ВИРОК
Іменем України

17.12.2019 року Франківський районний суд м. Львова у складі суду присяжних :
головуючої- судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
присяжних: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
при секретарі ОСОБА_6
з участю прокурора ОСОБА_7
захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9
за участю перекладача перекладача ОСОБА_10

розглянувши в залі суду в м. Львові у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001661 від 15.10.2013 року про обвинувачення :

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Чоп, Ужгородського району, Закарпатської області, громадянки України, циганки, із початковою освітою (1 клас), незаміжньої, на утриманні дітей не має (чотирьом малолітнім дітям якої надано статус позбавлених батьківського піклування та вони навчаються і проживають у відповідних закладах на території Закарпатської області), непрацюючої, раніше не судимої, проживаючої і зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.2,12 ч.2 ст.115 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Руські Комарівці, Ужгородського району, Закарпатської області, громадянина України, цигана, із початковою освітою (2 класи), неодруженого, на утриманні дітей не має, непрацюючого, раніше судимого востаннє 20.12.2011 Ужгородським міськрайонним судом за ч.3 ст.185, ч.2 ст.296 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання із іспитовим строком 3 роки в залі суду, проживаючого і зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.2,12 ч.2 ст.115 КК України,

за участю обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , суд,
ВСТАНОВИВ:
у вечірній час одного із днів у період із 14 червня 2013 року до 23 серпня 2013 року, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , знаходячись у само забудованій палатці на території сміттєзвалища, що по вул.Чорновола у м.Ходорові, Жидачівського району, Львівської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на вчинення умисного вбивства малолітньої дитини ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи обуреним тим, що останній справив природні потреби у палатці, керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на вчинення вбивства ОСОБА_13 . ОСОБА_11 за попередньої змовою групою осіб із ОСОБА_12 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, з метою позбавлення життя ОСОБА_13 , взяла дерев`яну палицю довжиною близько1 метра, яка знаходячись у палатці, і нею завдала 3 удари в ділянку грудей останнього, внаслідок яких ОСОБА_13 впав на землю і почав сильно плакати, після чого ОСОБА_12 , діючи спільно із ОСОБА_11 , тією ж палицею завдав 2 удари у ділянку грудей ОСОБА_13 та завдав 5 ударів кулаками по спині і в ділянку грудей останнього, внаслідок яких ОСОБА_13 помер на місці події, тобто умисно вбили малолітню дитину ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після цього ОСОБА_11 і ОСОБА_12 виявивши, що ОСОБА_13 мертвий, з метою приховання слідів злочину, труп останнього винесли із палатки на деяку відстань, де помістили у коробку і підпалили.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №440 від 19.11.2013, надані на дослідження фрагменти кісток належать людині: наявність відділень частини фрагментів кісток по епіфізарних лініях, а також наявність на фрагментах правої верхньощелепної кістки та нижньої щелепи 8 молочних зубів (двох різців, чотирьох молярів та ще двох молярів, які не прорізались (знаходяться в альвеолярному відростку), наявність добре виразної лунки ікла) вказують на належність кісток дитині віком близько 2-2.5, роки, краї переважної більшості фрагментів кісток мають ознаки дії високої температури (полум`я), а згідно із висновком молекулярно-генетичної експертизи №10/473 від 28.10.2013, генетичні ознаки двох фрагментів кісток збігаються між собою і походять від особи чоловічої генетичної статі.
Відтак дії обвинуваченого ОСОБА_12 вірно кваліфіковані за п.п.2,12 ч.2 ст.115 КК України, оскільки обвинувачений вчинив умисне вбивство, тобто вчинив умисне протиправне заподіяння смерті малолітній дитині, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Дії обвинуваченої ОСОБА_11 вірно кваліфіковані за п.п.2,12 ч.2 ст.115 КК України, оскільки обвинувачена вчинила умисне вбивство малолітньої дитини за попередньою змовою групою осіб.
Частиною 2 ст.17 КПК України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і така особа має бути виправдана, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_11 від дачі показань відмовилися на підставі статті 63 Конституції України. Однак, на адресу суду 17.12.2019 року подали письмові заяви, згідно яких свою вину у вчиненому визнали повністю, щиро розкаялись у вчиненому та просять суворо не карати.
Представник потерпілого Виконавчий комітет Чопської міської ради 28.03.2019 року надіслав клопотання про розгляд справи без участі органу опіки та піклування.
Відтак, на підставі ст.55 КПК України та відповідно до ч.1 ст.325 КПК суд ухвалює рішення про проведення судового розгляду без представника потерпілого.
Незважаючи на визнання вини обвинуваченими ОСОБА_12 та ОСОБА_11 та позиції сторони захисту щодо невинуватості обвинувачених у вчинені кримінального правопорушення передбаченого п.п.2,12 ч.2 ст.115 КК України, вина обвинувачених доведена зібраними під час досудового розслідування та безпосередньо дослідженими в ході судового розгляду наступними доказами.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що знає обвинувачених, оскільки працював на сміттєзвалищі, що по вул.Чорновола у м.Ходорові, Жидачівського району, Львівської області. Обвинуваченого ОСОБА_12 свідок охарактеризував як жорстоку людину, оскільки його знайомий віддав обвинуваченому собаку, якій останній відрізав вуха, що призвело до смерті собоки. Свідок ствердив, що йому відомо, що в обвинувачених на час інкримінованих подій було п`ятеро дітей. Однак, одного дня, точної дати пригадати не може, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 йшли до лісу разом з чотирьма дітьми. Свідок помітив, що з ними вже не було найменшого хлопчика. Крім того, свідок ствердив, що був присутнім під час проведення оперативно-розшукових заходів, а саме відтворення місця події, бачив ящик з залишками тіла людини.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що працював на сміттєзвалищі, що по вул.Чорновола у м.Ходорові, Жидачівського району, Львівської області, де часто бачила обвинувачених з якими було п`ятеро дітей. Про те, що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 вбили наймолодшого хлопчика дізналась зі слів чоловіка, ОСОБА_14 . Оскільки пройшло багато часу обставин вчинення злочину та те в яких умовах проживали діти та обвинувачені пригадати не могла.

