справа №176/676/20
провадження №1-кс/176/181/20
УХВАЛА
Іменем України

07 травня 2020 р. Слідчий суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , судовому розпоряднику ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовті Води в залі суду клопотання слідчого СВ Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Докучаєвськ Донецької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, не маючого інвалідності, не військовозобов`язаного, фактично проживаючого за адресою: квартира АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз судимого вироком Докучаєвського міського суду Донецької області від 18 вересня 2013 року за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 5 місяців,

в рамках кримінального провадження №0000039, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 січня 2020 року за правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого СВ Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №0000039, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 січня 2020 року за правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 263 КК України.

Дане клопотання мотивоване тим, що 17 січня 2020 року до Жовтоводського ВП ГУНГІ в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про виявлення кримінального правопорушення оперативним співробітникам Жовтоводського ВП, за фактом отримання даних відносно громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що здійснює зберігання боєприпасів.

За даним фактом 17 січня 2020 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000039, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за фактом незаконного поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , приблизно в серпні 2017 року, більш точного часу слідством не встановлено, перебуваючи поряд із автостанцією «Курахово», що розташована за адресою: вулиця Маяковского, 46А, місто Курахове, Мар`їнський район, Донецька область, у лісосмузі знайшов сумку із боєприпасами, після чого, з порушенням вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого Кабінетом Міністрів України №576 від 12.10.1992 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, не маючи відповідного, передбаченого законом дозволу на придбання та зберігання, в лісосмузі поряд із автостанцією «Курахово», що розташована за адресою: вулиця Маяковского, 46А, місто Курахове, Мар`їнський район, Донецька область, незаконно набув боєприпаси, серед яких: юрок патронів 7,62 мм з бронебійно-запалювальними кулями «Б-32», зразка 1954 юку, п`ятдесят сім патронів 5,45 мм проміжні зразка 1974 року та три патроні 5,45 мм суміжні із трасуючими кулями зразка 1974 року.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу направленого на незаконне зберігання боєприпасів, ОСОБА_6 , в невстановлений слідством час, переніс їх до квартири АДРЕСА_1 , яку винаймав у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

28 квітня 2020 року, на підставі ухвали слідчого судді Жовтоводського міського суду ОСОБА_1 від 23 квітня 2020 року, було проведено обшук квартири АДРЕСА_1 в ході якого виявлено і вилучено боєприпаси, серед яких: сорок патронів - 7,62 мм з бронебійно-запалювальними кулями «Б-32», зразка 1954 року, п`ятдесят сім патронів 5,45 мм проміжні зразка 1974 року та три патроні 5,45 мм проміжні із трасуючими кулями разка 1974 року.

Відповідно до висновку судової експертизи зброї від 30.04.2020 №19/104-7/1/483 надані шістдесят патронів на експертизу є бойовими припасами: п`ятдесят сім патронів 5,45 мм проміжні зразка 1974 року та три патроні 5,45 мм проміжні із трасуючими кулями зразка 1974 року. Патрони виготовлені промисловим способом, удатні до стрільби. Надані 60 патронів призначені для стрільби з бойової нарізної |сої: автоматів «АК-74», «АКС-74», «АКС-74У», ручних кулеметів «РПК-74» та їх модифікацій.

Відповідно до висновку судової експертизи зброї від 30.04.2020 № 19/104- Б -84 надані сорок патронів - 7,62 мм з бронебійно-запалювальними кулями «Б-32», зразка 1954 року на експертизу є бойовими припасами. Патрони виготовлені промисловим способом, придатні до стрільби. Надані 40 патронів призначені для стрільби з бойової нарізної зброї: гвинтівок зразку 1891/30роках., самозарядних гвинтівок зразка, 1940 року «СВТ», «СВД», карабінів зразку 1938 та 1944 р. кулеметів «ДП», «ПК», «ПКМ».

Тобто, ОСОБА_6 , незаконно придбав та зберігав у квартирі АДРЕСА_1 , вищевказані бойові припаси, без передбаченого законом дозволу.

05 травня 2020 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Докучаєвськ Донецької області, громадянина України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто зберігання, придбання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Будучи допитаним у якості підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбачено ч. 1ст. 263 КК України, ОСОБА_6 пояснив обставини вчинення ним кримінального правопорушення та вказав, що у скоєному щиро кається, свою вину визнає повністю.

