печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8188/20-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора: ОСОБА_3 , захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного: ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -
В С Т А Н О В И В:
20.02.2020 старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо організованої та транснаціональної злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Клопотання обґрунтовує тим, що Головним слідчим управління Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001426 від 05.10.2015 за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 122, ч. 3, 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , будучи особою, яка раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності та несла її за вчинення майнових та/або насильницьких злочинів, внаслідок довготривалого перебування у місяцях позбавлення волі, маючи певний життєвий досвід, організаторські здібності, лідерські якості та відповідний авторитет серед криміногенного елементу (осіб, що вчиняли злочини, притягувалися до кримінальної відповідальності тощо), після свого звільнення з місць позбавлення волі, не пізніше серпня 2015 року вирішив створити стійке ієрархічне об`єднання - злочинну організацію.
ОСОБА_7 , як активний учасник створеної ОСОБА_9 злочинної організації виконував наступні функції: добровільно вступив до складу злочинної організації, з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, пов`язаних з заволодінням чужим майном, шляхом вимагання, інших злочинів із застосуванням насильства над громадянами, пов`язаних із примушуванням до вчинення певних дій та учинення злочинів проти громадського порядку та моральності; приймав безпосередню участь у вчинюваних злочинною організацією злочинах; будучи особою із добре розвинутими фізичними даними, вчинював фізичне та психологічне насильство щодо потерпілих під час вчинення злочинів; отримував належну йому частину матеріальних цінностей, здобутих злочинним шляхом; виконував інші функції відповідно до вказівок керівника злочинної організації.
Слідчий вважає наявними ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, існує ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_7 дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, санкція за який передбачає покарання виключно у вигляді позбавлення волі, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, останній буде переховуватися від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання. Крім того, вказаний ризик підтверджується і тим, що підозрюваний ОСОБА_7 неодноразово переховувався від органів досудового розслідування, в тому числі й компетентних органів Республіки Вірменії, що підтверджується перебуванням останнього у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Республіки Вірменії для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 104 КК Республіки Вірменія вбивство, скоєне групою осіб або організованою злочинною групою, що відповідає кваліфікації злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України;
- існує ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_7 дій, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні насильницьких кримінальних правопорушеннях, в тому числі із застосуванням предметів призначених для нанесення тілесних ушкоджень, вчинене організатором (членом) організованої групи, та перебуваючи на волі, він може шляхом погроз, вмовлянь, як особисто, так і спільно з іншими невстановленими особами, які є учасниками організованої ним групи, незаконно вплинути на потерплого, свідків, інших підозрюваних з метою зміни їх показів. Також вказаний ризик підтверджується фактом надходження потерпілим повідомлень із погрозами з метою примушування зміни наданих відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та інших осіб, показів;
- існує ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_7 дій, передбачених п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 177КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказані ризики підтверджуються тим, що на даному етапі не встановленні всі кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_7 , не встановленні всі учасники групи, а тому перебуваючи на волі останній може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які зможуть довести вчинення вказаних кримінальних правопорушень, таким чином перешкодити кримінальному провадженню, а також перебуваючи на волі, володіючи відомостями досудового розслідування, які стали йому відомі під час проведення слідчих дій за його участі, може попередити невстановлених осіб, які є учасниками організованої ним групи, з метою уникнення ними кримінальної відповідальності;
- існує ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_7 дій, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів із застосуванням насильства, що свідчить про те, що він здатний до вчинення такого роду кримінальних правопорушень та, знаходячись на волі, може вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжити злочину діяльність.
Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку слідчого виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.
Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Підозрюваний та його захисники в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, просили відмовити, зазначали, що вказана підозра ОСОБА_7 є необґрунтованою, не надано доказів скоєння інкримінованого злочину, відсутні ризики, на які посилається сторона обвинувачення в своєму клопотанні.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, надходжу до наступних висновків.
У даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Макіївка Донецької області, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , 12.09.2019, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України.
20.09.2019, ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 296, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 122 КК України.
Того ж дня, слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва відносно ОСОБА_7 застосовано заможний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 14.10.2019 включно.
08.10.2019, слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 06.12.2019 включно.
28.11.2019, ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 296, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 122, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України.
04.12.2019, слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва клопотання слідчого задоволено та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 01.02.2020 включно.
28.01.2020, слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва клопотання слідчого задоволено частково та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 27.02.2020, але не більше строку досудового розслідування.
04 жовтня 2019 року, слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва клопотання слідчого задоволено та продовжено строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження до 9 місяців, а саме до 14.04.2020 року.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.
Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Під час досудового розслідування встановлені обставини, які дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому вищевказаних кримінальних правопорушень, які підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а саме:заявою ОСОБА_13 від 06.04.2016 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення;заявою ОСОБА_13 від 14.04.2016 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення;заявою ОСОБА_13 від 15.04.2016 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення;протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 15.04.2016, в ході якого встановлено обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення;протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 22.04.2016, в ході якого встановлено обставини вчинення відносно ОСОБА_13 кримінального правопорушення;протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 22.04.2016, в ході якого остання підтвердила факт вчинення відносно ОСОБА_13 кримінального правопорушення;довідкою Міської клінічної лікарні м. Полтава від 14.04.2016 №5470, в якій зафіксовано факт наявності у ОСОБА_13 тілесних ушкоджень;висновком комп`ютерної томографії головного мозку ОСОБА_13 , в якому зафіксовано факт наявності у ОСОБА_13 тілесних ушкоджень;протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 26.04.2016, в ході якого встановлено обставини вчинення відносно ОСОБА_13 кримінального правопорушення;протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 27.04.2016, в ході якого встановлено обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення;протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 27.04.2016, в ході якого останній підтвердив причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінальних правопорушень;протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 28.04.2016, в ході якого останній підтвердив причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінальних правопорушень;протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 25.09.2019, в ході якого встановлено обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення;висновком експерта №70, в якому встановлено ступінь тілесних ушкоджень, наявних у ОСОБА_13 ;висновком експерта №894, в якому встановлено ступінь тілесних ушкоджень, наявних у ОСОБА_13 ;висновком експерта №281;висновком експерта №111, в якому встановлено ступінь тілесних ушкоджень, наявних у ОСОБА_13 ;протоколом огляду відеозапису від 19.08.2019, на якому зафіксовано факт спричинення ОСОБА_13 тілесних ушкоджень;висновком експерта за результатами проведення портретної експертизи від 12.09.2019 №25333/19-35;Відповіддю Департаменту міжнародного співробітництва НПУ від 07.06.2019 про перебування ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 в розшуку компетентними органами Республіки Вірменія з метою арешту та екстрадиції до цієї країни;колективним зверненням трудового колективу ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн» про вчинення відносно них кримінального правопорушення;протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 20.09.2019, в ході якого остання повідомила обставини вчинення кримінального правопорушення та зазначила перелік осіб, які причетні до його вчинення;протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 18.04.2019, в ході якого остання повідомила обставини вчинення кримінального правопорушення та зазначила перелік осіб, які причетні до його вчинення;протоколом від 04.04.2019 прийняття заяви про вчинення відносно ОСОБА_21 кримінального правопорушення;протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_21 від 09.09.2019, під час якого останній пояснив обставини вчинення відносно нього злочину;протоколом слідчого експерименту із ОСОБА_21 від 05.09.2019, в ході якого останній підтвердив раніше надані покази, а також пояснив механізм спричинення йому тілесних ушкоджень;протоколом пред`явлення особи для впізнання від 21.10.2019, в ході якого потерпілий впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка неодноразово вимагала у нього грошові кошти та наносила тілесні ушкодження;висновком судово-медичної експертизи від 29.08.2019 №042-1510-2019, якою встановлено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_21 ;протоколом допиту потерпілого ОСОБА_19 від 06.11.2019;протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_19 від 06.11.2019;протоколом допиту потерпілого ОСОБА_22 від 08.11.2019;протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_22 від 08.11.2019;протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 08.11.2019;протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_13 від 08.11.2019; Іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 в кримінального правопорушення, інкримінованих йому стороною обвинувачення.
Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі-Лист ВССУ) наголосив на тому, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:
- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;
- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;
4) перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;
5) враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").
Слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. У такий спосіб встановленню підлягає обґрунтованість підозри органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення підозрюваним, обвинуваченим;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік (неповнолітня особа, особа похилого віку) та стан здоров`я (наявність тяжких хвороб, інвалідності, нездатність самостійно пересуватися) підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого у місці його постійного проживання, в тому числі наявність у нього родини й утриманців. Необхідно з`ясувати сімейний стан цієї особи, стан здоров`я членів його сім`ї, кількість та вік дітей, строк фактичного проживання у цій місцевості тощо;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого. При врахуванні цієї обставини слідчий суддя, суд зобов`язаний проаналізувати матеріали сторін кримінального провадження, об`єктивно оцінити надані характеристики підозрюваному, обвинуваченому з місця роботи, навчання, проживання; дані, що свідчать про перебування підозрюваного, обвинуваченого на обліку у наркологічному, психоневрологічному диспансері, тощо;
7) майновий стан підозрюваного. Слід встановити наявність належного цій особі нерухомого майна у місцевості проживання та інших місцевостях, транспортних засобів, грошових банківських вкладів, їх розмір (за наявності відомостей, наданих стороною захисту);
8) наявність судимостей у підозрюваного,
9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Загальною декларацією прав людини (статті 3, 9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «ЛУЦЕНКО ПРОТИ УКРАЇНИ» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли з боку державних органів мала місце недобросовісність або введення в оману (рішення від 09 липня 2009 року у справі «Моорен проти Німеччини» (Mooren v. Germany) [ВП], заява № 11364/03, пункти 72, 77 та 78, з подальшими посиланнями), або коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74)».
Конституція України регламентує право кожної людини на свободу та особисту недоторканість.
Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК, приходить до обґрунтованого висновку про недоведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.
Прокурором, окрім того, не доведено що, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення є недоведеними, та відсутні підстави вважати, що відносно ОСОБА_7 дієвим буде лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з матеріалів справи не вбачається.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Таким чином, враховуючи дані, що характеризують особу підозрюваного, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, слідчий суддя вважає, що необхідно відмовити в застосуванні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати щодо нього альтернативний запобіжний захід, а саме: цілодобовий домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та унеможливить продовження вчинення злочинів.
Керуючись ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, статтями 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 195, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останньому, строком до 14 квітня 2020 року цілодобово залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням надання останньому невідкладної медичної допомоги.
Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду із встановленої періодичністю;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого або прокурора, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001426 від 05.10.2015;
- повідомляти слідчого, прокурора який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001426 від 05.10.2015 чи суд, про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованих йому діянь;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, у разі наявності, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
- носити електронні засоби контролю.
Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 .
Визначити строк дії ухвали слідчого судді в межах строку досудового розслідування до 14 квітня 2020 року включно.
Звільнити підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Дата складання повного тексту 26.02.2020 року о 13-45 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1