Справа№ 953/3759/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокуроріва Харківської місцевої прокуратури №2- ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , законного представника потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, на утриманні дітей не має, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід не обирався,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч.1 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
15 лютого 2019 року, близько 22:30 год., ОСОБА_6 , знаходячись на території ЗОШ І-ІІІ ст. №100 ім. А.С. Макаренка, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Лісопарківська 111, в ході раптово виниклого словесного конфлікту з раніше знайомим йому неповнолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільнонебезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільнонебезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно завдав один удар кулаком своєї лівої руки в область обличчя ОСОБА_4 .
В результаті протиправних дій ОСОБА_6 , а саме після завданого удару, згідно висновку судовомедичної експертизи №09-211/2019 від 29.03.2019 року та висновків комісійних судово-медичних експертиз №08-118/19 від 20.09.2019 року, № 08-295/19 від 13.12.2019 року потерпілому ОСОБА_4 було спричинено закритий перелом кісток носу із зміщенням, на тлі синця та травматичного набряку м`яких тканин, із клінічними ознаками струсу головного мозку за ступенем тяжкості належить до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (відповідно п.п. 2.3.3 «Правил судовомедичного визначення тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року».
Крім того, ОСОБА_6 , 04.02.2020 року, близько 13:00 год., більш точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалося, знаходячись в магазині «Єва», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Академіка Проскури 5, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, викрав з полиці магазину «Єва» товар, а саме туш для вій ТМ «Мейбелін Вольюм Експресс Колоссол Гоу Екстрім» у кількості 2 штук, вартістю, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №46 від 11.02.2020 року -274,80 грн. за одну одиницю, який належить ТОВ «РУШ», представником якого є ОСОБА_7 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 сховав у кишеню своєї куртки 2 туші для вій ТМ «Мейбелін Вольюм Експресс Колоссол Гоу Екстрім» та вийшов з приміщення магазину, розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд, обернувши їх на свою користь. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 спричинив ТОВ «РУШ» представником якого є ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на загальну суму 549,60 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 органом досудового розслідування були кваліфіковані як спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинення кримінального правопорушеннязлочину передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 185 КК України та повідомив суду, що дійсно 04.02.2020 року приблизно о 13 год., перебуваючи в магазині «Єва», який розташований в районі п.Жуковського у м. Харкові, у нього виник злочинний умисел на викрадення двох тушей для вій з метою зробити подарунок для своєї дівчини. Вказані дії він вчинив, сховав викрадене у кишені та вийшов з магазину, і в той же день він подарував їх дівчині.
Щодо епізоду по ч.2 ст. 125 КК України суду пояснив, що приблизно о 22-23.00 год. 15 лютого 2019 року він перебував зі своїми знайомими на території шкільного двору школи №100 у м. Харкові. У цей час з`явився потерпілий зі своїм знайомим. Зазначив, що оскільки він перебував в стані алкогольного сп`яніння, то він був агресивно налаштований та в ході спілкування з потерпілим у нього виник раптовий умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень, через що він вдарив останнього своєю лівою рукою у обличчя потерпілого, від чого ОСОБА_4 впав на землю та на деякий час втратив свідомість. Після чого він сів зверху на нього та своїми руками тримав його за одежу біля його шиї. Підтвердив суду, що удар був вчинений кулаком його лівої руки в область обличчя ОСОБА_4 .
У скоєному щиросердно розкаюється, просить суворо не карати, оскільки відповідні висновки він для себе зробив.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 визнав частково в розмірі 20000 грн.
Представник потерпілого ТОВ «РУШ» ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином. Надав заяву, якою просив слухання справи проводити за його відсутності, претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має.
Потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що 15.02.2019 року приблизно о 22 год., повертався до дому після тренування з плавання та зайшов на територію школи №100, що розташована по вул.. Лісопарківській у м. Харкові, де побачив компанію, яка гуляла, а також свого знайомого. Зазначив, що поспілкувавшись зі своїм знайомим він вже хотів йти до дому, як раптом обвинувачений почав до нього чіплятися, висловлювати у його адресу претензії. Оскільки він розумів, що обвинувачений знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, то він запропонував йому продовжити їх бесіду на наступний день, проте останній відмовився, та продовжив з ним спілкування. Відійшовши від інших на метр, він ще раз запропонував ОСОБА_6 закінчити розмову та продовжити її на наступний день, проте останній знову відмовився, та у час, коли він відволікся та повернув своє обличчя у бік, обвинувачений наніс йому удар кулаком в його обличчя в районі носу. Від удару він впав на землю та на короткий проміжок часу втратив свідомість. Потім він прийшов до тями, та побачив, що зверху нього сидить обвинувачений та тримає руки на його шиї. Зазначив, що після нанесеного йому удару йому довелось лікуватися, йому робили операцію на носі, потім він лікувався у лікаря невропатолога з приводу спричиненої йому ЧМТ.
Потерпілий ОСОБА_4 та законний представник потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні заявлений цивільний позов підтримали в повному обсязі, при призначенні покарання покладались на розсуд суду.
Законний представник потерпілого ОСОБА_5 наголошував на тому, що поніс значні матеріальні витрати, пов`язані з лікуванням сина, який переніс операцію та в подальшому лікувався у лікаря - невропатолога. Квитанцій , які б підтверджували вартість лікування у нього немає, проте зазначав, що сплачував лікарям та придбавав усі необхідні медичні засоби за власний рахунок. Просив суд стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду, пов`язану із лікуванням сина в розмірі 45000 грн. та враховуючи те, що дії обвинуваченого спричинили йому великий стрес, просив суд стягнути на його користь з обвинуваченого моральну шкоду в розмірі 30000 грн.

Суд, допитавши обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_4 вважає, що їх покази є цілком послідовними, логічними, не суперечать один одному, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ними змісту обставин, істинності їх позицій.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважали підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочину обвинуваченим, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого, визнав їх доказаними в судовому засіданні і вважав за можливе не допитувати свідків обвинувачення, обмежившись допитом обвинувачуваного, потерпілого, дослідженням доказів, які були зібрані під час досудового провадження за обставинами подій, які мали місце 15.02.2019 року за участі обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_4 та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого.
Так, судом було досліджено заяву ОСОБА_8 від 15 лютого 2019 року, в якій він просив співробітників Київського ВП ГУ НП в Харківській області прийняти міри за фактом спричинення невстановленою особою тілесних ушкоджень його сину ОСОБА_4 ,2001 року народження, що мали місце 15.02.2019 року.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 06 травня 2019 року за участі неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 у присутності законного представника ОСОБА_5 та додатку до нього у вигляді фототаблиці вбачається, що ОСОБА_4 у присутності понятих детально розповів та показав, що 15.02.2019 року приблизно о 22.30 год. він повертався додому і знаходячись на території школи №100 по вул. Лісопарковій 111 в м. Харкові, у нього з малознайомим хлопцем на ім`я ОСОБА_9 стався конфлікт, в ході якого ОСОБА_9 кулаком своєї руки наніс йому удар в область обличчя. Від даного удару він впав на землю та вдарився головою. Після чого ОСОБА_9 присів на нього та обхватив своєю правою рукою його за шию, після чого ОСОБА_9 забрали сторонні особи.
Встановлені обставини під час проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_4 цілком узгоджуються між собою, відповідають події, яка викладена в обвинувальному акті та не суперечать іншим доказам по справі, досліджених у судовому засіданні та вказаних вище.
Відповідно до консультативного висновку КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.. проф.. О.І. Мещанінова» від 16.02.2019 року вбачається, що ОСОБА_4 мав перелам кісток носу зі зміщенням.
Відповідно до довідки лікаря з 30-ї міської клінічної лікарні від 16.02.2019 року вбачається, що ОСОБА_4 був встановлений діагноз: травма носу, закритий перелам кісток носу, реактивний набряк м`яких тканин правої щоки, струс головного мозку.
Висновком судово-медичної експертизи №09-211/2019 від 29.03.2019 року було встановлено, що на підставі даних судово-медичної експертизи за матеріалами справи за фактом спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_4 з урахуванням даних із наданої медичної документації та у відповідь на поставлені питання зроблені висновки: згідно «Висновку фахівця» №197-2019 від 16.02.2019 року у ОСОБА_4 мали місце наступні тілесні ушкодження: Закрита щелепно лицьова трамва у вигляді перелому носової кістки зі зміщенням кісткових уламків з наявністю садна на правому схилі носу на тлі синця, який поширюється у праву навколо очну ділянку та на спинку носу. Дана травма утворилась за єдиним механізмом внаслідок локальної ударної дії тупого твердого предмету, індивідуальні особливості діючої поверхні якого не відобразились, з місцем прикладення сили у ділянку носа. Враховуючи дані із наданої медичної документації та морфологічні ознаки вказаної травми, вона могла бути отримана у строк, вказаний в ухвалі тобто 15.02.2019. За ступенем тяжкості: закрита щелепно лицьова трамва у вигляді перелому носової кістки зі зміщенням кісткових уламків з наявністю садна на правому схилі носу на тлі синця, враховуючи її звичайний клінічний перебіг у сукупності належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалість якого перевищує 6 днів, але не перевищує 3-х тижнів (21 день) (відповідно до п.п.2.3.1 «А», 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом 36 МОЗ України від 17 січня 1995 року). Діагноз «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку», що встановлено у ОСОБА_4 на даний час не має об`єктивного клінікодіагностичного обґрунтування, тобто не підтверджений даними клінічного спостереження динаміки неврологічного струсу та результатами додаткових інструментальних методів дослідження, що обумовлено вимогами клінічних протоколів надання медичної допомоги хворим з черепномозковою травмою, затверджених МОЗ України від 25.04.2006 року №245 «Про затвердження протоколів надання медичної допомоги за спеціальність «Нейрохіріргія». Таким чином розцінити вказаний діагноз за ступенем тяжкості буде можливо після надання медичної документації у повному обсязі (оригіналу медичної карти стаціонарного хворого №736). Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, встановлених у ОСОБА_4 можливість їх утворення внаслідок одноразового падіння потерпілого на площині (тобто з висоти власного зросту) виключається. Вирішення питання «само спричинення» тілесних ушкоджень, не входить до компетенції судово-медичного експерта, так як включає в себе юридичне поняття. Відповісти на дане питання ухвали буде можливо після надання протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 .
Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №08-118/19 від 20.09.2019 року вбачається, що відповідно до даних медичної карти стаціонарного хворого №736 у ОСОБА_4 , 17 років мали місце «перелом кісток носа зі зміщенням, закрита черепномозкова травма, струс головного мозку (від 15.02.2019 р.), лікворно-гіпертензіонний, вестибуло атаксичний, астенічний синдром. За даними «Висновком експерта» №09-211/2019 на наданій рентгенограмі №8501-41 від 216.02.2019 року було встановлено перелом носової кістки зі зміщенням кісткових уламків. За даними «Висновка експерта» № 09-211/2019 із посилом на висновок фахівця №197-2019 від 16.02.2019 щодо судово-медичного обстеження ОСОБА_4 було встановлено наявність синця навколо очної ділянки праворуч, що розповсюджується на спинку носа, із наявним на його фоні садном. За локалізацією та особливостями вказані ушкодження ОСОБА_4 є такими, що сформувалися внаслідок одноразової ударної дії тупим предметом, встановити індивідуальні особливості поверхні, що травмувала, неможливо. Незважаючи на неодноразові запити, комісія експертів так і не отримала медичну карту амбулаторного хворого ОСОБА_4 . Зважаючи на те, що всі ушкодження у ОСОБА_4 про які йдеться в медичній та судово-медичній документації, яка надана комісії експертів є результатом єдиного механізму травмування, комісія експертів з посиланням на п.п.4.4,4.13,4.13.1, 4.13.2, 4.13.4 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом 36 МОЗ України від 17 січня 1995 року утримується від встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Неможливість визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень в даному випадку не виключає встановлення фактичного механізму травми. Відповідно до протоколу слідчого експерименту за участі ОСОБА_4 від 06.05.2019 року формування травми відбулося внаслідок одноразового удару кулаком в обличчя. Такий механізм не протирічить судово-медичним даним. Будь-яких ушкоджень, які б підтвердили покази ОСОБА_4 щодо падіння на площині внаслідок удару в обличчя з наступним ударом головою об землю, в наявній медичній документації не відзеркалено. Щодо умов формування ушкоджень у ОСОБА_4 за редакцією слідчого («в результаті падіння з висоти власного зросту», «заподіяти собі виявлені тілесні ушкодження») то об`єктивна медична щодо та вихідна інформація (щодо само ушкодження) у наявних матеріалах, які надані комісії експертів відсутня. За наявності зазначеної інформації відповіді на ці та інші питання можуть бути надані у ході додаткової комісійної судовомедичної експертизи.
Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №08-295/19 від 13.12.2019 року вбачається, що відповідно до даних медичної карти стаціонарного хворого №736 у ОСОБА_4 , 17 років мали місце «перелом кісток носа зі зміщенням, закрита черепномозкова травма, струс головного мозку (від 15.02.2019 р.), лікворно-гіпертензіонний, вестибуло атаксичний, астенічний синдром. За даними «Висновком експерта» №09-211/2019 на наданій рентгенограмі №8501-41 від 216.02.2019 року було встановлено перелом носової кістки зі зміщенням кісткових уламків. За даними «Висновка експерта» № 09-211/2019 із посилом на висновок фахівця №197-2019 від 16.02.2019 щодо судово-медичного обстеження ОСОБА_4 було встановлено наявність синця навколо очної ділянки праворуч, що розповсюджується на спинку носа, із наявним на його фоні садном. За фактом травмування ОСОБА_4 був оглянутий у ХМКЛ ШММД де, відповідно до копії журналу реєстрації амбулаторних пацієнтів, було встановлено діагноз перелом кісток носу з сувом. 16.02.2019 ОСОБА_4 був оглянутий лікарем консультантом МКЛ №30 встановлено діагноз- ЗЧМТ, струс головного мозку, травма носу, закритий перелом кісток носа, набряки м`яких тканин правої щоки. Обсяг лікування відповідає локальному ушкодженню носа й прилеглих тканин. З 18.02.2019 року по 28.02.2019 року знаходився на стаціонарному лікуванні в СМСЧ №13 з діагнозом -«перелом кісток носа зі зміщенням, закрита черепномозкова травма, струс головного мозку (від 15.02.2019 р.), лікворно-гіпертензіонний, вестибуло атаксичний, астенічний синдром. Було проведено оперативне втручання-репозиція кісток носу.
При огляді невропатологом під час перебування на стаціонарному лікуванні було зафіксовано об`єктивну загально мозкову симптоматику (у вигляді позитивного симптому Гуревича Мана, обмеженість та болючість руху очних яблук), мікровогнищеву неврологічну симптоматику без ознак патологічної вегетативної симптоматики, за наявних анамнестичних даних про втрату свідомості після травми. Після призначеного лікування визначено позитивну динаміку неврологічного стану. Будь-які дані щодо подовження лікування ОСОБА_4 після виписки із стаціонару 28.02.2019 року та будь-яка інформація щодо стану та динаміки його здоров`я відсутня. Таким чином, комісія експертів прийшла до наступного висновку: у зв`язку з подією 15.02.2019 року у ОСОБА_4 мав місце закритий перелом кісток носу зі зміщенням на тлі синця та травматичного набряку м`яких тканин.
Крім того, в медичній карті стаціонарного хворого №736 відображено клінічні ознаки струсу головного мозку із позитивною динамікою після проведення лікування. Травма голови у ОСОБА_4 виникла внаслідок одноразової дії тупого предмету, індивідуальні особливості поверхні, що травмувала, в ушкодженнях не відобразились.
Відповідно до протоколу слідчого експерименту за участі ОСОБА_4 від 06.05.2019 року формування травми відбулося внаслідок одноразового удару кулаком в обличчя. Такий механізм не протирічить судово-медичним даним. Будь-яких ушкоджень, які б підтвердили покази ОСОБА_4 щодо падіння на площині внаслідок удару в обличчя з наступним ударом головою об землю, в наявній медичній документації не відзеркалено. Щодо умов формування ушкоджень у ОСОБА_4 за редакцією слідчого («в результаті падіння з висоти власного зросту», «заподіяти собі виявлені тілесні ушкодження») то об`єктивна медична щодо та вихідна інформація (щодо само ушкодження) у наявних матеріалах, які надані комісії експертів відсутня.
Травма голови у ОСОБА_4 у вигляді закритого перелому кісток носу із зміщенням, на тлі синця та травматичного набряку м`яких тканин із клінічними ознаками струсу головного мозку за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалість якого перевищує 6 днів, але не перевищує 3-х тижнів (21 день) (відповідно до п.п.2.3.1 «А», 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом 36 МОЗ України від 17 січня 1995 року).
Отже, експертом було встановлено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_4 , узгодженість його свідчень щодо механізму нанесення йому ударів обвинуваченою та наслідками, які настали.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.10.2019 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_4 , останній впізнав особу, яка 15.02.2019 року спричинила йому тілесні ушкодження, вказавши на особу під №2 ОСОБА_6 .

Після допиту обвинуваченого, потерпілого, дослідження письмових доказів, зібраних під час досудового розслідування в межах кваліфікації дій обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальних актах, доведена повністю.
Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує в тому, що обвинувачений ОСОБА_6 спричинив умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), і його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 125 та ч.1 ст.185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, на час вчинення злочинів не був офіційно працевлаштованим, посередньо характеризується за місцем свого мешкання.
Обставинами, згідно з положеннями статті 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить його щире каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину.

Обставин, які згідно з положеннями статті 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому основного покарання у вигляді громадських робіт, у межах встановленого санкціями статей Особливої частини Кримінального кодексу України, за якими він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Не призначаючи обвинуваченому покарання, пов`язаного із ізоляцією його від суспільства у вигляді арешту, обмеження або позбавлення волі, суд виходить з того, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, усвідомлює свою провину і засуджує свою протиправну поведінку, що свідчить про дійсне прагнення ним стати на шлях виправлення і перевиховання.

Крім того, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання у вигляді штрафу, оскільки останній офіційно не працює, доходу не має, що в подальшому може ускладнити виконання рішення суду.

Щодо цивільного позову, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні

Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майновий збиток, заподіяний неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об`ємі особою, що заподіяла його.

У судовому засіданні суд вислухав цивільного позивача ОСОБА_5 , який свій цивільний позов підтримав, зазначив, що від кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_6 поніс збитки в розмірі 45000 грн., оскільки сплачував за лікування свого сина, який є потерпілим у цьому кримінальному проваджені. Доказів понесення цих збитків суду не надав, оскільки жодних квитанцій за сплачену операцію, лікування, придбання ліків у нього не має.

Розмір моральної шкоди обґрунтував отриманням його сином тілесних ушкоджень від дій обвинуваченого, через що він займався його лікуванням, зазнав певні страждання та відклав свої заплановані заходи у період реабілітації сина.

Дослідивши матеріали цивільного позову, застосувавши норми закону, суд приходить до висновку, що цивільний позов ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню.

Так, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Судом встановлено, що доказів понесення матеріальних збитків у розмірі 45000 грн. цивільний позивач суду не надав, тому у суду немає підстав для його задоволення.
Разом з тим, досліджуючи вимогу цивільного позивача щодо відшкодування йому спричиненої моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Оскільки цивільний позивач є батьком потерпілого ОСОБА_4 , суд дійшов до висновку про те, що вказаній особі була заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з спричиненням його сину тілесних ушкоджень саме від дій обвинуваченого, що призвело до негативних змін у їх особистому житті та завдано глибоких моральних страждань. Суд враховує характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.
Суд, при визначенні розміру морального відшкодування, виходить із принципів розумності і справедливості відповідно до ст. 23 ЦК України, враховує характер, глибину душевних, фізичних, емоційних та моральних страждань, які переніс ОСОБА_5 у зв`язку із спричиненням фізичної шкоди його дитині, позицію обвинуваченого, який визнав, що саме від його дій настали негативні наслідки, які він оцінив у розмірі 20000 грн. і прийшов до висновку, що відшкодування моральної шкоди в сумі 25000 грн. буде співрозмірним вчиненому, справедливим та розумним.
Судові витрати по справі відсутні.
Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України не обирався.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.125 КК України у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт;

-за ч.1 ст.185 КК України у вигляді 180 (ста вісімдесяти) годин громадських робіт.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді 180 (ста вісімдесяти) годин громадських робіт.

Речові докази по справі : туш для вій ТМ «Мейбелін Вольюм Експресс Колоссол Гоу Екстрім», які відповідно до постанови про визнання речових доказів від 11.02.2020 року передані на відповідальне зберігання представнику потерпілого ТОВ «РУШ» - після набрання вироком законної сили залишити останньому за належністю; лазерний комп`ютерний диск за наступними файлами, а сме: СН01-2020-02-04-12-51-00; СН04-2020-02-04-12-43-35; СН05-2020-02-04-12-55-2; СН07-2020-02-04-13-01-45; СН08-2020-02-04-13-00, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження - після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000 грн.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_5 відмовити у зв`язку з їх недоведеністю.
Судові витрати по справі відсутні.
Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України не обирався.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його оголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суд роз`яснює обвинуваченому, потерпілому, законному представнику потерпілого право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя

Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1