ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3218/19 Справа № 185/7371/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 , на вирок Павлоградського міськрайонного суду від 18 вересня 2019 року у кримінальному провадженні № 0001268 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Павлоградського міськрайонного суду від 18 вересня 2019 року визнано винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у вигляді громадських робіт в кількості 70 годин.Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3300 грн.
ОСОБА_7 визнано винним за те, що 04 червня 2019 року о 10 год. 19 хв. він проходив повз ТЦ «Олімпія», який розташований по вулиці Горького, 164, м. Павлограда Дніпропетровської області, побачив на узбіччі дороги автомобіль марки «Хюндай Елантра», в якому за кермом сидів ОСОБА_8 , з яким у ОСОБА_7 були неприязні стосунки. Коли ОСОБА_7 підійшов до вказаного автомобіля, між ним та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 умисно наніс через відкрите скло передньої водійської двері 3 удари кулаками правої та лівої руки в область голови ОСОБА_8 , у цей час останній з метою припинення хуліганських дій ОСОБА_7 вибіг з автомобіля, після чого ОСОБА_7 умисно наніс ОСОБА_8 4 удари кулаками правої та лівої руки по голові в область обличчя, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до легких.
Не оскаржуючи доведеність вини, та не оскаржуючи фактичних обставин злочину, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Павлоградського міськрайонного суду від 18 вересня 2019 року в частині призначення покарання, та призначити йому покарання у вигляді штрафу до п`ятидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, також просить зменшити розмір моральної шкоди.
В обгрунтування своєї апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінку його поясненням з приводу того, що він надає послуги пасажирських перевезень у сфері таксі, тому виконання покарання у вигляді громадських робіт в кількості 70 годин позбавить його можливості працювати.
Також на його думку, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив спричинену потерпілому моральну шкоду, та визначив надто великий розмір для відшкодування, а також те, що потерпілий не надав жодного доказу про завдання йому матеріальної шкоди.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Павлоградського міськрайонного суду від 18 вересня 2019 року, ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді громадських робіт в кількості 70 годин.
Доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації скоєного ОСОБА_7 , в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядається.
При ухваленні вказаного вироку, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є злочином невеликої тяжкості.
Також суд першої інстанції врахував відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.
Разом з тим, суд першої інстанції врахував ту обставину, що обвинувачений офіційно не працевлаштований.
Відповідно до ч. 2 ст. 53 КК України, розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного.
Колегія суддів вважає, що альтернативний вид покарання у вигляді штрафу до п`ятидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян не може бути застосований до ОСОБА_7 , оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, та з матеріалів кримінального провадження не вбачається доказів щодо можливості обвинуваченого сплатити штраф.
Тому колегія суддів погоджується з встановленими судом обставинами і вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у вигляді громадських робіт в кількості 70 годин, буде достатнім для виправлення та попередження нових правопорушень.
Також суд першої інстанції визначив розмір морального відшкодування потерпілому ОСОБА_8 в сумі 3300 грн.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Відповідно до роз`яснень викладених в п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Колегія суддів вважає, що посилання апелянта на ті обставини, що удари він завдавав у відповідь на протиправну поведінку потерпілого, а також на те, що потерпілий не надав доказів на підтвердження матеріальної шкоди є безпідставними, та не є підставою для зменшення розміру моральної шкоди, оскільки сам обвинувачений не спростовує того, що саме внаслідок його ударів спричинено тілесні ушкодження потерпілому.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Павлоградського міськрайонного суду від 18 вересня 2019 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України без змін.
Керуючись ст.ст.407, 404 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на вирок Павлоградського міськрайонного суду від 18 вересня 2019 року у кримінальному провадженні № 0001268 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України залишити без задоволення.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду від 18 вересня 2019 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4