Справа № 199/7320/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2020 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , представника органу пробації ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 10.11.2017 вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку на два роки, із покладенням обов`язків, згідно ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до клопотання захисника ОСОБА_3 засуджений ОСОБА_4 за час іспитового строку покладені на нього вироком суду обов`язки виконував, за місцем проживання характеризується позитивно. При цьому, як зазначає захисник, засуджений ОСОБА_4 на цей час обвинувачується у вчиненні в період іспитового строку у вчиненні нового кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, інформацію про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001919 від 19.10.2018. На даний час кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 перебуває в провадженні суду, однак по цей час кримінальне провадження із постановленням остаточного судового рішення не розглянуто. Іспитовий строк у засудженого ОСОБА_4 закінчився ще 10.11.2019, проте його вина у вчиненні нового кримінального правопорушення станом на 27.03.2020 не доведена. На підставі викладеного захисник з посиланням на вимоги ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК України, ч. 1 ст. 17 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, з урахуванням змісту рішень ЄСПЛ у справах «Барбера, Мессегеу і Джабардо проти Іспанії», «Фатуллаєв проти Азербайджану», «Шагін проти України», «Грабчук проти України», приймаючи до уваги рішення ВССУ від 11.10.2012 у справі № 5-4043км12, вважала, що на цей час є всі підстави для звільнення ОСОБА_4 від призначеного вироком суду від 10.11.2017 покарання з випробуванням, у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання захисника ОСОБА_3 .
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 та представник органу з питань пробації ОСОБА_6 також підтримали клопотання захисника ОСОБА_3 та вважали можливим звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 10.11.2017 за ч. 1 ст. 263 КК України.
Зокрема прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні просив врахувати думку з цього приводу начальника управління пробації Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, викладену в листі від 19.01.2018 № 2/1-393/Е, відповідно до якого після спливу іспитового строку у засудженого, навіть при наявності інформації з ЄРДР щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, уповноважений орган з питань пробації повинен надсилати до суду подання для вирішення питання про звільнення його від призначеного покарання.
Представник органу з питань пробації ОСОБА_6 в судовому засіданні додатково повідомив, що начальник Амур-Нижньодніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_7 зверталася до суду з поданням про вирішення питання про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання по закінченню іспитового строку, проте ухвалою суду в задоволенні даного подання відмовлено, як передчасного.
Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання захисника, матеріали подання відносно ОСОБА_4 (провадження № 1в/199/343/19) та особову справу засудженого № 11/18, вважає можливим звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, призначеного вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 10.11.2017, по закінченню іспитового строку, виходячи з наступного.
Так, відповідно до п. 9) ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 537 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Згідно ч. 2 ст. 537 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: п. 3) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питання, передбаченого пунктом 9 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Із клопотанням про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку до суду звернувся захисник, що відповідає положенню ч. 1 ст. 537 КПК України. Юрисдикція Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська щодо розгляду даного клопотання захисника визначається місцем проживання засудженого ОСОБА_4 , який зареєстрований та фактично проживає в Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпра та вирок щодо нього виконувався Амур-Нижньодніпровським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, що відповідає положенням п. 3) ч. 2 ст. 537 КПК України.
У відповідності до особової справи № 11/18 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 10.11.2017 вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку на два роки, із покладенням обов`язків, згідно ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Як слідує з матеріалів подання начальника Амур-Нижньодніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_7 від 11.11.2019 засуджений ОСОБА_4 під час строку випробування обов`язки, покладені на нього судом, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання виконував. Згідно характеристики за місцем проживання характеризується задовільно. Іспитовий строк у засудженого ОСОБА_4 за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська закінчився 10.11.2019. Засуджений 19.10.2018 притягнутий до кримінальної відповідальності АНД ВП ДВ ГУНП в Дніпропетровській області по кримінальному провадженню № 0001919 за ознаками ч. 1 ст. 186 КК України. Дані матеріали перебувають в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська, проте станом на 10.11.2019 вина ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення в законному порядку не доведена та обвинувальним вироком не встановлена. На підставі викладеного, згідно вимог ч. 1 ст. 78 КК України, ч. 2 ст. 165 КВК України начальник органу з питань пробації ставив перед судом питання про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання по закінченню строку випробування, проте ухвалою суду в задоволенні даного подання було відмовлено, як такому, що подано передчасно.
В той же час, з матеріалів особової справи № 11/18 слідує, що кримінальне провадження за ч. 1 ст. 186 КК України відносно ОСОБА_4 не розглянуто і по ньому здійснюється судовий розгляд.
За таких обставин слід зазначити, що зі змісту ч. 3 ст. 75 та ч. 1 ст. 78 КК України слідує, що через використання словосполучень «не вчинить нового злочину» та «виконає покладені на нього обов`язки», випливає, що однією з обов`язкових передумов для звільнення засудженого від відбування покарання згідно з цими статтями кримінального закону є не вчинення засудженим у період іспитового строку, визначеного судом, нового злочину. При цьому констатувати вчинення такого нового злочину цією особою та, відповідно, її винуватість у скоєному може виключно суд у порядку, визначеному законом. Доки вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду особа відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК України та ч. 1 ст. 17 КПК України вважається невинуватою.
Наведені норми чинного законодавства закріплюють один із основоположних принципів кримінального судочинства презумпцію невинуватості, відповідно до якого ніхто не може бути визнаний винним у вчиненні злочину, а також підданий кримінальному покаранню, інакше як за вироком суду й у порядку, визначеному законом. Будь-яке втручання у права людини має ґрунтуватися на положеннях закону, а отже, відповідати принципу законності, який передбачає абсолютний правовий захист та є засадничим компонентом правової системи.
Принцип презумпції невинуватості закріплений також у багатьох міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та які відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ч. 1 ст. 19 Закону України від 29.06.2004 № 1906-IV «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства України.
Так, у ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту.
Згідно з п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом.
Аналогічна норма міститься й у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також у рішеннях Європейського суду з прав людини, що містять правові позиції щодо суті положень зазначеного міжнародно-правового акта, а також змісту та обсягу гарантованих ним прав.
У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) як джерело права, що знайшло своє втілення і в ч. 5 ст. 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.
Так, ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегеу і Джабардо проти Іспанії» зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, оскільки обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.
У рішенні у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» від 22.04.2010 ЄСПЛ зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п. 2 ст. 6 Конвенції, є одночасним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є винною до того, як це доведено в законному порядку. ЄСПЛ послідовно дотримується підходу, відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується в скоєнні злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку. Аналогічні порушення констатовано ЄСПЛ у справах: «Шагін проти України», «Грабчук проти України».
З огляду на наведене вище, а також, враховуючи, що відсутність у положеннях ч. 3 ст. 75, ч. 1 ст. 78 КК України, ч. 2 ст. 165 КВК України модального слова «може» свідчить, що згадані норми мають імперативний (зобов`язуючий) характер, представник органу з питань пробації після закінчення іспитового строку має звернутися з поданням про звільнення від відбування покарання, а суд, відповідно, ухвалити рішення про таке звільнення, якщо він протягом цього строку виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, що повинно бути встановлено обвинувальним вироком суду.
Таким чином, приймаючи до уваги, що як на момент закінчення іспитового строку, так і на цей час Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 186 КК України не ухвалювалося обвинувального вироку, враховуючи, що з часу закінчення іспитового строку, тобто з 10.11.2019 пройшло більше чотирьох місяців і за цей час вина ОСОБА_4 у вчиненні нового злочину під час іспитового строку не доведена, клопотання захисника про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку задовольнити.
На підставі ч. 1 ст. 78 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, призначеного вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 10.11.2017, - по закінченню іспитового строку.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали оголошений о 08:30 годині 30.03.2020.

Суддя: ОСОБА_1