Справа № 583/2632/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" травня 2020 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю адвоката - ОСОБА_3 ,
розглянувши клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про арешт майна
в с т а н о в и в:
24.04.2020 року до суду від адвоката ОСОБА_3 надійшло клопотання про вжиття заходів забезпечення кримінального провадження (арешт майна) з метою недопущення реалізації майна, на яке може бути звернуто стягнення та забезпечення цивільного позову.
Вимоги мотивує тим, що вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14.11.2019 року ОСОБА_5 визнано винною в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та призначено покарання за цим законом у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 та стягнуто з ОСОБА_6 на її користь на відшкодування матеріальної шкоди 350000 грн.. ОСОБА_5 скористалась правом на оскарження вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області. Сумським апеляційним судом в зв`язку з посиленими умовами карантину розгляд кримінальної справи призначено на 22.06.2020 року. З метою забезпечення накладення арешту на майно ОСОБА_5 для виконання вироку ОСОБА_4 було подано відповідну заяву колегії суддів Сумського апеляційного суду з метою вжиття заходів забезпечення кримінального провадження. Листом від 17.04.2020 року заяву повернуто, як таку, що не підлягає розгляду апеляційним судом. Заявниці відомо, що ОСОБА_5 намагається відчужити належну їй квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та з цією метою звернулась до суду з позовною заявою про скасування заборони та припинення обтяження на нерухоме майно. В зв`язку з тим, що є реальні підстави для занепокоєння потерпілої ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_3 звернувся з відповідним клопотанням до суду.
Захисник ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав із підстав викладених у ньому.
Інші учасники процесу до суду не прибули, будучи сповіщеними про розгляд справи, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд проаналізувавши матеріали клопотання, врахувавши доводи особи, що звернулася з клопотанням прийшов до наступного.
Встановлено, що в провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області перебувало кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000809 від 03.10.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14.11.2019 року ОСОБА_5 визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та призначено їй покарання за цим законом у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Цивільний позов ОСОБА_4 задоволено та стягнуто з ОСОБА_5 на її користь на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 350000 грн.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частиною 6 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Кримінальна процесуальна діяльність здійснюється у певній послідовності та може поділятися на частини, що називають стадіями кримінального провадження.
Стадії кримінального провадження - це відносно самостійні етапи кримінальної процесуальної діяльності, що характеризуються безпосередніми завданнями, специфічним колом суб`єктів процесуальної діяльності, властивою їм кримінальною процесуальною формою та підсумковими рішеннями.
Відповідно до чинного законодавства кримінальне провадження складається з певної кількості стадій, а саме: 1) досудове розслідування; 2) судове провадження у першій інстанції 3) провадження в суді апеляційної інстанції; 4) провадження в суді касаційної інстанції; 5) провадження за нововиявленими або виключними обставинами; 6) виконання судових рішень;
Процедура судового провадження у першій інстанції регламентована Розділом IV КПК України і передбачає, що провадження в суді першої інстанції складається з підготовчого провадження (глава 27 КПК) і судового розгляду (глави 28, 29 КПК). Завершується вказана стадія постановленням судового рішення за результатами розгляду кримінального провадження у виді вироку чи ухвали.
Виконання судових рішень - це окрема самостійна стадія кримінального провадження, в якій суд вирішує усі питання, що виникають у зв`язку зі зверненням судового рішення до виконання, і регламентується Розділом VІІІ КПК України.
Таким чином, на думку суду, після винесення вироку по кримінальному провадженні суддя не в праві приймати рішення по зазначеному заходу забезпечення кримінального провадження, а тому заявлені вимоги за клопотанням про арешт майна задоволенню не підлягають.
Судом зважено, що клопотання про арешт майна подане до суду з метою забезпечення цивільного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , поданого в рамках кримінального провадження.
У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Кримінальний процесуальний кодекс України не містить норми, яка б регулювала порядок вирішення в порядку забезпечення позову, проте Цивільний процесуальний кодекс України має відповідні правові норми, а тому при розгляді питання про вжиття заходів забезпечення кримінального провадження (арешт майна) з метою недопущення реалізації майна, на яке може бути звернуто стягнення та забезпечення цивільного позову підлягає застосуванню аналогія права.
У відповідності з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Частиною 2 цієї ж статті зазначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Проте вироком суду за результатами розгляду вказаного кримінального провадження вирішено по суті і цивільний позов ОСОБА_4 . Після прийняття рішення по суті цивільного спору цивільне процесуальне законодавство вжиття заходів забезпечення позову суддею, який приймав рішення по суті, також не допускає.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог, оскільки чинним законодавством не передбачено вирішення питання забезпечення позову після закінчення судового розгляду справи.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 131, 170, 173КПК України, суд -
ухвалив:
В задоволенні клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про арешт майна - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя Охтирського міськрайонного суду ОСОБА_1