Обставини вчинення ОСОБА_6 злочину, підтверджується наступними доказами: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 09.04.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 09.04.2020; протоколом обшуку від 30 квітня 2020 року №19/104-7/1/484; висновком судової експертизи зброї від 30 квітня 2020 року №19/104-7/1/483; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 30 квітня 2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 30 квітня 2020 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває та раніше не перебував, слух та зір знаходяться в нормальному стані, черепно-мозкових травм не має, дійсність сприймає адекватно та повністю відповідає за свої дії та вчинки, офіційно не одружений, дітей не має, проживає самостійно.

При цьому у поданому клопотанні слідчий зазначає, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, ніде не зареєстрований, часто змінює місця проживання, на території міста Жовті Води офіційно не працевлаштований, слідчий вважає, що є всі підстави вважати, що останній з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а отже наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, слідчий зазначав, оскільки підчас обшуку квартири АДРЕСА_1 були присутні свідки, ОСОБА_6 може шляхом переконання, тиску чи залякування примусити їх змінити свої покази.

На думку слідчого, викладені факти свідчать про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт.

Прокурор ОСОБА_5 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали клопотання за обставин викладених в ньому та просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував у задоволенні клопотання слідчого. Зазначив, що тривалий час проживає за адресою квартира АДРЕСА_1 , де дійсно незаконно зберігав бойові припаси.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, приходить до таких висновків.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Частиною 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оскільки поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини.

Так, за загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Анологічна позиція Європейського суду з прав людини викладена у рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року. Одночасно, у даному рішенні наголошується на тому, що підозра буде вважатися обґрунтованою лише у випадку, коли вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням. Це означає, що у слідчого мають бути докази, які вказують на причетність особи до вчинення кримінального правопорушення (показання свідків, потерпілих, речові докази, протоколи слідчих дій тощо).

Із всього вище викладеного слідує, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною.

В судовому засіданні встановлено, що 05 травня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в рамках кримінального провадження №0000039 від 17 січня 2020 року.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, про яке іде мова в клопотанні підтверджується доданими до клопотання письмовими доказами: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 09.04.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 09.04.2020; протоколом обшуку від 28.04.2020; висновком судової експертизи зброї від 30 квітня 2020 року №19/104-7/1/484; висновком судової експертизи зброї від 30 квітня 2020 року №19/104-7/1/483; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 30 квітня 2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 30 квітня 2020 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 .

Таким чином, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо можливої причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Другою складовою підставою застосування запобіжних заходів, зокрема, тримання під вартою, є наявність ризиків, що дозволяють обґрунтовано вважати, що особа може перешкоджати здійсненню кримінального провадження або вчинити інше кримінальне правопорушення та ін.

Виходячи із аналізу правових позицій ЄСПЛ, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи їх переконливість. При цьому для застосування тримання під вартою як запобіжного заходу прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Врахувавши дійсні обставини справи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином та за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, ніде не зареєстрований, часто змінює місця проживання, на території міста Жовті Води офіційно не працевлаштований, слідчий суддя погоджується з наявністю ризику його переховування від органів досудового розслідування або суду, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя вважає необґрунтованими, безпідставними та здебільшого абстрактними доводи слідчого щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Будь-яких підтверджуючих доказів того, що ОСОБА_6 будь-коли раніше намагався або в подальшому буде намагатися незаконно впливати на свідків органом досудового розслідування не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя враховує вимоги п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
За глибоким переконанням слідчого судді застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби є достатнім для уникнення ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, та для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Застосування зазначеного запобіжного заходу з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного наразі не встановлено.
Зважаючи на викладене, з метою не допущення ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, вважаю необхідним застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 193, 196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №0000039, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 січня 2020 року за правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 263 КК України, задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Докучаєвськ Донецької області, громадянина України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 05 липня 2020 року включно, заборонивши йому цілодобово залишати помешкання за адресою: квартира АДРЕСА_1 .
На період застосування цілодобового домашнього арешту покласти на ОСОБА_6 обов`язки:
- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, залежно від стадії кримінального провадження;
- утримуватися від спілкування з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які є свідками по кримінальному провадженню №000039;
- не відвідувати будь-які розважальні заклади.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Копію ухвали направити до Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, для належного виконання.
Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Жовтоводського міського суду
Дніпропетровської області ОСОБА_1