У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«16» квітня 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

представника ДУ «ЛВК (№30)» ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ставчани Хотинського району Чернівецької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, проживаючого до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

В С Т А Н О В И В :

вироком Апеляційного суду Чернівецької області від 01 березня 2010 року ОСОБА_5 був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 - п.1 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 70 КК України та засуджений до дванадцяти років позбавлення волі.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова на підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 зараховано час попереднього ув`язнення з 27 вересня 2009 року по 08 червня 2010 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок терміну відбування покарання 27 вересня 2009 року, кінець 15 січня 2021 року.

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

За час перебування в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 характеризується наступним чином.

В Личаківську виправну колонію (№30) прибув 04 жовтня 2017 року.

По прибутті в установу працевлаштований не був. Приймає участь у суспільно корисній праці, щодо покращення житлово побутових умов засуджених до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься з розумною ініціативою, виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.

За час відбування покарання в установі вимог режиму відбування покарання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи заохочувався п`ять разів.

Правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи дотримується.

Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт», «Повернення», програми виконує задовільно. Заходи виховного та профілактичного характеру відвідує регулярно, бере активну участь у їх проведенні. Приймає участь у культурно масових та фізкультурно оздоровчих заходах, відвідує релігійні обряди та богослужіння, які проводяться в установі.

За характером спокійний та врівноважений. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Підтримує соціальні зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує від них посилки та передачі.

В бесідах індивідуально виховного характеру висловлює позитивні наміри на життя після звільнення.

Відповідно до вироку суду вину у скоєному визнав частково. Під час бесіди виховного характеру вину визнає, щиро розкаюється.

Згідно з вироку суду передбачений позов на суму 189 911,68 грн., за проведення експертизи 1952,64 грн., постанова про звернення стягнень на доходи боржника знаходиться в бухгалтерії установи, проводиться стягнення.

В особовій справі засудженого ОСОБА_5 знаходяться заяви від потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що матеріальна та моральна шкода їм відшкодована у повному обсязі, претензій потерпілі до засудженого не мають.

09 жовтня 2012 року адміністративною комісією установи ВК (№42) відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 100,101 КВК України, як такому, що не стає на шлях виправлення.

22 липня 2014 рішенням адміністративної комісії Маневицької виправної колонії №42 визнаний таким, що стає на шлях виправлення та заслуговує на застосування заохочувальних норм, передбачених ст. ст. 100,101 КВК України у виді переведення до колонії середнього рівня безпеки. Рішенням Апеляційної комісії ДПтС України від 24.09.2014 переведено з приміщення камерного типу виправної колонії максимального рівня безпеки до виправної колонії середнього рівня безпеки.

01 жовтня 2015 року рішенням адміністративної комісії Львівської виправної колонії №48 визнаний таким, що не став на шлях виправлення та не заслуговує на застосування заохочувальних норм, передбачених ст. ст. 100,101 КВК України.

19 січня 2017 року адміністративною комісією установи ЛВК № 48 відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 09 лютого 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 31 березня 2017 року, відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України.

08 лютого 2018 року адміністративною комісією установи ЛВК №30 відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення.

17 травня 2018 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова, яка скасована ухвалою Львівського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року, відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України.

05 квітня 2019 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

23 липня 2019 року ухвалою Львівського апеляційного суду ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 05 квітня 2019 року залишено без змін.

Під весь час відбування покарання допустив тринадцять порушень вимог режиму утримання. Адміністрацією установи дев`ять разів заохочувався.

На адресу суду надійшла заява засудженого ОСОБА_8 , в якій він просить задовольнити клопотання і розглядати справу у його відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Перевіривши представлені матеріли, оглянувши матеріали особової справи та відомості про поведінку засудженого, заслухавши пояснення представника адміністрації виправної колонії, висновок прокурора, який не заперечив проти звільнення засудженого умовно-достроково, суд вважає, що клопотання слід задовольнити, оскільки засуджений ОСОБА_8 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч.14 ст. 134 КВК України якщо протягом шести місяців з дня відбуття стягнення засуджений не буде підданий новому стягненню, він визнається таким, що не має стягнення.

Враховуючи вищенаведене, те, що вирішальним фактором є не факт відбування засудженим певної частини покарання, а його виправлення. Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, оскільки відповідно до ч. 14 ст. 134 КВК України, визнається таким, що не має стягнення, що має місце в даному випадку, те що в сукупності засуджений довів своє виправлення, відбув частину покарання, зокрема, 15 січня 2021 року термін відбуття його покарання завершується, а тому суд приходить до висновку, що засуджений в подальшому може бути виправлений без ізоляції від суспільства.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 81 КК України та ст. ст. 537, 539 КПК України,

У Х В А Л И В :

клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 з місць позбавлення волі умовно-достроково на термін 8 (вісім) місяців 29 (двадцять дев`ять) днів.

На ухвалу може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1