У Х В А Л А
27 квітня 2020 року
м. Київ
Провадження № 13-25зво20
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17

розглянула заяву ОСОБА_18 про перегляд вироку Апеляційного суду Полтавської області від 07 грудня 2004 року та ухвали Верховного Суду України від 14 липня 2005 року за виключними обставинами і

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Апеляційного суду Полтавської області від 07 грудня 2004 року ОСОБА_18 засуджено за пунктами а, и, і ст. 93, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 123, ст. 42 Кримінального кодексу України (далі - КК України) до довічного позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна.
Як убачається зі змісту поданої заяви засуджений просить переглянути за виключними обставинами судові рішення щодо нього. Підставою для перегляду судових рішень за виключними обставинами заявник вважає рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 № 2-р/202.
Суддя Великої Палати Верховного Суду ухвалою від 24 березня 2020 року заяву ОСОБА_18 про перегляд вироку Апеляційного суду Полтавської області від 07 грудня 2004 року та ухвали Верховного Суду України від 14 липня 2005 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини третьої статті 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 залишила без руху надавши строк для усунення недоліків поданої заяви.
Як убачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію судового рішення ОСОБА_18 отримав 01 квітня 2020 року.
13 квітня 2020 року, тобто у межах встановленого строку на усунення недоліків, ОСОБА_18 надіслав на адресу Суду змінену заяву (№110/0/257-20 від 21 квітня 2020 року), в якій знову не наведено обґрунтування наявності обставин, на які він посилається, як на виключні.
Зі змісту заяви вбачається, що заявник, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020, вважає Верховний Суд, який постановою від 21 січня 2020 року залишив без змін ухвалу Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 16 травня 2017 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд вироку Апеляційного суду Полтавської області від 07 грудня 2004 року та ухвали Верховного Суду України від 14 липня 2005 року за нововиявленими обставинами щодо нього, судом, який не мав на те повноважень. Однак, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 створення та діяльність Верховного Суду не були визнані неконституційними.
Інших аргументів, які б вказували, як встановлені Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення відповідно до рішення від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 впливають на справедливість судового розгляду і постановлених судами остаточних рішень щодо нього, заявник на виконання ухвали суду про залишення заяви без руху від 24 березня 2020 року не наводить.
Суд окремо зауважує, що, хоча ОСОБА_18 як підставу для перегляду постановлених щодо нього судових рішень зазначає рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020, заявник одночасно у поданій заяві наводить доводи, які зводяться до його незгоди із постановленими щодо нього судовими рішеннями.
В той же час, Велика Палата Верховного Суду не має повноважень щодо повторного касаційного перегляду прийнятих судових рішень. Ураховуючи положення частини другої статті 45 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402VIII, Велика Палата Верховного Суду не є четвертою інстанцією в системі судів кримінальної юрисдикції та не наділена повноваженнями щодо перегляду судових рішень з інших підстав, ніж встановлені процесуальним законом.

Неусунення недоліків, про які вказано в ухвалі суду про залишення заяви без руху, позбавляє Велику Палату Верховного Суду можливості відкрити провадження за виключними обставинами.
Виходячи зі змісту частини третьої статті 464 КПК України, до заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими статтею 462 цього Кодексу, застосовуються правила частини третьої статті 429 цього Кодексу, відповідно до яких залишена без руху заява повертається, якщо в установлений строк особа не усунула наявні в ній недоліки.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 429, 459 - 464 КПК України, Велика Палата Верховного Суду

у х в а л и л а:
Заяву засудженого ОСОБА_18 про перегляд вироку Апеляційного суду Полтавської області від 07 грудня 2004 року та ухвали Верховного Суду України від 14 липня 2005 року за виключними обставинами разом із усіма доданими до неї матеріалами повернути заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_10
ОСОБА_3 ОСОБА_11
ОСОБА_4 ОСОБА_13
ОСОБА_5 ОСОБА_12
ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_14 ОСОБА_15
ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_16 ОСОБА_17