Окрім поданих суду заяв про визнання вини обвинуваченими, показів свідків вина ОСОБА_12 та ОСОБА_11 також повністю підтверджується письмовими доказами безпосередньо дослідженими судом в судовому засіданні, при дослідженні встановлено наступне.

В судовому засіданні судом присяжних встановлено, що ОСОБА_13 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується актовим записом про народження №09 від 27.08.2012 року. Державна реєстрація відбулася з пропуском строку відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Ужгородському районі Ужгородського управління юстиції Закарпатської області. У графі відомості про батька вказано ОСОБА_16 , у графі відомості про матір ОСОБА_11 . Документом, що підтверджує факт народження дитини є медичне свідоцтво про народження №1514 від 17.06.2011 року, видане Ужгородським міським перинатальним центром Закарпатської області.
Як вбачається з довідки №914 про перебування дитини під наглядом лікувального закладу, а саме Ужгородської районної лікарні №1 м.Чоп, ОСОБА_13 взятий на облік 20.06.2001 року та матір`ю у довідці вказана ОСОБА_11 .
Згідно довідки від 01.08.2012 року виданої Виконавчим комітетом Чопської міської ради ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканці АДРЕСА_1 про те, що ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 дійсно проживає разом із нею по вищевказаній адресі з дня народження.
Крім того, в судовому засіданні, судом встановлені наступні обставини щодо способу життя обвинувачених, щодо житлово-побутових умов приживання сім`ї обвинуваченої ОСОБА_11 , що перебувають в причиново-наслідковому зв`язку з вчиненим обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 злочином умисним вбивством малолітньої дитини.
Як вбачається з дослідженого акту обстеження житлово-побутових умов від 10.09.2013 року у зв`язку з усним звернення представників ромського населення до Управлінння праці та соціального захисту, щодо невиконання батьківських обов`язків ОСОБА_11 перебуває на обліку в УПСЗН та отримує всі належні виплати на дітей. Комісією у складі: заступника міського голови ОСОБА_17 , начальника управління соціального захисту ОСОБА_18 , спеціаліст відділу соціального захисту населення ОСОБА_19 , спеціаліста служби в справах дітей ОСОБА_20 та В.о. директора Чопського міського Центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді ОСОБА_21 перевірено житлово-побутові умови проживання малолітніх ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 . На момент обстеження за даною адресою відсутні ОСОБА_11 та її п`ятеро малолітніх дітей. Комісією зафіксовано, що у ОСОБА_26 , 1969 р.н., яка є тіткою ОСОБА_11 , знаходяться двоє дітей ОСОБА_27 , а саме: ОСОБА_22 , 2002 р.н. та ОСОБА_25 , 2008 р.н. За словами ОСОБА_26 та сусідів, мати дітей знаходиться в Ужгороді і за останні два тижні не відвідує їх, не дає гроші на їх утримання. Згідно інформації, отриманої у телефонному режимі від директора школи-інтернату, ОСОБА_23 , 2004 р.н., та ОСОБА_24 . 2006 р.н., діти-інваліди з вадами слуху, знаходяться в спеціальній школі-інтернаті у м.Ужгород. Місце знаходження ОСОБА_11 та її п`ятої дитини ОСОБА_28 , 2011 р.н., невідомо.
В цей час, як встановлено судом, 24.08.2013 року до чергової частини Фастівського МВ по телефону від о/ч Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області надійшло повідомлення про те, що до них із заявою звернулася ОСОБА_11 , 1987 р.н., прож. : АДРЕСА_1 , по факту неправомірних дій працівників соціальної служби м. Фастів Київської області, які 16.08.2013 року на території міського сміттєзвалища забрали у неї малолітнього сина - ОСОБА_13 , 2011 р.н. Вказане звернення було зареєстровано до ЖСО Фастівського МВ за № 3996 від 24.08.2013 року. За результатами розгляду вказаного повідомлення о/у СКМСД МВ ОСОБА_29 складено відповідний висновок на підставі Закону України «Про звернення громадян» № 2263 від 29.08.2013 року.
Крім того, 04.09.2013 року до черговою частиною МВ поштою з Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області надійшли матеріали ЖСО № 731 від 24.08.2013 року, які було зареєстровано до ЖСО Фастівського МВ за № 4171 від 04.09.2013 року. За результатами розгляду матеріалів о/у СКМСД МВ ОСОБА_29 було складено висновок на підставі Закону України «Про звернення громадян» №2317 від 06.09.2013 року.
Відтак за результатами проведеної перевірки складені наступні висновки: висновок №2263 від 29.08.2013 року та висновок №2317 від 06.09.2013 року о/у СКМСД Фастівського МВ ГУМВС України в Київській області складеного на підставі Закону України про «Звернення громадян» за результатами проведеної перевірки по повідомленню оперативного чергового Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області, по факту звернення ОСОБА_11 , 1981 р.н. щодо прийняття міри до працівників соціальної служби м.Фастова, які на її думку безпідставно забрали у неї дитину ОСОБА_13 , 2011 року народження.
Як вбачається з висновку №2263 від 29.08.2013 року та висновку №2317 від 06.09.2013 року о/у СКМСД Фастівського МВ ГУМВС України в Київській області встановлено наступне. 24.08.2013 року до чергової частини Фастівського МВ по телефону від о/ч Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області надійшло повідомлення про те, що до них із заявою звернулася ОСОБА_11 , 1987 р.н., прож. : АДРЕСА_1 , по факту неправомірних дій працівників соціальної служби м. Фастів Київської області, які 16.08.2013 року на території міського сміттєзвалища забрали у неї малолітнього сина - ОСОБА_13 , 2011 р.н.
По даному факту працівниками СКМСД Фастівського МВ ГУМВС України в Київській області проводилась перевірка по матеріалам ЄО № 3996 від 24.08.2013 року, висновок № 2263 від 29.08.2013 року. В ході опитування головного спеціаліста служби у справах дітей та сім`ї Фастівської міської ради, гр. ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , прож.: АДРЕСА_3 , стало відомо, що на обліку у ССД гр. ОСОБА_11 не значиться, про безпідставне вилучення дитини їй нічого невідомо. Як пояснила, начальник відділу соціальної роботи центру соціальних служб Фастівського міськвиконкому, гр. ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , прож.: АДРЕСА_4 , що на обліку у Фастівському міському центрі соціальних служб гр. ОСОБА_11 не перебуває, про обставини в сім`ї ОСОБА_11 соціальним службам невідомо, тому дітей з цієї родини не вилучали.
Проведеною перевіркою встановлено, що працівники соціальних служб м. Фастова та Фастівського району, а також працівники центру соціальних служб Фастівського міськвиконкому, дійсно вказують на те, що дана сім`я на обліках вищевказаних служб не перебувала, відомості про дитину працівникам центру та служби не надходили, будь-яка інформація по даному факту відсутня, а тому по даному факту відсутні будь-які ознаки кримінального проступку чи правопорушення.
Як вбачається з наявних в матеріалах даних перевірок пояснень ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_13 від 24.08.2013 року наданих о/у СКР Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області, лейтенанту міліції ОСОБА_33 , повідомив, що є співмешканцем ОСОБА_11 . Перебуваючи в м.Фастів, Київської області, де вони перебували та проживали на сміттєзвалищі, разом з дітьми, окрім ОСОБА_28 , пішли на сміттєзвалище. Давід залишився з ОСОБА_11 . Повернувшись через 30 хв. співмешканка ОСОБА_11 повідомила, що приходило троє невідомих осіб, які представились працівниками соціальних служб та забрали ОСОБА_28 в притулок.
Аналогічного змісту були надані і пояснення ОСОБА_11 24.09.2013 року о/у СКР Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області, лейтенанту міліції ОСОБА_34 .
Як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.03.2014 року, свідок ОСОБА_33 заявив, що на представлених фотознімках він на фото №2 по рисам обличчя впізнає особу, про яку він згадував під час допиту як « ОСОБА_35 ». У якого він у серпні 2013 року відібрав пояснення у приміщенні Чопського ВМ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області з приводу зникнення малолітнього ОСОБА_13 , коли вказана особа прийшла у вказаний ОВС разом із ОСОБА_11 , не мав при собі документів, що посвідчують особу.
Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.03.2014 року на фотознімку під №2 зображений громадянин ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , а на інших фотознімках зображені сторонні особи.
Аналогічне впізнання по фотографія проведено і щодо обвинуваченої ОСОБА_11 . Дані протоколи суд присяжних визнає допустимими доказами.
Враховуючи, що в судовому засіданні обвинувачені визнали свою вину в інкримінованому правопорушенні на підставі поданих заяв суд присяжних приходить до наступного висновку. Дії обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , а саме звернення по факту неправомірних дій працівників соціальної служби м. Фастів Київської області, які 16.08.2013 року на території міського сміттєзвалища забрали у неї малолітнього сина - ОСОБА_13 , 2011 р.н. - були виключно спрямовані на приховання вчиненого ними злочину вбивства малолітнього ОСОБА_13 . Поведінка обвинувачених після злочину відповідала поведінці винної особи, яка приховувала вчинене вбивство.

Факт зникнення малолітнього ОСОБА_13 до 16.08.2013 року на території сміттєзвалища, що по вул.Чорновола у м.Ходорові, Жидачівського району, Львівської області підтвердили в допитані судовому засіданні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .
Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення Чопської міської ради від 31.01.2014 року №100/02-10 встановлено наступне:
З 01.10.2013 р. призупинено виплату допомог обвинуваченій ОСОБА_11 до з`ясування обставин на підставі акта обстеження житлово-побутових умов проживання даної сім`ї проведеного 10.09.2013 р., на той момент було невідомо про скоєння злочину ОСОБА_11 .
За нововиявленими обставинами місця перебування та часу скоєння злочину ОСОБА_11 допомога по догляду за дитиною до 3 р. непрацюючим жінкам на загиблого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 130,00 грн. за липень-вересень 2013 р. та допомога на дітей одиноким матерям на загиблого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 291,60 грн. за липень-вересень 2013 р. підлягає поверненню до бюджету.
Виплату ДСД інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 поновлено з 01.10.2013 р. - у розмірі 894,00 грн., з 01.12.2013 р. - у розмірі 949,00 грн.
Після зникнення ОСОБА_11 припинила виконувати обов`язки законного представника дітей-інвалідів.
До надання статусу «дітей, позбавлених батьківського піклування» діти-інвалідни ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_9 перебували на навчанні в Ужгородській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті І-Ш ст. (не перебувають на повному державному утриманні);
Службою у справах дітей надано статусу «дітей , позбавлених батьківського піклування» та вирішується питання щодо встановлення законного представника дітей- інвалідів.
Виплату ДСД інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам на ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_9 буде поновлено на підставі звернення до управління законного представника.
Служба у справах дітей вилучила 4 дітей з сім`ї ОСОБА_11 , місце знаходження ОСОБА_11 та її п`ятої дитини ОСОБА_13 2011р.н., невідоме на підставі акта обстеження житлово-побутових умов проживання даної сім`ї проведеного 10.09.2013 року.
Двоє дітей ОСОБА_22 , 2002 р.н. ОСОБА_25 , 2008 р.н. 22.10.2013 р. були тимчасово влаштовані у притулок для дітей служби у справах дітей Закарпатської ОДА в. смт. Батєво.
Двоє дітей-інвалідів ОСОБА_23 , 2004 р.н., ОСОБА_24 , 2006 р.н. з 01.09.2010 р. навчаються в Ужгородській спеціальній загальноосвітній школі - інтерваті І-ІІІ ст. (м Ужгород, вул. Щедріна, 34), на період зимових канікул були влаштовані у притулок для дітей служби у справах дітей Закарпатської ОДА в. смт. Батєво.
На підставі ухвали суду про тримання під вартою матері та відомостей про батька, внесених відповідно до ч. 1 ст. 135 СКУ дітям ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_25 . ІНФОРМАЦІЯ_10 надано статус дитини позбавленої батьківського піклування згідно рішення ВК Чопської МР №12 від 22.01.2014р. На дітей ОСОБА_22 , 2002 р.н. ОСОБА_25 , 2008 р.н.23.01.2014 р. виписувались путівки у Чинадієвський дошкільний навчальний заклад інтернатного типу Закарпатської облради.
Аналогічна інформація зазначена у довідці №39/07-44 від 30.01.2014 року наданій начальником Служби у справах дітей Чопської міської ради Закарпатської області.
ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - дитина-інвалід віком до 18 р., захворювання: двобічна змішана приглухуватість ІІ-ІІІ ст.; встановлено з 07.08.2009 р по 15.02.2022 р. відділом з питань охорони здоров`я та медичного забезпечення Ужгородської РДА.
ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ,- дитина-інвалід віком до 18 р., захворювання: двобічна нейросенсорна глухота Н 90.3; встановлено з 26.12.2012 р по 25.07.2024 р. відділом охорони здоров`я та медичного забезпечення Ужгородської РДА.
Також судом встановлено, ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 - інвалід з дитинства ІІІ групи, діагноз: рубець рогівки, спаяний з райдужкою, ускладнена катаракта, відшарування сітківки, розбілена косоокість правого ока; встановлений з 02.04.2008 р. по безстроково обласним центром медико-соціальної експертизи Управління 03 Закарпатської ОДА.
В судовому засіданні захисником ОСОБА_8 заявлено клопотання про визнання доказів, здобутих у данному кримінальному провадженні недопустимими з підстав наведених в такому.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29.06.1990 року (зі змінами, внесеними згідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 04.06.1993 р., № 12 від 03.12.1997 р. та № 6 від 30.12.2008 р.), в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. При постановленні вироку суд повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, зазначених у ст. 368 КПК України (2012 р.).

Стаття 86 КПК України, зазначає, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч.2 ст.86 КПК Укпаїни недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України №12рп/2011 від 20.10.2011р. визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства.

Нормами ч.1 ст.92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, в тому числі подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, покладається на прокурора.

При цьому, згідно з вимогами ст.94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до вимог ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, п.3 ст. 6 Конвенції передбачено, що суд повинен безпосередньо дослідити показання, речі, документи (ст.23 КПК України).
Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення правових позицій засобами, передбаченими КПК України.
Як вбачається з витягів з кримінального провадження №0001661 від 15.10.2013 року правова кваліфікація ч.1 ст.115 КК України та за №0001661 від 15.10.2013 року правова кваліфікація п.2 ч.2 ст.115 КК України, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001661 від 15.10.2013 року розпочато у зв`язку з наступним.
14.10.2013 року до Ужгородського РВ УМВС України у Закарпатській області надійшли матеріали Жидачівського РВ ГУМВС України у Львівській області про безвісне зникнення малолітньої дитини ОСОБА_13 , 2011 року народження, який проживав з батьками в АДРЕСА_1 . Дані відомості внесені на підставі матеріалів перевірки по зверненню заступника голови Ужгородської міської ради про встановлення місця знаходження ОСОБА_11 та ОСОБА_13 . Як вбачається з листа т.в.о. начальника начальника Жидачівського РВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_37 від 01.10.2013 року №5151 малолітній ОСОБА_13 службою у справах дітей Жидачівської районної державної адміністрації чи працівниками районного відділу із сім`ї не вилучався і жодних звернень чи скарг стосовно нього та його батьків у службу не надходило. Дані матеріали зареєстровані Ужгородським РВ УМВС України у Закарпатській області 14.10.2013 року за вх.№4283 та були підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у даному кримінальному провадженні. Відтак суд присяжних приходить до переконання, що 15.10.2013 року відомості внесені до ЄРДР за №0001661 згідно вимог ст.214 КПК України та є допустими доказами.
В даному кримінальному провадженні на підставі статтей 36, 110, 216 та 218 КПК України постановою Ужгородської міжрайонної прокуратури від 21.11.2013 року визначено підслідність, якою кримінальне провадження №0001661 від 15.10.2013 для проведення досудового розслідування направлено до СВ Жидачівського РВ УМВС України у Львівській області.
В подальшому постановою прокуратури Львівської області від 11.01.2014 року згідно вимог статтей 36, 110, 216 та 218 КПК України визначено місце проведення досудового розслідування кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР за №0001661 від 15.10.2013 року місто Львів.
Підсумовуючи наведене, суд присяжних приходить до переконання про допустимість наведених вище доказів.
Враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в судовому засіданні
Визнали свою вину на підставі письмових заяв, суд присяжних приходить до переконання, що подія вчиненого кримінального правопорушення відбувалася за наступних обставин. Увечірній час одного із днів у період із 14 червня 2013 року до 23 серпня 2013 року, ОСОБА_11 , знаходячись у само забудованій палатці на території сміттєзвалища, що по вул.. Чорновола у м.Ходорові Жидачівського району Львівської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вчинили вбивство ОСОБА_13 , за попередньої змовою групою осіб. ОСОБА_11 взяла дерев`яну палицю довжиною близько1 метра, яка знаходячись у палатці, і нею завдала 3 удари в ділянку грудей ОСОБА_13 , внаслідок яких останній впав на землю і почав сильно плакати. Після чого ОСОБА_12 , діючи спільно із ОСОБА_11 , тією ж палицею завдав 2 удари у ділянку грудей ОСОБА_13 та завдав 5 ударів кулаками по спині і в ділянку грудей останнього, внаслідок яких ОСОБА_13 помер на місці події. Після цього ОСОБА_11 і ОСОБА_12 виявивши, що ОСОБА_13 мертвий, з метою приховання слідів злочину, труп останнього винести із палатки на деяку відстань, де помістили у коробку і підпалили.
Наведене вище підтверджується дослідженим в судовому засіданні протоколом огляду місця події від 18.10.2013 року м.Ходорів, вул. Грушевського, 26. З якого вбачається, що з правої сторони відповідно входу на сміттєзвалище на відстані біля 40 метрів, серед різного роду побутового сміття наявний слід від горіння багаття діаметром біля 1 метра. Від лівої труби відносно входу по ліву сторону на відстані 55 метрів у зарослях кущах знайдена коробка в середині якої знаходяться дрібні кістки, схожі на хребці. Дно перегнивше, тобто зруйноване під дією природніх сил. Права сторона відносно входу засипана опилками загальною площею біля 0,3 гл. Даний факт підтверджується також ілюстрованою таблицею до протоколу огляду місця події в м.Ходорів, по вул.Чорновола б/н., (сміттєзвалище) Жидачівського району, Львівської області від 18.10.2013 року.
Даний протокол складений старшим слідчим СВ Ужгородського РВ ОСОБА_38 18.10.2013 року з дотриманням вимог ст.104 КПК України. В протоколі чітко відображено послідовність дій і чітко вказано, що огляд місця події проводиться у зв`язку із розслідуванням у кримінальному провадженні №0001661. Дана слідча дія проводилась за участю понятих ОСОБА_39 та ОСОБА_40 та за участю спеціаліста СМЕ ОСОБА_41 та спеціаліста НДЕКЦ ОСОБА_42 , про що і зазначено в даному протоколі. Під час огляду виявлено залишки кісток та пошкоджену коробку, які належним чином опечатані в картонних коробках під №1 та 2. Під час огляду застосовані технічні засоби проводилось фотографування на цифровий фотоапарат «Canon». Суд присяжних приходить до переконання, що даний протокол огляду місця події є допустимим доказом та приймає такий до уваги, відхиляючи доводи сторони захисту про недопустимість такого.
Крім того, суд присяжних не приймає до уваги твердження сторони захисту щодо обов`язку слідчого зазначити у вищенаведеному протоколі ідентифікуючих ознак знайдених кісток, оскільки такі дані слідчим вказані у протоколі огляду місця події від 19.10.2013 року. Як вбачається з протоколу огляду місця події від 19.10.2013 року об`єктом огляду є картонна коробка в якій упаковано фрагменти кісток, що були виявлені та вилучені в м.Ходорів, Жидачівського району, Львівської області на території сміттєзвалища. Огляд проводився з метою відібрання фрагментів кісток для призначення судової молекулярно-генетичної експертизи (ДНК). В ході огляду було відібрано три фрагменти кісток, а саме стегнову, тазову та реберну кістку, які були належним чином упаковані в картонну коробку.
Суд присяжних не приймає до уваги твердження сторони захисту, про те, що незрозуміло яким чином упаковувались дані кістки. Оскільки в даному протоколі чітко вказано, що : «в ході огляду було відібрано три фрагменти кісток, а саме стегнову, тазову та реберну кістку, які були належним чином упаковані в картонну коробку». Під час огляду застосовувались технічні засоби, а саме - проводилось фотографування на цифровий фотоапарат «Canon». Як вбачається з рапорту старшого слідчого СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області від 20.10.2013 року виготовити фото таблицю до вказаного протоколу не представляється можливим через технічні причини (збій цифрового носія). Відтак суд присяжних приходить до переконання, що дані протоколи виготовлені слідчим з дотриманням вимог ст.104 КПК України та є допустимими доказами.
Факт належного упакування зазначених вище предметів також підтверджується протоколом огляду речей та документів від 26.03.214 року складеним слідчим відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_43 . З даного протоколу вбачається наступне:
картонна коробка темно-коричневого кольору в опечатаному вигляді, на якій міститься паперова бірка із пояснюючими написами і підписами Упакована пошкоджена коробка в якій знаходились залишки кісток, та один шнурок вилучені 18.10.2013 р. при ОМП в м. Ходорів по ву л. Чорновола б/н, Жидачівського р-ну, Львівської області Поняті 1-підпис- 2 -підпис- Експерт- спеціаліст -підпис- Слідчий: ОСОБА_44 -підпис-, у якій відповідно до протоколу огляду місця події від 18.10.2013 містяться вилучені в ході проведення ОМП пошкоджена фанерна коробка розмірами 30x30x50 см. і фрагмент мотузки із ознаками термічної дії довжиною 28 см.;

картонна коробка темно-зеленого кольору в опечатаному вигляді, на якій міститься паперова бірка із пояснюючими написами і підписами м. Ходорів, Жидачівського р-н, Львівської обл.. 18.10.2013 року сміттєзвалище, картонна коробка №1 в яку було упаковано фрагменти кісток Поняті 1-підпис- 2 -підпис- Експерт-спеціаліст -підпис- Слідчий: ОСОБА_44 -підпис-, у якій відповідно до протоколу огляду місця події від 18.10.2013 і висновку експерта №440 від фр 19.11.2013 містяться вилучені в ході проведення ОМП фрагменти кісток (близько 113), краї яких чорного і сірого кольорів з множинними тріщинами, що свідчить про дію високої температури (полум`я), які належать дитині віком близько 2-2,5 роки.
Також правомірність даних дій слідчого підтверджується фототаблицею-ілюстрацією до протоколу огляду речей і предметів від 26.03.2014 року по матеріалах кримінального провадження , внесеного до ЄРДР за № 0001661 від 15.10.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.2, ч.2 ст.115 К України, у якому ОСОБА_11 і ОСОБА_12 повідомлено про підозру.
Як встановлено в судовому засіданні, постановою слідчого управління ГУ МВС України у Львівській області від 26.03.2014 року дану пошкоджену фанерну коробку, фрагмент мотузки, фрагменти кісток (близько 113), 3 фрагменти кісток (стегнової, тазової і реберної) визнано речовими доказами та долучено їх до матеріалів кримінального провадження, та передано на зберігання Жидачівського РВ ГУ МВС України у Львівській області разом з іншими речовими доказами.
Крім того, як вбачається з дослідженого в судовому засіданні висновку експерта Ужгородського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи №440 19.10.2013 року надані на дослідження фрагменти кісток належать людині. Наявність відділень частини фрагментів кісток по епіфізарних лініях, а також наявність на фрагментах правої верхньощелепної кістки та нижньої щелепи 8 молочних зубів (двох різців, чотирьох молярів та ще двох молярів, які не прорізались (знаходяться в альвеолярному відростку), наявність добре виразної лунки ікла) - вказують на належність кісток дитині віком близько 2-2.5 роки. При цьому встановити стать дитини не представляється можливим. Краї певної частини фрагментів кісток мають ознаки дії гострих предметів (вказані пошкодження, ймовірно, виникли при вилученні кісткового матеріалу). Краї переважної більшості фрагментів кісток мають ознаки дії високої температури (полум`я). Відповідь на поставлене питання, що до групової належності кісткового матеріалу входить в комплекс судово-імунологічної експертизи. Встановиш зажиттєве чи після смертне пошкодження зазначених вище тілесних ушкоджень не представляється можливим.
Згідно висновку експерта науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №10/473 від 28.10.2013 року в результаті проведеного дослідження встановлено генетичні ознаки наданих на дослідження зразка крові ОСОБА_11 та двох фрагментів кісток, які наведено у таблиці результатів дослідження. Генетичні ознаки наданого на дослідження третього фрагмента кістки не встановлені. Встановлено, що генетичні ознаки двох фрагментів кісток збігаються між собою та проходять від невстановленої особи чоловічої статі. ОСОБА_11 , зразок крові якої надано на дослідження, не може бути матір`ю особи чоловічої генетичної, кістки якої надано на дослідження.
Висновком експерта науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №10/495 від 03.12.2013 року, встановлено, що ОСОБА_45 , зразок крові якого надано на дослідження не може бути біологічним батьком особи чоловічої генетичної статі, фрагменти кісток.
Згідно висновку експерта науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №10/43 від 11.03.2014 року ОСОБА_12 , зразок крові якого надано на дослідження, не може бути біологічним батьком дитини чоловічої генетичної статі, кістки якої досліджені у висновку експерта НДЕЦ при ГУМВС України у Львівській області від 28.10.2013 року №10/473.
Висновком експерта науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 11.03.2014 року №10/103 ОСОБА_46 , зразок крові якої надано на дослідження може бути біологічною матір`ю дитини чоловічої генетичної статі, кістки якої досліджені у висновку експерта НДЕКЦ при ГУМВС України у Львівській області від 28.10.2013 року №10/473. Ймовірність даної події складає 99,99 %.
Висновки наведених експертиз суд присяжних вважає належними та допустимими доказами, а доводи захисту про порушення порядку отримання цих доказів такі, що не ґрунтуються на вимогах ст. 290 КПК України.

Крім того, вина обвинувачених доказується протоколом слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи тимчасового доступу до інформації, яка містить охоронювану законом таємницю від 13.03.2014 року щодо локалізації знаходження та дзвінків абонента НОМЕР_1 .
Описом інформації від 13.03.2014 року, яка містить охоронювану законом таємницю, якою володіє ПрАТ МТС Україна, що була вилучена на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 11.03.2014 року.
Довідкою-аналізом від 20.03.2014 року про з`єднання абонента НОМЕР_1 .
Крім того, вина обвинувачених підтверджуються і дослідженим в судовому засіданні протоколом проведення слідчого експерименту від 18.10.2013 року з участю свідка ОСОБА_47 ІНФОРМАЦІЯ_14 та його представника ОСОБА_48 , ІНФОРМАЦІЯ_15 . Даний слідчий експеримент було проведено в АДРЕСА_5 слідчим СВ Ужгородського РВ ОСОБА_49 . Враховуючи заявлене клопотання щодо недопустимості даного доказу та постанови про уточнення анкетних даних малолітнього свідка, суд присяжних визнає дані докази належними та допустимими, а доводи захисту про порушення порядку отримання цих доказів такі, що не ґрунтуються на вимогах статтей 104, 105, 107, 226 та 240 КПК України.

Відтак, як вбачається з протоколу слідчого експерименту свідок ОСОБА_47 запропонував на початку сміттєзвалища повернути праворуч та пройти біля 25 метрів, де вказав серед побутового сміття, де була розташована тимчасова палатка для проживання. Свідок ствердив, що він там проживав літом 2013 року. На землі наявне наявне коло, діаметром біля 1 метра, на якому наявні сліди від горіння вогню (сажа). ОСОБА_47 пояснив, що в даній палатці він проживав зі своїм вітчимом ОСОБА_12 та матір`ю ОСОБА_11 , трьома братами ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 та найменшим ОСОБА_28 . Одного з днів літа 2013 року біля 22 год. його матір та співмешканець ОСОБА_12 були в стані сильного алкогольного сп`янінні. Матір наносили найменшому братові ОСОБА_53 дерев`яною палицею тілесні ушкодження по різних частинах тіла, бо той розплакався. Після чого ОСОБА_12 взяв брата ОСОБА_28 на руки та кинув його об землю. Тоді ОСОБА_12 зв`язав мотузкою руки та ноги його та його братів, ОСОБА_54 , ОСОБА_55 та ОСОБА_50 , наказав сидіти тихо. В цей час ОСОБА_47 помітив, що його менший брат без свідомості, мати почала заливати в брата воду. ОСОБА_47 бачив, як його матір та її співмешканець намагались запалити картонну коробку, в якій знаходився його брат ОСОБА_28 , під яку попередньо підставили поліетиленову плівку та шматки паперу. Після чого коробку таки хтось підпалив, хто саме він не бачив. Вогонь горів не довго, близько 30-40 секунд. Після чого ОСОБА_12 взяв коробку з дитиною та направився з нею та ОСОБА_47 в ліву сторону відносно входу в сміттєзвалище, де були насипи з глини, де і хотів закопати коробку. Однак передумав, після чого викинув її у зарослі.
Крім того, згідно з інформацією відображеною в листі Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області від 17.03.2014 року вих.№2979 судом присяжних встановлено наступне.
Працівники Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області, а саме: інспектор ВДАІ капітан міліції ОСОБА_56 , о/у ВКМСД майор міліції ОСОБА_57 , та інспектор ПС сержант міліції ОСОБА_58 , на підставі наказу про відрядження в м. Тернопіль, 18.10.2013 року дійсно їздили до вищевказаного міста, з метою доставки ОСОБА_59 та ОСОБА_11 , до м. Жидачів. У зв`язку з тим, що в ході проведення слідчих дій працівниками Ужгородського РВ на території обслуговування Жидачівського РВ в м. Ходорів, було виявлено, залишки людських кісток, як в подальшому в ході досудового слідства було встановлено, що кістки належать ОСОБА_13
ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , 18.10.2013 року були запрошені тоді до Жидачівського РВ ГУМВС України у Львівській області для дачі пояснень по факту вбивства ОСОБА_13 , на що останні погодились та приїхали до вищевказаного райвідділу міліції, де їхню присутність було засвідчено в журналі обліку відвідувачів та запрошених.
Однак, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 18.10.2013 року не доставлялись до Ужгородського РВ та Чопського ВМ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області. 19.10.2013 року ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , були затримані Чопським прикордонним загоном за незаконний перетин державного кордону України протокол № 069639 від 19.10.2013 року в зв`язку з чим були поміщені до ізолятора тимчасового тримання ІНФОРМАЦІЯ_16 та звільнені з під варти 29.10.2013 року.
Як встановлено в судовому засіданні постановою Ужгородського міськрайонного суду від 21.10.2013 року , справа №308/18335/13-п, ОСОБА_11 визнано винною за ч.1 ст.204-1 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 10 діб. Як вбачається з мотивувальної частини постанови суду, 19.10.2013 року о 01:30 год. ОСОБА_11 була затримана «Групою реагування» від прикордонної служби «Ужгород», на околиці м.Ужгород, в районі 282 прикордонного знаку СР 1000 м. до лінії державного кордону без документів, що посвідчують особу.
Крім того, постановою Ужгородського міськрайонного суду від 21.10.2013 року , справа №308/18330/13-п, ОСОБА_12 визнано винним за ч.1 ст.204-1 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 10 діб. Як вбачається з мотивувальної частини постанови суду, 19.10.2013 року о 01:00 год. ОСОБА_12 вчинив спробу незаконного перетину державного кордону України в напрямку Словаччини поза пунктом пропуск в напрямку 282 прикордонного знаку і був затриманий на відстані 1000 метрів до лінії державного кордону.
Наявність даних постанов суду від 21.10.2013 року та на той час незавершеного досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0001661 від 15.10.2013 року дають підстави суду присяжних прийти до висновку про намагання обвинувачених втекти за кордон з метою уникнення відповідальності за вчинений ними злочин.
Вина ОСОБА_12 та ОСОБА_11 в умисному вбивстві малолітнього ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 доводиться як наданими в судовому засіданні заявами обвинувачених про визнання вини так і фактичними даними, зафіксованими у протоколах слідчих дій, висновках експертиз, документах, інформацією яку зафіксував оператор зв`язку, безпосередньо наданими показами свідків.

Даючи оцінку вище навеному суд присяжних вважає, що настання смерті ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 охоплювалось умислом обвинувачених. Адже будь-якої медичної допомоги після спричинених тілесних ушкоджень вони не надали і не мали наміру надавати. Встановлено, що тіло ОСОБА_13 було підпалене обвинуваченими. Викладене свідчить, що обвинувачені свідомо бажали смерті ОСОБА_13 , а тому їх дії містять ознаки саме умисного вбивства з кваліфікуючими ознаками. При цьому, суд присяжних виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, які містять всі ознаки умисного вбивства.

Обвинувачені посягнули на невід`ємне природне право людини, яке охороняється і захищається Державою. Відповідно до ст.ст. 3 і 27 Конституції України , людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом людини. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

Наведені вище докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено особи винних, подію злочину, винуватість обвинувачених та інші обставини, зазначені у ст.91 КПК України. Всі докази взаємодоповнюють один одного і в сукупності підтверджують вину ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .
Згідно роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07 лютого 2003 року « Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» п.6 під убивством малолітньої дитини (п. 2 ч. 2 ст. 115 КК ( 2341-14) розуміється умисне позбавлення життя особи, якій не
виповнилося 14 років. Ця кваліфікуюча ознака наявна тоді, коли
винний достовірно знав, що потерпілий є малолітнім, або припускав
це, або за обставинами справи повинен був і міг це усвідомлювати.
А тому суд вважає, що кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_11 і ОСОБА_12 є правильною, оскільки вони вчинили умисне вбивство малолітньої дитини за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин, передбачений п.п.2,12 ч.2 ст.115 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченомим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 покарання, суд присяжних виходить із вимог ст.50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_11 , суд присяжних враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, котра не одружена, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває згідно листа Ужгородської районної лікарні №1 від 12.12.2013 року № 1783/13, раніше не судима. Крім того, суд присяжних враховує, що Чинадіївський дошкільний заклад (дитячий будинок) інтернатного типу Закарпатської обласної ради звернувся до обвинуваченої з позовом про стягнення аліментів на ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_10 . Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Чопської міської ради від 22.01.2014 року № 12 «Про надання дітям статусу «дитина, позбавлена батьківського піклування»» дітям ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_17 та ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_9 надано статус дітей позбавлених батьківського піклування на підставі ухвали від 07.12.2013 року Жидачівського районного суду Львівської області про застосування запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_11 та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, де відомості про батька дитини внесені відповідно до ч.1 статті 135 Сімейного кодексу України. Крім того, суд присяжних враховує, що ОСОБА_23 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) та ОСОБА_24 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ) учні Ужгородської спеціальної загальноосвітньої школи- інтернату І-ІІІ ступенів Закарпатської обласної ради вибули зі школи 06 лютого 2017 року, у зв`язку з продовженням навчання у Піщанській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті Вінницької обласної державної адміністрації.
Відповідно до ст.66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, суд встановив скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Відтак з урахуванням обставин вчиненого та даних про особу обвинуваченої ОСОБА_11 , суд присяжних вважає за необхідне призначити їй покарання у виді позбавлення волі, оскільки на думку суду, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень з урахуванням вимог ст. 72 КК України.

Зарахування обвинуваченій в строк покарання періоду її попереднього ув`язнення судом здійснюється з урахуванням правової позиції ухвали Верховного Суду у справі № 663/537/17 від 29.08.2018 року, а також вимог ст.ст. 4, 5 КК України, з розрахунку, що 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі, оскільки інкримінований їй злочин вчинено до 21.06.2017 року (дня набрання чинності матеріальним Законом № 2046-VIII, що погіршує становище особи) та остання станом на цю дату вже утримувалася під вартою.

Відтак, суд присяжних вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_11 в строк покарання термін попереднього ув`язнення з 05.12.2013 року по 23.10.2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , суд присяжних враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, котрий не одружений, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває згідно листа Ужгородської районної лікарні №1 від 12.12.2013 року № 1783/13, раніше не судимий. Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_12 засуджено вироком Ужгородського міськрайонного суду від 20.12.2011 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.296 КК України, яким призначено покарання на підставі ст.70 ч.4 у виді 5 років позбавлення волі.На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_12 від відбування призначеного судом покарання, з випробуванням 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст.76 КК України. Як вбачається з постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.06.2012 року ОСОБА_12 покарання з випробуванням не відбув.
Відповідно до ст.66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, суд встановив скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Відтак з урахуванням обставин вчиненого та даних про особу обвинуваченого ОСОБА_12 , суд присяжних вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, оскільки на думку суду, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень з урахуванням вимог статтей 71, 72 КК України та вироку Ужгородського міськрайонного суду від 20.12.2011 року.
Зарахування обвинуваченому в строк покарання періоду його попереднього ув`язнення судом здійснюється з урахуванням правової позиції ухвали Верховного Суду у справі № 663/537/17 від 29.08.2018 року, а також вимог ст.ст. 4, 5 КК України, з розрахунку, що 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі, оскільки інкримінований йому злочин вчинено до 21.06.2017 року (дня набрання чинності матеріальним Законом № 2046-VIII, що погіршує становище особи) та останній станом на цю дату вже утримувався під вартою.
Відтак, суд присяжних вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_12 в строк покарання термін попереднього ув`язнення з 05.12.2013 року по 23.10.2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України. Пошкоджену фанерну коробку, фрагмент мотузки, фрагменти кісток (близько 113), 3 фрагменти кісток ( стегнової, тазової і реберної), зразки крові ОСОБА_11 , ОСОБА_45 , ОСОБА_12 , ОСОБА_46 , які передані на зберігання в камеру речових доказів Жидачівського РВ ГУ МВС України у Львівській області - знищити; 2 (два) диски CD-R із інформацією ПрАТ МТС Україна про з`єднання абонентів, що зберігаються при матеріалах кримінального провадження № 0001661 залишити при матеріалах справи.
За змістом положень ст. 15 Закону України "Про судову експертизу", ст.93 КПК України 1960 року, п.11 Інструкції про порядок і розміри відшкодування витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів (затверджена постановою Кабінету Міністрів України №710 від 01 липня 1996 року з подальшими змінами) з осіб, щодо яких постановлено обвинувальний вирок, судові витрати підлягають стягненню на користь держави.

Процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 4201, 23 грн. слід стягнути з обвинувачених на користь держави.

Керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2,12 ч.2 ст.115 КК України.

Призначити покарання ОСОБА_60 за п.2,12 ч.2 ст.115 КК України у виді 11 (одинадцять) років 8 (вісім) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженій ОСОБА_11 рахувати з моменту фактичного затримання з 05.12.2013 року.
Зарахувати в строк відбуття покарання термін перебування обвинуваченої ОСОБА_11 під вартою з часу фактичного затримання з 05.12.2013 року по 23.10.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два днів позбавлення волі, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, в редакції Кримінального кодексу України із змінами, внесеними Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26.11.2015

Міру запобіжного заходу ОСОБА_11 до вступу вироку в законну силу залишити попередній - цілодобовий домашній арешт.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2,12 ч.2 ст.115 КК України.

Призначити покарання ОСОБА_12 за п.2,12 ч.2 ст.115 КК України у виді 11 (одинадцять) років 8 (вісім) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Ужгородського міськрайонного суду від 20.12.2011 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.296 КК України, яким призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі та призначити ОСОБА_12 остаточне покарання у виді 11 (одинадцять) років 9 (дев`ять) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_12 рахувати з моменту фактичного затримання з 05.12.2013 року.
Зарахувати в строк відбуття покарання термін перебування обвинуваченого ОСОБА_12 під вартою з часу фактичного затримання з 05.12.2013 року по 23.10.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два днів позбавлення волі, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, в редакції Кримінального кодексу України із змінами, внесеними Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26.11.2015.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_12 до вступу вироку в законну силу залишити попередній - цілодобовий домашній арешт.

Процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 2100 (дві тисячі сто гривень) грн. 62 коп. стягнути з ОСОБА_12 на користь держави.

Процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 2100 (дві тисячі сто гривень) грн. 62 коп. стягнути з ОСОБА_60 на користь держави.

Речові докази у кримінальному провадженні :
пошкоджена фанерна коробка, фрагмент мотузки, фрагменти кісток (близько 113), 3 фрагменти кісток ( стегнової, тазової і реберної), зразки крові ОСОБА_11 , ОСОБА_45 , ОСОБА_12 , ОСОБА_46 , які передані на зберігання в камеру речових доказів Жидачівського РВ ГУ МВС України у Львівській області знищити ;
2 (два) диски CD-R із інформацією ПрАТ МТС Україна про з`єднання абонентів, що зберігаються при матеріалах кримінального провадження № 0001661 залишити при матеріалах справи.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом 30 днів з дня їх проголошення до Львівського апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Присяжні ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5