Справа № 624/4/18
Провадження № 1-кп/626/149/2018
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року м.Красноград

Красноградський районний суд Харківської області
в складі: головуючого -судді ОСОБА_1
за участю прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красноградського районноного суду матеріали кримінального провадження № 0000326 по обвинуваченню: ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Кегичівка Харківської області, українця, громадянина України, який має середньо спеціальну освіту, не одружений, не працюючий, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений: Кегичівським районним судом Харківської області: 11.07.1996 за ч.2 ст.141 КК України до 3-х років позбавлення волі з конфіскацією 1/ 2 частини майна, звільнений в силу акта амністії; 07.11.2001 за ст.114 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.45 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 12.03.2002 за ч.3 ст.185 КК України до 3-х років 3 місяців позбавлення волі; 29.05.2008 за ч.1 ст.309 КК України до одного року обмеження волі, відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; 01.03.2010 за ч.2 ст.185 КК України до 2-х років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 20.09.2011 за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15,ч.3 ст.186 КК України до 4-х років 2 місяців позбавлення волі; Сахновщинським районним судом Харківської області 26.12.2017 за ч.3 ст.185,ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 13 листопада 2017 року приблизно о 13-й годині з корисливих мотивів та повторно, переліз через паркан та проник на територію садиби за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_4 виявив і викрав металеву драбину вагою 20,8 кг, що коштувала за висновком судово-товарознавчої експертизи № 5395 від 06.12.2017 року 457 грн. Своїми діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_8 збитки в сумі 457 грн. Викраденим майном розпорядився на свій розсуд.
У пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_4 у судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК Украни визнав повністю. Не оспорював факти викладені в обвинувальному акті та показав, як викладено вище, підтвердивши обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Просив суворо його не карати і розкаявся у скоєному злочині.
Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 в денний час 13 листопада 2017 року, умисно, таємно, із корисливих спонукань, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно. Йогодії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України.
При обранні виду та розміру покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення. Відповідно до ст.12 КК України, злочин передбачений ч.2 ст. 185 КК України є середньої тяжкості. Враховуються дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_4 був раніше засудженим, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, проживає за рахунок випадкових заробітків.
Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, ступеню їх тяжкості та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його.

Обставинами, які пом"якшують покарання, згідно зі ст.66 КК України , суд вважає те, що обвинувачений ОСОБА_4 розкаявся у вчиненому злочині, активно сприяв у його розкритті. Обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, не встановлені.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 ст.50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який є середньої тяжкості, його особу, зокрема те, що він кається у скоєному і розуміє хибність своєї попередньої поведінки, має постійне місце проживання , що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків. Вказані обставини пом"якшують покарання і суттєво знижують ступінь тяжкості вчиненого, тому суд вважає вірним, з врахуванням ч.2 ст.50 КК України де вказано, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, що для забезпечення досягнення мети покарання, обвинуваченому належить призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.

Частиною 4 ст.70 КК України визначено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 23.09.2019 року №51-2631кмо19 зазначалось, що якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання на підставі і в порядку статті 75 КК України, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з випробуванням, суд визначає остаточне покарання згідно частини 4 статті 70 КК України, а також звільняє особу від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами статті 75 КК України.

Об`єднана палата виходила з того, що самостійне виконання вироків порушує приписи частини 4 статті 70 КК України, які не визначають відмінних варіантів призначення покарання залежно від того, чи застосовано при призначенні покарання звільнення від його відбування з випробуванням. Закон про кримінальну відповідальність в частині 1 статті 70 КК України встановив три альтернативних способи призначення покарання: поглинання менш суворого більш суворим, повне складання покарань, часткове складання покарань.

Беззаперечно стверджено, що зміст статті 70 КК України не передбачає самостійне виконання вироків.

Судом при призначенні покарання встановлено, що злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України обвинувачений ОСОБА_4 вчинив до постановлення вироку Сахновщинським районним судом Харківської області від 26 грудня 2017 року, згідно якого йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком. При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує, що злочинні дії не заподіяли тяжких наслідків, матеріальна шкода відшкодована, відсутні обтяжуючі обставини, обвинувачений має твердий намір стати на шлях виправлення. Крім того, ОСОБА_4 зробив для себе відповідні висновки на майбутнє щодо необхідності дотримання вимог закону та про неприйнятність протиправної поведінки. За таких обставин, суд приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк та з покладенням відповідно до ч.1 ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Суд вважає, що таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і застосування більш суворих розмірів покарання або ізоляції від суспільства, за конкретних обставин справи і поведінки останнього, суд визнає явно не справедливим і достатніх підстав для цього не вбачає.
Питання про речові докази та документи суд вирішить відповідно до ст.100 КПК України. Вартість витрат на залучення експертів суд рахує вірним стягнути із обвинуваченого відповідно до ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України суд,-
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України. Призначити ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покарання, призначеного за вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 26 грудня 2017 року у виді 5-ти років позбавлення волі і остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік. Згідно з ч.1 ст.76 КК України, покласти на нього наступні обов"язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ по справі, металеву драбину, що передана ОСОБА_8 - вважати повернутим законному володільцю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в розмірі 296,61 грн.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області впродовж 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку надати учасникам провадження: присутнім - вручити в суді, відсутнім- надіслати поштою.

Головуюча ОСОБА_1