27.05.2020 Єдиний унікальний номер 205/1944/17
Провадження №1кп/205/224/20
Єд.унік.№205/1944/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження №0000719 від 12 березня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т.Магдалинівка Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, раніше засудженого: 15.07.2008 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки; 27.05.2009 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі; 08.09.2009 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі; 15.05.2013 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 31.08.2017 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі; офіційно не працевлаштованого, проживаючого АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст.185 ч.2, 186 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за ст.185 ч.3, 186 ч.2 КК України та вчиняючи злочин повторно, 11 березня 2017 року, близько 19 години 45 хвилин, знаходився біля дитячого майданчика, розташованого між будинками за адресою: м.Дніпро, вул.М.Дія 8 та ж/м Покровський 5Д, де побачив потерпілу ОСОБА_6 , яка тримала в руках мобільний телефон, після чого у нього виник злочинний умисел на відкрите заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, в той же день та час, обвинувачений ОСОБА_5 наблизився до потерпілої та під привідом здійснення дзвінка, попросив у неї мобільний телефон, а після того як вона відмовила, діючи відкрито, із корисливих міркувань, шляхом ривку заволодів її майном, а саме: мобільним телефоном «Sony Xperia C4 Dual E5333, Black», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , вартістю 7349,02 грн., після чого з викраденим майном з місця злочину зник, завдавши потерпілій майнову шкоду на зазначену суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність та вчиняючи злочин повторно, обвинувачений ОСОБА_5 , в той же день, тобто 11 березня 2017 року, близько 22 години 14 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи із корисливих міркувань, використовуючи мобільний телефон потерпілої ОСОБА_6 , яким він заволодів раніше, шляхом дзвінку на короткий номер «3700» та за допомогою голосового меню, таємно викрав з зарплатної картки потерпілої ОСОБА_6 для виплат «ПриватБанку» № НОМЕР_3 , грошові кошти в сумі 300 грн., які переказав на свою банківську картку № НОМЕР_4 , чим спричинив потерпілій майнову шкоду на суму 302 грн.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся за вчинене та підтвердив суду, що дійсно він, при зазначених в обвинувальному акті обставинах, у зазначеному місці та часі, шляхом ривка заволодів мобільним телефоном «Sony Xperia», вартістю 7349,02 грн., який належить потерпілій ОСОБА_6 , після чого шляхом дзвінка на короткий номер «3700» та за допомогою голосового меню, переказав з картки «ПриватБанку», яка належить потерпілій на свою банківську картку грошові кошти в сумі 300 грн.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 , а також інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит потерпілої та свідків в судовому засіданні, а також дослідження письмових доказів та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує його дії за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, а також за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиних ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст.12 КК України, належать до категорії середньої тяжкості та тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше засуджений, характеризується посередньо, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, частково відшкодував завдану шкоду.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбаченою ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

При призначенні покарання суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 , а також попередження нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачене законом, судом не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 , вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2017 року був засуджений за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі та до ухвалення зазначеного вироку вчинив інші злочини, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне призначити йому покарання за правилами ч.1, 4 ст.70 КК України, поглинувши призначеним покаранням покарання, призначене за вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2017 року.
На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи у сумі 170 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст.185 ч.2, 186 ч.2 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки;

-за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки та один місяць.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки та один місяць.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення призначеним покаранням покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, призначеним за вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2017 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки та один місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з 27 травня 2020 року.

В строк покарання зарахувати частково відбуте покарання за вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2017 року: з 16 травня 2017 року до 26 травня 2020 року, включно.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи №108 від 21 березня 2017 року в розмірі 170 гривень.

Речові докази по справі:

-копія договору про надання фінансового кредиту під заставу №9.10232/0 від 11 березня 2017 року, диск із відеозаписом із камер внутрішнього відео спостереження ломбарду «Онікс» залишити в матеріалах кримінального провадження;

-мобільний телефон «Sony Xperia», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 залишити у потерпілої ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1