ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/610/20 Справа № 203/1730/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, знаходиться в цивільному шлюбі, маючого дитину, 2010 року народження, офіційно не працевлаштованого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_10 , погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 14 червня 2020 року.

Визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених кодексом, у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 1 051 000 грн.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного обов`язки прибувати за викликами слідчого, процесуального керівника прокуратури або суду; не відлучатися із місця постійного проживання або перебування без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування із потерпілими, свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні.

Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого, корисного злочину, вчиненого повторно, а також, що на теперішній час ОСОБА_7 повідомлено про підзору у вчиненні корисних злочинів в рамках іншого кримінального провадження; враховується тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Підозрюваний не має зареєстрованого місця проживання на протязі тривалого часу, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка зазначена підозрюваним в якості місця проживання, належить іншій особі, з якою підозрюваний проживає у цивільному шлюбі.
Крім того, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за попередньою змовою з іншою особою, яка на теперішній час органом досудового розслідування встановлена, але не затримана, в зв`язку із її переховуванням. Таким чином, є достатні підстави вважати, що перебуваючи на свободі підозрюваний, будучи обізнаним про обставини кримінального провадження, за допомогою вказівок, порад може сприяти переховуванню та уникненню від кримінальної відповідальності осіб, які є причетними до вчинення злочину, впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність ризиків вчинення підозрюваним дій, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому, з метою запобігання вказаним ризикам, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, необхідним запобіжним заходом, який має бути застосований до підозрюваного, є тримання під вартою.

В апеляційній скарзі:
- адвокат ОСОБА_8 просить дану ухвалу скасувати та прийняти рішення про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
На думку адвоката, в оскаржуваній ухвалі повністю відсутня об`єктивна сторона вчинених ОСОБА_7 дій та фактичних обставин кримінального правопорушення, яке йому інкримінується.
Вважає, що кваліфікація за ч. 3 ст. 289 КК України є надуманою з метою обрання найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та найбільш високого розміру застави.
Також вважає, що у ОСОБА_7 є малолітня дитина від першого шлюбу ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але суд це проігнорував.
Заслухавши суддю - доповідача, думки підозрюваного та його захисників, які підтримали апеляційні вимоги, та просили їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги підозрюваного не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого дотримані в повному обсязі.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують перебування обвинуваченого під вартою.
Так, судом першої інстанції встановлено, що підозрюваний не має зареєстрованого місця проживання на протязі тривалого часу, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка зазначена підозрюваним в якості місця проживання, належить іншій особі, з якою підозрюваний проживає у цивільному шлюбі.
Також при винесенні ухвали слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого, корисного злочину, вчиненого повторно, а також, що на теперішній час ОСОБА_7 повідомлено про підзору у вчиненні корисних злочинів в рамках іншого кримінального провадження; враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Крім того, слідчий судді при обранні запобіжного заходу правильно врахував, що що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за попередньою змовою з іншою особою, яка на теперішній час органом досудового розслідування встановлена, але не затримана, в зв`язку із її переховуванням. Таким чином, є достатні підстави вважати, що перебуваючи на свободі підозрюваний, будучи обізнаним про обставини кримінального провадження, за допомогою вказівок, порад може сприяти переховуванню та уникненню від кримінальної відповідальності осіб, які є причетними до вчинення злочину, впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні.
Колегія суддів вважає, що ризики, які враховувались судом при обранні підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, доведені, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, враховує можливу тяжкість покарання; а також те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за попередньою змовою з іншою особою, яка на даний момент переховується.
Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Доводи адвоката підозрюваної про необґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого злочину фактично зводяться до переоцінки доказів та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою. Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».
На даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинною у вчиненні злочину.
Таким чином, слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання матеріали кримінального провадження, встановив достатність підстав на даному етапі досудового розслідування вважати наявність підозри у вчинені ОСОБА_7 кримінально-караного діяння.
Колегія суддів крім цього зазначає, що на даній стадії провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують перебування підозрюваного під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується підозрюваному, та більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваної, а тому продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді першої інстанції про необхідність застосування щодо підозрюваного зазначеного виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм Закону і правовими позиціями ЄСПЛ.
Ухвала за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Суттєвих порушень вимог матеріального та процесуального Закону, колегією суддів під час апеляційного перегляду, не виявлено.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, - без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
_____________ ____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4