Справа № 639/1753/20
Провадження № 1-кп/639/293/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000204 від 04.02.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, раніше судимого:

01.04.2002 р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

15.02.2003 р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

18.07.2006 р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ст. ст. 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі;

19.06.2012 р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 307, ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі;

25.11.2015 р. Жовтневим районним судом м. Харкова (з урахуванням ухвали апеляційного суду Харківської області від 31.03.2016 р.) за ч. ч. 1, 2 ст. 317, ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений за відбуттям покарання 29.10.2019 р.,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 3 лютого 2020 р. приблизно о 16 год. цілеспрямовано прийшов до домоволодіння АДРЕСА_2 з метою вчинення таємного викрадення будь-якого майна, яке, як на його думку, могло знаходитися на території зазначеного домоволодіння, огородженій парканом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 спочатку переліз через паркан, а потім, опинившись на території двору приватного домоволодіння, помітив на шиферній стійці з внутрішнього боку паркану металеві вироби, а саме: диск від колеса вантажного автомобіля, духовку з печі, 3 колосняки, 3 плити з печі, глушитель, резонатор, металеву трубу діаметром 130 мм, 9 автомобільних радіаторів та інший дрібний метал (невеликі водопровідні труби, крани та металополоси), якими і вирішив таємно заволодіти.

Продовжуючи свої злочинні дію, ОСОБА_5 , будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, почав збирати металеві вироби та перекидати їх через паркан, тобто у зазначений спосіб, усвідомлюючи протиправність діяння, передбачаючи його наслідки у вигляді завдання матеріальної шкоди раніше йому незнайомому потерпілому ОСОБА_6 , заволодів зазначеним майном, а саме брухтом з чорного металу загальною вагою 126,1 кг.

Після цього ОСОБА_5 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 у зазначений період часу виконав усі дії, які вважав за необхідне, для таємного викрадення чужого майна, належного потерпілому ОСОБА_6 , поєднаного з проникненням у сховище, яким слід вважати огороджену парканом територію домоволодіння.

В результаті дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 завдано матеріальну шкоду у розмірі 353 грн. 08 коп., що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи № 3782 від 17.02.2020 р.

Крім того, ОСОБА_5 8 лютого 2020 р. приблизно о 16 год. 30 хвилин цілеспрямовано прийшов до домоволодіння АДРЕСА_3 з метою вчинення таємного викрадення будь-якого майна, яке, як на його думку, могло знаходитися на території зазначеного домоволодіння, огородженій парканом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , відчуваючи безкарність за раніше вчинену крадіжку чужого майна, спочатку переліз через паркан, а потім, опинившись на території двору приватного домоволодіння, помітив біля одноповерхового житлового будинку мангал із металу чорного кольору, а також кут із металу чорного кольору та ключ із металу чорного кольору, якими і вирішив таємно заволодіти.

Таким чином, ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав за необхідне, для проникнення у сховище, яким слід вважати огороджену парканом територію домоволодіння, де мешкає раніше йому незнайомий ОСОБА_7 .

Надалі ОСОБА_5 , оцінивши ситуацію, що склалася, а також ту обставину, що за його діями ніхто не спостерігає, бажаючи довести злочинний задум до кінця, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність свого діяння, передбачаючи його наслідки у вигляді завдання матеріальної шкоди, таємно заволодів вищевказаними металевими виробами із брухту чорних металів, взявши всі предмети в руки, та почав здійснювати їх переміщення до хвіртки, продовжуючи при цьому залишатися на території домоволодіння.

Однак, ОСОБА_5 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки його помітив власник домоволодіння ОСОБА_7 , який, діючи правомірно, здійснив затримання його на гарячому на місці вчинення злочину, а потім викликав поліцію.

Прибулі через декілька хвилин на місце події працівники патрульної поліції та працівники СОГ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області зафіксували в протоколі огляду місця події від 08.02.2020 р. в присутності двох понятих у період часу з 17-50 год. до 18-10 год. факт присутності ОСОБА_5 на території домоволодіння та переміщені ним зазначені вироби з брухту чорних металів,в тому числі і мангал із металу чорного кольору, вартістю 920 грн., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 4143 від 20.02.2020 р.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, пояснив суду, що дійсно вчинив кримінальні правопорушення за встановлених судом обставин. Фактичні обставини справи не оспорював. Просив суворо його не карати.

Потерпілі неодноразово викликались до суду належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ними не оспорюються.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого, а також стосовно судових витрат та речових доказів.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною.

Дії ОСОБА_5 кваліфікуються: за епізодом від 03.02.2020 р. - за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно; за епізодом від 08.02.2020 р. - за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у сховище, вчинений повторно.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за вчинення, зокрема, злочинів проти власності, в тому числі тяжких, вчинив інкримінований злочин, маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 194 від 16.03.2020 р., вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення у стані осудності, не працює, не одружений, до затримання мав постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При цьому посилання прокурора на наявність такої обставини, як рецидив злочинів, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд розцінює критично, оскільки рецидив злочинів (ст. 34 КК України) може бути врахований судом за п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України як обставина, що обтяжує покарання, лише за умови, що він не є ознакою, яка в диспозиції відповідної статті Особливої частини КК України зазначена як така, що впливає на кваліфікацію вчиненого.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив злочини за ознакою повторності, оскільки раніше був засуджений, в тому числі і за ч. 3 ст. 185 КК України. Хоча кваліфікація його дії за ч. 3 ст. 185 КК України охоплює і таку ознаку, як повторність, що є, відповідно, кваліфікуючою ознакою за ч. 2 ст. 185 КК України, проте ознака «проникнення у сховище» є більш вагомою для кваліфікації дій обвинуваченого. Поняття ж повторності включає в себе і поняття рецидиву, зокрема, спеціального, що, відповідно, виключає можливість визначення такого рецидиву як обставини, що обтяжує покарання особи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вимогами ч.2 ст.65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, наявність таких, що пом`якшують покарання, та відсутність таких, що обтяжують покарання, обставин, дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, репутацію, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого неможливо без ізоляції від суспільства з реальним відбуванням покарання, а тому вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодом від 08.02.2020 р. з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України).

Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України суд не вбачає, оскільки встановлені судом обставини, яка пом`якшує покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, за змістом п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України фактично є у своїй сукупності лише однією з обставин, що пом`якшує покарання. Застосування ж положень ст. 69 КК України можливо лише, зокрема, у разі наявності кількох таких обставин.

При цьому суд не може вважати доведеним наявність такої обставини, на яку посилався захист, як вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин. Факт наявності на утриманні у ОСОБА_5 матері похилого віку, яка має поганий стан здоров`я, по-перше, не доведений стороною захисту шляхом, зокрема надання пенсійного посвідчення, медичних довідок тощо, а по-друге, не доводить наявності саме збігу тяжких обставин в житті обвинуваченого, який, будучи працездатною людиною, не вчиняв дій навіть щодо неофіційного працевлаштування, проте для підвищення свого матеріального стану обрав злочинний шлях.

Крім того, ОСОБА_5 вчинив тяжкі корисливі злочини через 3 місяці після звільнення з місць позбавлення волі, де відбував покарання за вчинення інших, в тому числі і корисливих злочинів, що свідчить про його підвищену соціальну небезпеку та схильність до вчинення злочинів проти власності, а тому мета покарання не може бути досягнута шляхом звільнення від його відбування з випробуванням.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого.
Цивільний позов не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.369371, 373, 374, 376, 392 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

За ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі:

За ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання з 26 лютого 2020 року.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання час попереднього ув`язнення з 26 лютого 2020 року до моменту набрання вироком законної сили з розрахунку «одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі».

До набрання вироком суду законної сили продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведені у кримінальному провадженні експертні дослідження в розмірі 980 (дев`ятисот вісімдесяти) гривень 64 копійок.
Речові докази диск від колеса вантажного автомобіля, духовку з печі, 3 колосняки, 3 плити з печі, глушитель, резонатор, металеву трубу діаметром 130 мм, 9 автомобільних радіаторів та інший дрібний метал (невеликі водопровідні труби, крани та металополоси) - повернути потерпілому ОСОБА_6 , мангал із металу чорного кольору, кут із металу чорного кольору та ключ із металу чорного кольору повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1