Житомирський апеляційний суд
Категорія ст. 176 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
підозрюваного: ОСОБА_7 ,
захисника : ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 15 грудня 2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

в с т а н о в и л а:
Згідно ухвали слідчого судді, 14.12.2019 слідчий звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 в обґрунтування якого зазначає, що у провадженні ГУНП в Житомирській області знаходиться кримінальне провадження № 0000188 від 19.06.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14 ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.3 ст.187 КК України. В обгрунтування клопотання слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений слідством день, час та місці у ОСОБА_10 , який раніше вчинив розбійний напад, ОСОБА_11 , який раніше вчинив розбійний напад та бандитизм, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 виник злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_13 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб та поєднаного із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаного із проникненням у житло. З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою групою осіб, підготувалися до вчинення злочину, заздалегідь розподіливши між собою ролі, підготували знаряддя вчинення злочину - зброю, засоби вчинення злочину - транспортні засоби та засоби маскування - спеціальний тактичний одяг та балаклави. 13.12.2019 року близько 19 год ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на вчинення умисного злочину, використовуючи транспортні засоби приїхали до житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , де відповідно до заздалегідь розробленого та узгодженого плану, застосовуючи засоби маскування подолали перешкоду у вигляді паркану, що розміщений по периметру будинку та проникли на територію домоволодіння, де шляхом візуального спостереження переконалися у присутності господарів будинку. Через вхідні двері будинку проникли всередину та, висловлюючи погрози застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_13 , вчинили розбійний напад на останнього.

У клопотанні слідчий зазначив про ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_16 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на потерпілого, оскільки йому відомо його місце проживання та роботи, з метою схиляння його до зміни показів та відмови від раніше даних показів, вчинити інший злочин з урахуванням того, що ОСОБА_14 не має постійного джерела доходів і схильний до вчинення насильницьких злочинів. Вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та проведення досудового розслідування у розумні строки, тому просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 15 грудня 2019 року клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_17 задоволено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 11.02.2020 року; визначено строк дії ухвали до 11.02.2020 року; строк тримання під вартою вирішено рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 13.12.2019 року.

Слідчий суддя умотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна. Наявні у матеріалах клопотання докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколами затримання ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 від 13.12.2019 року у порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину; протоколом огляду домоволодіння АДРЕСА_1 від 13.12.2019 року; протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_13 від 13.12.2019 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 13.12.2019 року; протоколами за результатами проведення НСРД - аудіо-, відеоконтролю особи від 23.11.2019 року, 12.11.2019 року.

Крім того, слідчий суддя прийняв до уваги доводи прокурора, що з метою уникнення відповідальності та під тяжкістю покарання ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Також існує ризик незаконного впливу зі сторони підозрюваного на потерпілого, оскільки йому відомо місце проживання та роботи потерпілого, з метою схиляння його до зміни показів та відмови від раніше даних показів. Органом досудового розслідування доведено, що наявні ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Додатково слідчий суддя умотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 оголошено про підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства; підозрюваний проживає у Київській області; підозрюваний офіційно не працює, що зумовлює відсутність законного джерела доходів. Тому слідчий суддя приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам та наявні достатні правові підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до ч.4 ст.183 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_19 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_17 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу - тримання під вартою; виконати вимоги ч.3 ст.187 КПК України.

Посилається на те, що слідчий суддя, під час судового засідання не досліджував письмові докази зовсім, навіть не переходив до стадії дослідження письмових матеріалів, а відразу після виступу сторони захисту з приводу клопотання слідчого видалився в нарадчу кімнату для прийняття рішення по суті клопотання. Слідчий суддя навіть не перевірив ті факти на які просили звернути увагу сторона захисту, серед яких: протокол прийняття заяви від ОСОБА_13 не зареєстрований у журналі реєстрації подій та повідомлень, протокол затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України не містить номеру кримінального провадження по якому відбулося затримання, не містить статті кримінального кодексу по якій відбулося затримання, кримінальне провадження зареєстровано задовго до подій які інкриміновані ОСОБА_7 , кримінальне провадження зареєстроване за одним фактом, а затримано його зовсім за іншим фактом, затримання відбулося до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, всі копії процесуальних документів, які слідчим додані до клопотання не завірені. Слідчий суддя був зобов`язаний дослідити матеріали які були надані слідчим разом з клопотанням. Без дослідження письмових матеріалів слідчий суддя просто не міг з`ясувати ті обставини, які необхідно з`ясовувати під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, а саме: обґрунтованість підозри, наявність вагомих доказів, правильність кваліфікації, обставини які доводять існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України. стороною захисту, під час розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу - тримання під вартою було подано скаргу в порядку ст. 206 КПК України, на незаконне затримання, тримання під вартою, та катування ОСОБА_7 . Дана скарга розглядалась одночасно з розглядом клопотання слідчого, однак слідчий суддя не прийняв рішень, які він був зобов`язаний прийняти за результатом розгляду скарги. Під час судового засідання затриманий ОСОБА_7 продемонстрував наявні на його тілі тілесні ушкодження у вигляді саден, синців на обличчі, зламаного зубу та інше, та пояснив, що після затримання його майже добу не поміщали до ізолятору тимчасового тримання та катували - тримали в кабінетах відділу поліції, не давали їсти, пити, спати, наносили удари, та заставляли надати зізнавальні покази. Окремо слід зазначити, що на обличчі затриманого ОСОБА_7 дійсно були тілесні ушкодження які було неможливо не помітити. Також на інших частинах тіла ОСОБА_7 були тілесні ушкодження але слідчий суддя відмовився їх оглядати та фіксувати. Слідчий суддя, за результатами розгляду скарги захисника прийняв рішення про обстеження та надання ОСОБА_7 належної медичної допомоги у слідчому ізоляторі. Слідчим суддею скарга сторони захисту розглянута не в повному обсязі, з більшості питань взагалі не прийнято ніякого рішення. Так в скарзі зазначалося про необхідність, та прохалось: визнати незаконним затримання ОСОБА_7 та тримання його під вартою; вчинити дії передбачені ч. 6 ст. 206 КПК України: забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в даній скарзі; вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством; постановити ухвалу якою негайно звільнити з під варти затриманого ОСОБА_7 . Згідно ухвали рішення по жодному з пунктів скарги взагалі не прийнято, тобто фактично скарга сторони захисту є нерозглянутою, не дивлячись на те, що слідчий суддя, по перше був зобов`язаний її розглянути, по друге прийняв її до розгляду одночасно з розглядом клопотання слідчого.

Слідчий суддя зробив безпідставні висновки про існування обґрунтованої підозри, про наявність вагомих доказів у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 187 КК України у той час як матеріали, надані слідчим не містять жодних відомостей про вчинення нападу з метою заволодіння майном (ст. 187 КК України). Слідчий суддя, не досліджуючи фактичні обставини, не звернув увагу на необґрунтованість підозри, та на відсутність вагомих доказів про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 187 КК України, чим порушив вимоги п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України. Слідчий суддя зробив безпідставні висновки про існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, хоча матеріали які були додані до клопотання слідчого не містили жодного доказу про існування хоча б одного з ризиків. Прокурором, в судовому засіданні, також ризики були тільки перераховані, доказів про їх існування не надано. ОСОБА_7 має постійне місце реєстрації та проживання, проживає разом з матір`ю, має роботу, раніше не судимий, притягується до кримінальної відповідальності вперше, має міцні соціальні зв`язки. Факт існування постійного місця реєстрації та проживання підтверджується відомостями про місце реєстрації в паспорті, відсутність судимостей та відсутність фактів притягнення до кримінальної відповідальності підтверджується вимогою про судимість, існування міцних соціальних зв`язків було підтверджено безпосередньо в судовому засіданні шляхом допитів батьків затриманого ОСОБА_7 .

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу якою, визнати незаконним затримання ОСОБА_7 , та тримання його під вартою; забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_7 ; доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в скарзі захисника поданої в порядку ст. 206 КПК України; вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки ОСОБА_7 ; відмовити у задоволенні клопотання слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_17 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу - тримання під вартою. Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 є аналогічними доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_19 .

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення захисника ОСОБА_8 та підозрюваного, які підтримали апеляційні скарги та пояснення, наведені в них, доводи та пояснення прокурора, який просив залишити апеляційній скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без зміни, дослідивши додані до клопотання матеріали та докази, наявні в судовій справі, а також скаргу захисника ОСОБА_9 про визнання затримання підозрюваного ОСОБА_7 незаконним та додані до неї матеріли і документи, перевіривши ухвалу в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не підлягають частковому задоволенню, в ухвалу слідчого судді в частині вирішення скарги захисника ОСОБА_9 про незаконне затримання підозрюваного скасуванню з постановленням нової ухвали в цій частині про часткове задоволення скарги , виходячи з наступного.

Згідно вимог ст.370 КПК України рішення суду, в тому числі і ухвала слідчого судді, повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Згідно положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Проаналізувавши зазначені положення закону, доводи та пояснення учасників судового розгляду клопотання, зміст узвали сілдчого судді та апеляціфйних скарг, колегія суддів вважає, що слідчий суддя при вирішення клопотання слічого та при застосування до підозрбваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, дотримався вимог ст.ст. 132, 176-178, 183, 194 КПК України.

Так з клопотання слічого вбачається, що в провадженні СУ ГУ НП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування відомості щодо яких внесено до ЄРДР за № 0000188 від 19.06.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14, ч.3 ст. 185, ч.3 ст.186, ч.3 ст.187 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що в невстановлений слідством день, час та місці у ОСОБА_10 , який раніше вчинив розбійний напад, ОСОБА_11 , який раніше вчинив розбійний напад та бандитизм, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 виник злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_13 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб та поєднаного із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаного із проникненням у житло.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою групою осіб, підготувалися до вчинення злочину, заздалегідь розподіливши між собою ролі, підготували знаряддя вчинення злочину - зброю, засоби вчинення злочину транспортні засоби та засоби маскування - спеціальний тактичний одяг та балаклави.

Так, 13 грудня 2019 року близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на вчинення умисного злочину, використовуючи транспортні засоби приїхали до житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 .

Не припиняючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним злочинним умислом, діючи умисно, відповідно до заздалегідь розробленого та узгодженого плану, ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , застосовуючи засоби маскування подолали перешкоду, у вигляді паркану, що розміщений по периметру будинку та проникли на територію домоволодіння, де шляхом візуального спостереження переконалися у присутності господарів будинку.

Усвідомлюючи протиправний зміст своїх дій, незважаючи на можливе вчинення опору ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 через вхідні двері будинку проникли всередину де, висловлюючи погрози застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_13 вчинили розбійний напад на останнього.

13.12.2019 о 19 год. 10 хв. ОСОБА_7 був затриманий працівниками поліції під час розбійного нападу на родину ОСОБА_13 в с. Шпитьки в порядку ст. 208 КПК України.

14.12.2019 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

При цьому обгрунтованість повідомленої підозри підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколами затримання ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 від 13.12.2019 у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину; протоколом огляду домоволодіння АДРЕСА_1 від 13.12.2019; протоколом прийняття зави про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_13 від 13.12.2019; протоколом за результатами проведення НСРД-аудіо-, відеоконтроль особи від 23.11.2019; протоколом за результатами проведення НСРД-аудіо-, відеоконтроль особи від 12.11.2019.

Крім того клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, обґрунтовувалось наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, можливістю переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, оскільки йому відомо його місце проживання та роботи, з метою схиляння його до зміни показів та відмови від раніше даних показів, а також ризиком продовжити свою злочинну діяльність, а також неможливістю запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому з матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_7 був затриманий працівниками поліції за твердженням органу досудового розслідування під час розбійного нападу на родину ОСОБА_13 в с. Шпитьки, тобто в порядку ст. 208 КПК України та під час особистого обшуку в ході вказаного затримання у ОСОБА_7 було вилучено майно, що зазначене в протоколі затримання, яке вказує на причетність підозрьваного до вчинення даного злочину.

Роблячи висновок про доведеність підстав для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави, слідчий суддя виходи з доведеності обгрунтованості підозри у вчиненні ним даного кримінального правопорушення, наявності ризиків, зазначених в клопотанні та передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, тяжкості злочину вчиненого із загрозою застосування насильства, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , з метою уникнення відповідальності за яке та під тяжкістю покарання підозрбваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, дані про його особу, те, що він проживає у Київській області, офіційно не працює, що зумовлює відсутність законного джерела доходів, що на думку слідчого судді обумовлює висновок, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам та наявні достатні правові підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до ч.4 ст.183 КПК України.

Вказані висновки слідчого судді є цілком обгрунтовані та вмотивовані, і доводи апеляційних скарг їх не спростовують.

Апеляційний суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування, по даній конкретній справі, з урахуванням особи підозрюваного ОСОБА_7 та тяжкості можливого покарання, яке загрожує у разі доведеності вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за вироком суду, наявності ризику, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, оскільки підозрюваному відомо його місце проживання та роботи, з метою схиляння його до зміни показань та відмови від раніше даних показань, вчиняти інші кримінальні правопорушення, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про обґрунтованість клопотання слідчого поліції про застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

При цьому обставин, які б унеможливлювали тримання підозрюваного під вартою матеріали провадження не містять, не зазначені такі обставини і стороною захисту.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Що ж стосуєть доводів та посилань захисників в апеляційних скаргах щодо необгрунтованості підозри ОСОБА_7 у чиненні даного кримінального правопорушення, недоведеності доданими до клопотання доказами його причетності до злочину з наведленням аналізу та оцінки зазначених доказів, недоведеності зазначених в клопотанні ризиків та недоведенні того, що в даному випадку неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, то вказані доводи були об`єктом дослідження при обранні підозрюваному запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Не знайшли зазначені доводи також свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, одних нових обставин які б впливали на обґрунтованість поданих апеляційних скарг на зміну запобіжного заходу не встановлено.

При цьому безпідставними є посилання апелянтів на те, що протокол прийняття заяви від ОСОБА_13 не зареєстрований у журналі реєстрації подій та повідомлень, протокол затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України не містить номеру кримінального провадження по якому відбулося затримання, не містить статті кримінального кодексу по якій відбулося затримання, кримінальне провадження зареєстровано задовго до подій які інкриміновані ОСОБА_7 , кримінальне провадження зареєстроване за одним фактом, а затримано його зовсім за іншим фактом, затримання відбулося до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, всі копії процесуальних документів, які слідчим додані до клопотання не завірені, а слідчий суддя прийняв рішення без дослідження письмових матеріалів, при цьом ОСОБА_7 має постійне місце реєстрації та проживання, проживає разом з матір`ю, має роботу, раніше не судимий, притягується до кримінальної відповідальності вперше, має міцні соціальні зв`язки, і його батьки зобов`язалися забезпечити дотримання ним обов`язків домашнього арешту. Зазначені обставини не впливають на висновки слідчого судді, те що протокол прийняття заяви від ОСОБА_13 не зареєстрований у журналі реєстрації подій та повідомлень, не може бути підставою для прийняття рішення про інший запобіжний захід для підозрюваного. Згідно витягів з ЄРДР кримінальне провадження, в тому числі і за ч.3 ст. 187 КК України зареєстровано за матеріалами правоохоронних та контролюючих органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень, відомості про вчинення злочину, в якому підозрюється ОСОБА_7 внесено в ЄРДР 13.12.2019. на цій же підставі після безпосереднього затримання його під час вчинення даного злочину, кримінальне провадження об`єднано в одне провадження з іншими, зареєстрованими раніше, за № 000188 від 19.06.2019 року. Таким чином на даній стадії досудового розслідування при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, зазначені відомості апеляційний суд вважає цілком достатніми для здійснення висновку про наявність підстав для вирішення цього питання в межах даного кримінального провадження.

При цьому посилання як захисника так і підозрюваного на те, що він взагалі не причетний до вказаного злочину, тільки привіз інших підозрюваних до місця, злочину та не приймав в ньому участі і на місці вчинення не затримувався, повинні бути предметом розгляду органу досудового розслідування в ході його проведення в даному кримінальному провадженні.

Що ж стосується доводів апеляційних скарг про те, що слідчим суддею не розглянуто у повному обсязі скаргу захисника ОСОБА_9 про незаконність затримання підозрюваного ОСОБА_7 та необхідність зобов`язання органу досудового розслідування здійснити відповідні дії щодо забезпечення безпеки підозрюваного та провести судово-медичне обстеження ОСОБА_7 , тощо, то вони знайшли своє часткове підтвердження.

Так захисник ОСОБА_9 в свої скарзі, поданій в ході розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, просить визнати незаконним затримання ОСОБА_7 , та тримання його під вартою, забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_7 , доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в скарзі захисника поданої в порядку ст. 206 КПК України, вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки ОСОБА_7 та негайно звільнити підозрюваного з-під варти. В обгрунтування зазначених вимог посилається на те, що ОСОБА_7 було затримано за кримінальне правопорушення, яке фактично вчинено взагалі не було затримано в рамках кримінального провадження № 0000188, яке було зареєстровано задовго до подій, які інкримінуються ОСОБА_7 (кримінальне провадження зареєстровано 19.06.2019 р. а інкримінуються події 13.12.2019 р.).Також затримання відбулося без складання відповідного процесуального документу (протоколу затримання), без повідомлення центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, без повідомлення рідних затриманого, та без поміщення до ізолятору тимчасового тримання. Крім того до затриманого застосовувалося катування, оскільки його майже добу тримали у кабінетах працівників поліції, без їжі, води, не давали спати, били як під час затримання, так і після, змушуючи при цьому зізнатися у злочині якого він не вчиняв, у зв`зку з чим в нього наявні тілесні ушкодження, що вимагає призначення судово-медичної експертизи.

При цьому з матеріалів кримінального провадження №0000188 від 19.06.2019 вбачається, що ОСОБА_7 був затриманий працівниками поліції 13.12.2019 близько 19 год. 10 хв., як зазначає орган досудового розслідування, під час розбійного нападу на родину ОСОБА_13 в с. Шпитьки. Під час особистого обшуку у ОСОБА_7 було вилучено майно, що зазначене в протоколі затримання.

Відповідно до норм ст.208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення та ін.

Статтею 209 КПК України передбачено, що особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Системний аналіз положень ст. 211 КПК україни в сукупності з положеннями ст. 187 КК України вказує на те, що підставою для постановлення слічим суддею рішення про звільнення особи, позбавленої свободи, доставленої до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу , може бути лише очевидна незаконність затримання, перевищення граничного строку затримання та невиправдане зволікання у доставленні особи до суду..

Отже , враховуючи, що орган досудового розслідування мав підстави для затрмання ОСОБА_21 без ухвали слічого судді, клопотання про застосування запобіжного заходу було подано до спливу 60 годин з моменту затримання, і на час проведення судового засідання з розгляду даного клопотання строк затримання підозрюваного не перевищує 72 годин, підстав для негайного звільнення його з-під варти колегія суддів не вбачає.

Крім того, зі змісту протоколу затримання слідує, що затриманому ОСОБА_21 було повідмлено зрозумілою для нього мовою у вчиненні якого злочину він підозрюється, однак від підписання протоколу та пам`ятки про процесуальні права та обов`язки затриманий ОСОБА_7 відмовився, що засвідчили поняті ОСОБА_22 та ОСОБА_23 своїми підписами.

За вказаних обставин апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що затримання ОСОБА_7 без ухвали слідчого судді є законним та відповідає підставам, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_7 було затримано в рамках кримінального провадження, яке було зареєстровано задовго до подій злочину за ч.3 ст. 187 КК України, не знайшли свого підтвердження з мотивів наведених вище в даній ухвалі, з огляду на зміст витягу з ЄРДР, доданий до клопотання.

Деякі недоліки протоколу про затримання, на які посилається захисник,не можу свідчити самі по собі про незаконність такого затримання.

Інші доводи скарги щодо катування затриманого ОСОБА_7 , застосування до підозрюваного ОСОБА_7 психічного та фізичного впливу, порушення його прпава на захист, тощо, повинні бути перевірені прокурором, що здійснює процесуальне керівництво в кримінальному провадженні.

Що ж стотсується доводів захисника та підозрюваного про завдання працівниками поліції під час затримання та після нього тілесних ушкоджень, які були пред`явлені слічому судді, та про безпідставність відмови слічого судді в призначенні судово- медичного обстеження підозрьваного та замість цього прийняття слічим суддею рішення лише про зобов`язазння уповноважених осбі СІЗО забезпечити обстеження підозрбваного та надання йому належної медичної допомоги, то вони знайшли своє підтвердження.

Тому у відповідності до положень ст. 206 КПК України, в тому числі ч.6 даної норми, апеляційний суд, не погоджуючись з рішенням слічого судді в цій частині, вважає за необхідне зобов`язати слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_7 , з покладенням на прокурора контролю виконання ухвали апеляційного суду в цій частині.

Таким чином ухвала слідчого судді в частині вирішення скарги захисника ОСОБА_9 , враховуючи наведені вище обставини та положення ч.3 ст. 407 КПК україни підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нової ухвали.

В решті оскаржена ухвала є законною, обгрунтованою та вмотивованою, та підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 206 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 15.12.2019 року в частині вирішення скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 скасувати.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_7 , з покладенням на прокурора контролю виконання ухвали апеляційного суду в цій частині.

Зобов`язати прокурора, що здійснює процесуальне керівництво в кримінальному провадженні, провести дослідження фактів, викладених в скарзі захисника ОСОБА_9 щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 психічного та фізичного впливу.

В решті у задоволені скарги захисника ОСОБА_9 відмовити.

В решті ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 15 грудня 2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: