Справа № 162/606/19
Провадження №1-кп/157/6/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2020 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 березня 2019 року за № 0000043 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Веселий Гай Охтирського району Сумської області, жителя АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, учня Любешівського технічного коледжу Луцького національного технічного університету, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 09 березня 2019 року біля 04 год., перебуваючи в приміщенні будинку культури с. Люб`язь, що на вул. Перемоги, 12 с. Люб`язь Любешівського району Волинської області, діючи з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «Huawei», моделі «PRA-L1» IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , S/N НОМЕР_3 , який знаходився у кишені жіночої сумки, належної ОСОБА_7 , чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на суму 2041 грн. 67 коп.

Крім того, ОСОБА_4 03 квітня 2019 року біля 02 год., перебуваючи поблизу під`їзду №3 на території багатоквартирного житлового будинку, що на вул. Незалежності смт. Любешів Волинської області, діючи з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, повторно, всупереч волі володільця ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу таємно викрав мопед марки «Suzuki Lets 2», номерний знак НОМЕР_4 , чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , вартістю 7022 грн., після чого, утримуючи кермо транспортного засобу в руках, без запуску двигуна, вивів його за межі вказаного подвір`я.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене повторно.

Під час досудового розслідування 26 липня 2019 року між прокурором Любешівського відділу Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_9 , яка на підставі ст. 37 КПК України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000043, та обвинуваченим ОСОБА_10 , за участю законного представника ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_5 , було укладено угоду про визнання винуватості, що відповідає вимогам ст. 472 КПК України, за умовами якої ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, зобов`язувався сприяти розслідуванню і встановленню обставин вказаних кримінальних правопорушень. Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Сторонами також узгоджено міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 : за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.; за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі статей 75, 104 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з частинами 2, 4, 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України є злочинами відповідно середньої тяжкості та тяжким злочином.

25 липня 2019 року потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надали прокурору письмову згоду на укладення ним з підозрюваним угоди про визнання винуватості.

Угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_10 про підозру, узгоджена сторонами міра покарання, передбачена санкцією ч. 2 ст. 289 КК України, яка передбачає більш суворе покарання за злочин з числа вчинених, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Любешівського відділу Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_9 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншої і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи на суму 1001 грн. та судової автотоварознавчої експертизи на суму 785 грн. 05 коп., що підтверджуються розрахунками вартості та калькуляцією проведеної експертизи, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Підстав для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження немає.

Керуючись статтями 314, 374, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 липня 2019 року, укладену між прокурором Любешівського відділу Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_9 з однієї сторони та неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 з іншої в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 березня 2019 року за №0000043.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі статей 75, 104 КК України із застосуванням ст. 76 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: мобільний телефон марки «Huawei», моделі «PRA-L1» IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , S/N НОМЕР_3 , який знаходиться на зберіганні в потерпілої ОСОБА_7 , залишити в її власності; мопед марки «Suzuki Lets 2», номерний знак НОМЕР_4 , чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , тимчасовий реєстраційний талон на вказаний транспортний засіб, ключ запалювання до даного транспортного засобу, мотошолом чорно-червоного кольору з написом «МАХ», які знаходяться на зберіганні в потерпілого ОСОБА_8 , залишити в його власності; кеди синього кольору з написом «Converse», що знаходяться в камері зберігання речових доказів Любешівського відділення поліції Камінь-Каширського відділу поліції ГУНП у Волинській області, передати власнику ОСОБА_12 ; кросівки чорно-червоного кольору з написом «Puma», що знаходяться в камері зберігання речових доказів Любешівського відділення поліції Камінь-Каширського відділу поліції ГУНП у Волинській області, передати власнику ОСОБА_4 .

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави 1786 (одну тисячу сімсот вісімдесят шість) гривень 05 копійок процесуальних витрат на залучення експертів для проведення судових товарознавчої та автотоварознавчої експертиз.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду через Камінь-Каширський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1