продукти харчування. При цьому прокурором у судовому засіданні не спростовано довід сторони захисту щодо повідомлення 25.01.2020 слідчого в телефонному режимі про необхідність відлучитися з місця проживання ОСОБА_6 . Зважаючи на те, що ОСОБА_6 проживає сам і це був одиничний випадок, який він визнає і не заперечує, а також беручи до уваги поза розумним сумнівом пояснення ОСОБА_6 , що в повній мірі на той час 25.01.2020 не розумів покладені на нього обов`язки, які тепер розуміє і не порушує умов цілодобового домашнього арешту, та стороною обвинувачення систематичне порушення ним процесуальних обов`язків не доведено, тому колегія суддів уважає, що наведений вище одиничний випадок порушення підозрюваним процесуального обов`язку не свідчить про недотримання ним умов цілодобового домашнього арешту, який б давав підстави для зміни йому запобіжного заходу на більш суворіший.
Також апеляційний суд ураховує додатково надані в судовому засіданні дані, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 , а саме його похилий вік відповідно до пенсійного посвідчення, нагородження орденом «За заслуги ІІІ ступеня», наявність наукового ступеня.
На переконання колегії суддів, слідчим суддею дотримано вимоги статей 176-178, 194 КПК України і за наявності обґрунтованої підозри, наявним ризикам, даних про особу підозрюваного ОСОБА_6 , недоведеністю стороною обвинувачення, що інший більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, не зможе запобігти заявленим ризикам і належного виконання ним процесуальних обов`язків, слідчим суддею вірно застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід саме у вигляді цілодобового домашнього арешту.
За таких обставин, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність застосування до ОСОБА_6 виняткового, найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вони є неспівмірними із заявленими ризиками, даними про його особу та іншими наявними у матеріалах провадження обставинами, що враховуються при обранні запобіжного заходу відповідно до положень ст.178 КПК України.
Отже, на думку колегії суддів, застосований місцевим судом щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту не порушуватиме його прав та буде достатнім для запобігання установленим ризикам, а також відповідатиме меті і підставам застосування запобіжних заходів. Підстав для зміни обраного підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу, апеляційний суд не вбачає.
За таких обставин, ухвала слідчого судді є законною й обґрунтованою та підлягає залишенню без змін на підставі пункту 1 ч.3 ст.407 КПК України, а апеляційна скарга прокурора - залишенню без задоволення.
Керуючись статтями 176-178, 181, 194, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 січня 2020 року про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, без застосування засобу електронного контролю, з покладенням на нього обов`язків, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: