ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 596/447/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/32/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - в порядку виконання вироку
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 28 листопада 2019 року,

в с т а н о в и л а

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 28.11.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, визначеного за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 лютого 2016 року в порядку ч.5 ст.72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року.

Не погодившись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 28.11.2019 року як незаконну і ухвалити рішення, яким зарахувати у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання до винесення рішення судом касаційної інстанції до 19.06.2018 рік, тобто зарахувати у строк відбуття покарання термін його перебування в умовах ДУ Київського слідчого ізолятора, де він утримувався на час розгляду його касаційної скарги, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду; засудженого ОСОБА_7 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як незаконну, та зарахувати йому у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання до часу винесення рішення судом касаційної інстанції, тобто - до 19.06.2018 року; захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, подану засудженим і просив її задовольнити; міркування прокурора, який рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим і тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, а саме ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду в порядку передбаченому ст. 23 . КПК України.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 лютого 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ст.ст.357 ч.1, 357 ч.3, 70 ч.1 КК України і призначено покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі. На підставі ст. ст. 71, 72 КК України, до вказаного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 серпня 2014 року, остаточно визначено покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області від 25 травня 2016 року вирок Хмельницького міськрайонного суду від 08 лютого 2016 року залишено без змін.

01 липня 2016 року ОСОБА_7 був затриманий на виконання вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 лютого 2016 року та з 15 серпня 2016 року відбував покарання в ДУ Копичинецька виправна колонія № 112

Постановою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 19 червня 2018 року вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 25 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишено без змін, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_9 , подану в інтересах ОСОБА_7 , - без задоволення.

На час розгляду касаційної скарги ОСОБА_7 був етапований з Копичинецької ВК № 112 до Київського слідчого ізолятора, де він перебував з 23 червня 2017 року по 26 червня 2018 року і саме цей термін засуджений просить зарахувати йому у строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до Закону України Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання в редакції від 26.11.2015 року №838-VIII.

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , суд першої інстанції виходив з того, що строк утримання засудженого ОСОБА_7 в період з 23.06.2017 року по 26.06.2018 року в Київському слідчому ізоляторі на час розгляду касаційної скарги Верховним Судом, не є попереднім ув`язненням в розумінні вимог Закону України «Про попереднє ув`язнення», оскільки після набрання вироком законної засуджений почав відбувати покарання, призначене йому вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 лютого 2016 року.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Так, Законом України Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання в редакції від 26.11.2015 року №838-VIII, внесені зміни до ч.5 ст.72 КК України та встановлено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі у межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк: - тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; - затримання особи без ухвали слідчого судді, суду.

Згідно п.2 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Відповідно до ст.1 ч.1 Закону України Про попереднє ув`язнення від 30 червня 1993 року, попереднє ув`язнення - це запобіжний захід, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Тобто, попереднє ув`язнення, у розумінні положень ст.1 Закону України Про попереднє ув`язнення, закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

В даному випадку попереднє ув`язнення для засудженого ОСОБА_7 закінчилося з моменту набрання законної сили вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 лютого 2016 року, тобто з часу ухвалення рішення Апеляційним судом Хмельницької області 25 травня 2016 року.

Всі вищенаведені обставини щодо тривалості періоду попереднього ув`язнення для засудженого ОСОБА_7 були предметом детального аналізу суду першої інстанції і отримали належну правову оцінку, з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для зарахування строку, протягом якого ОСОБА_7 перебував у Київському слідчому ізоляторі під час розгляду касаційної скарги на вирок суду у даному кримінальному провадженні, оскільки він вважався таким, що відбуває покарання.

Це рішення належним чином умотивоване і відповідає вимогам кримінального закону, а тому підстав для його скасування, про що обвинувачений ставить питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу з засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 28 листопада 2019 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи