Справа № 362/646/19 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1436/20 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
У Х В А Л А
іменем України
11 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.03.2019 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Яренга Усть-Вимського району Республіки Комі Російської Федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.12.2018 року вирішено виконувати самостійно.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_7 , маючи судимості за вчинення злочинів проти власності, які в установленому законом порядку непогашені та не зняті, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і повторно вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин.

05 листопада 2018 року приблизно о 10 год. 00 хв. ОСОБА_7 , знаходячись на території складських приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , керуючись своїм, раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, зайшов до металевого вагончику, де, діючи повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав ручну дискову пилу марки «Dewalt» модель DW 62 вартістю 2133 грн. 00 коп., що належить ОСОБА_9 , після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, звернувши його на свою користь і розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити йому покарання без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. 75 КК України. В обґрунтування поданої апеляційної скарги, ОСОБА_7 посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок суворості. Зокрема зазначає, що суд не повною мірою врахував визнання ним вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину та повернення ним викраденого майна, а також те, що він попросив вибачення у потерпілого. Також вказує на відсутність негативних відомостей у його характеристиці, наявність постійного місця реєстрації і проживання, наявність хронічної хвороби, а також на неофіційне працевлаштування.

Не погоджуючись з вироком суду, адвокат ОСОБА_8 - захисник обвинуваченого ОСОБА_7 подав аналогічну за змістом апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та пом`якшити йому покарання до 3 років позбавлення волі із застосуванням положень ст. ст. 75,76 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17.07.2019 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задоволено, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнено частково. Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.03.2019 року щодо ОСОБА_7 змінено. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді 5 років позбавлення волі, призначеного йому оскаржуваним вироком суду за ч. 2 ст. 185 КК України, з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.В решті вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.03.2019 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 23.01.2020 року касаційну скаргу прокурора, задоволено. Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2019 року стосовно ОСОБА_7 скасувано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції, мотивуючи своє рішення тим, що суд апеляційної інстанції не виконав з достатньою повнотою вимог закону та в повній мірі не врахував конкретних обставин провадження й особи засудженого, який, маючи непогашені та незняті судимості, на шлях виправлення не став і знову вчинив корисливий злочин.

Як зазначено у вказаній постанові Верховного Суду, за тих самих обставин кримінального провадження та даних про особу засудженого застосування до нього статті 75 КК є неправильним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.
Суд першої інстанції, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого злочину, які ніким не оспорювались, обмежившись допитом обвинуваченого, який свою вину визнав повністю та підтвердив обставини вчинення ним інкримінованого злочину.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у скоєнні злочину за зазначених у вироку обставин відповідають фактичним обставинам даного провадження.
Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України.
Перевіряючи доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника щодо суворості призначеного покарання колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особаси.
Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

При призначенні виду та розміру покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості; особу обвинуваченого, який постійно проживає у м. Васильків Київської області, де має характеристику без негативних відомостей, неодружений, працевлаштований,на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий за умисні злочини проти власності, судимість за які, на момент вчинення ним нового злочину була непогашена і не знята; обставини, що пом`якшують покарання відсутні, так як визнання своєї вини не є щирим каяттям, як правомірно зазначив місцевий суд, оскільки даний злочин було вчинено через місяць як він вчинив іншу крадіжку, що встановлено вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.12.2018 року, є очевидним, що обвинувачений лише жалкує з приводу припинення його протиправної діяльності; наявність обставини, що обтяжує покарання - рецидив злочину; відсутність відомостей щодо наявності у нього хронічний хвороб, на які він посилався в апеляційній скарзі, обставини, що впливають на покарання, в тому числі і ті, на які обвинувачений і його захисник посилалися в апеляційнійних скаргах, судом першої інстанції було взято до уваги та детально проаналізованота обґрунтовано призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах ч. 2 ст. 185 КК України.

Посилання обвинуваченого та його захисника в апеляційних скаргах на наявність обставин, що пом`якшують покарання, що, на його думку, є всі підстави для застосування ст. ст. 75, 76 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, є необґрунтованими, оскільки з аналізу особи обвинуваченого, який неодноразово був засуджений за вчинення злочинів проти власності, вчинив новий умисний злочин, маючи не погашені та не зняті судимості, що доводить його небажання стати на шлях виправлення та не дає підстав для застосування ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Всі обставини, на які посилається обвинувачений та сторона захисту в апеляційній скарзі, були у повному обсязі враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання, визначеного санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, апелянтами не наведено.

Таким чином, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для зміни або скасування вироку, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.03.2019 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий

Судді: