Дата документу 03.02.2020
Справа № 334/553/20
Провадження № 1-кс/334/313/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2020 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Ленінського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000375 від 30 січня 2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України
ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000375 від 30 січня 2020р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий навів ті обставини, що 30 січня 2020 року, приблизно о 12 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Ауді 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині вул. Олександра Говорухи зі сторони вул. Космічної в напрямку вул. Парамонова в м. Запоріжжі. В салоні вказаного автомобіля в якості пасажира перебувала ОСОБА_5 .

Попереду, у попутному з водієм ОСОБА_4 напрямку, здійснював рух автомобіль «Тойота» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 .

В цей же час, на лівому тротуарі по ходу руху водія ОСОБА_4 перебувала пішохід ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час руху, в районі будинку 24, по вул. Олександра Говорухи, водій ОСОБА_4 допустив занос керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого відбувся контакт правою боковою частиною кузова із задньою лівою частиною кузова автомобіля «Тойота», після чого в стані заносу виїхав на лівий по ходу свого руху тротуар, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , та у подальшому правою частиною кузова контактував з деревом. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці пригоди.

Кримінальне правопорушення кваліфікується за ознаками ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 видного ТСЦ 2341, автомобіль «Ауді 100» р/н НОМЕР_1 , є власністю ОСОБА_8 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

30.01.2020 року, під час проведення огляду місця події, автомобіль «Ауді 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 - тимчасово затримано та поміщено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.
На стадії досудового розслідування виникла необхідність забезпечення арешту та вилученні транспортного засобу, на якому було скоєно дорожньо-транспортну пригоду.

В подальшому на стадії досудового розслідування необхідно провести судову автотехнічну експерту, провести повторний огляд транспортного засобу, для чого необхідна його наявність на зберіганні органом досудового розслідування.

Беручи до уваги вищевикладене орган досудового розслідування вважає необхідним накласти арешт на автомобіль «Ауді» реєстраційний номер НОМЕР_1 , для забезпечення зберігання під час проведення досудового розслідування.

Клопотання слідчого оформлено відповідно до ст. 171 КПК України та погоджено процесуальним прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, на задоволені клопотання наполягає та просить його задовольнити

Розгляд вказаного клопотання проходив без участі особи, у володінні якої знаходяться вказані документи, оскільки слідчим виконані вимоги ч. 2 ст. 163 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Так, згідно положень ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно до ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучені під час огляду речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Слідчим суддею встановлено, що 30.01.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України, кримінальне провадження №0000375.

30.01.2020 року, під час проведення огляду місця події, автомобіль «Ауді 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 - тимчасово затримано та поміщено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.
Автомобіль «Ауді 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу виданий НОМЕР_3 .

31.01.2020 року постановою автомобіль «Ауді 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом.
Таким чином, при зверненні із клопотанням доведено вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, доказове значення у якому має вказаний автомобіль, який має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Зважаючи на викладене вище, з урахуванням вимог ч. 2 ст.173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню частково, оскільки слідчим було обґрунтовано правову підставу для арешту майна, транспортний засіб зберігає на собі сліди дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим забезпечення його збереження в тому ж вигляді, в якому він перебуває після дорожньо-транспортної пригоди, являється одним із способів встановлення доказів у кримінальному провадженні, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про арешт майна, в зв`язку з чим можливо накласти арешт на автомобіль «Ауді 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, 1992 року випуску, який є власністю ОСОБА_8 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Однак, зберігання вказаного автомобілю здійснюється в порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України №1104 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», тому в частині вимоги слідчого щодо права зберігання транспортного засобу на території спеціального майдану Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, з можливістю подальшої передачі на відповідальне зберігання власнику після проведення необхідних експертиз та слідчих дій відмовити.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000375 від 30.01.2020 задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «Ауді 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, 1992 року випуску, який є власністю ОСОБА_8 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1