Справа № 461/5413/20
Провадження № 1-кс/461/4545/20
УХВАЛА
іменем України
09.07.2020 року м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши погоджене з прокурором Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , клопотання слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001314 від 09.07.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:
Слідчий ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням, в якому просить накласти арешт на тролейбус № НОМЕР_1 , тип «Шкода», заводський № НОМЕР_2 , технічний паспорт № НОМЕР_1 , який належить: ЛКП «Львівелектротранс», зареєстрований за адресою м. Львів, вул. Тролейбусна, 1.

Заборонити, користування, розпоряджання та проведення обліково-реєстраційних операцій із автобусом марки тролейбус № НОМЕР_1 , тип «Шкода», заводський № НОМЕР_2 .

В обгрунтування внесеного клопотання покликається на те, що 08.07.2020 року о 15:10 год. у м. Львові по вул. В. Великого, 26А відбулась ДТП (наїзд ТЗ на пішохода) за участю тролейбуса №556 під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження.

08.07.2020 року після огляду місця події тролейбус №556, тип «Шкода», заводський № НОМЕР_2 , технічний паспорт № НОМЕР_1 , який належить ЛКП «Львівелектротранс», зареєстрований за адресою м. Львів, вул. Тролейбусна, 1, було вилучено та доставлено на територію тролейбусного депо ЛКП «Львівелектротранс», за адресою м. Львів, вул. Тролейбусна, 1

09.07.2020 року тролейбус №556, тип «Шкода», заводський № НОМЕР_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Оскільки на вказаному тролейбусі є наявні сліди злочину та сам тролейбус є речовим доказом і в подальшому буде залучений для проведення слідчих експериментів та проведення автотехнічних та транспортнотрасологічних експертиз, необхідно забезпечити зберігання даного речового доказу шляхом накладання арешту на даний тролейбус. Без надання експертам тролейбуса №556, тип «Шкода», заводський №11012, останні будуть позбавлені можливості встановити технічний стан тролейбуса, а також механізм настання наїзду на пішохода, що в свою чергу не дасть можливості встановити причину ДТП. Передання на зберігання тролейбуса № НОМЕР_1 , тип «Шкода», заводський № НОМЕР_2 , власнику, чи іншим уповноваженим на те особам, створює загрозу забезпечення належного зберігання транспортного засобу (без знищення слідів злочину шляхом проведення ремонтно-відновлювальних робіт).

Враховуючи вищевикладене, з метою недопущення відчуження тролейбуса № НОМЕР_1 , тип «Шкода», заводський № НОМЕР_2 , який визнаний речовим доказом, оскільки він був знаряддям вчинення злочину і на ньому збереглись сліди злочину; знищення слідів злочину (в т.ч. шляхом проведення ремонтно-відновлюваних робіт), які залишилися на вищевказаному транспортному засобі, що в подальшому не дасть можливість провести ряд експертиз з метою встановлення всіх обставин події, слідчий просить клопотання задоволити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, оскільки у клопотанні просив суд проводити розгляд внесеного клопотання у його відсутності.

З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.
Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Встановлено, що в провадженні слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного №0001314 від 09.07.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В межах кримінального провадження, 09.07.2020 року тролейбус №556, тип «Шкода», заводський №11012, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Оскільки на вказаному тролейбусі є наявні сліди злочину та сам тролейбус є речовим доказом і в подальшому буде залучений для проведення слідчих експериментів та проведення автотехнічних та транспортно трасологічних експертиз, необхідно забезпечити зберігання даного речового доказу шляхом накладання арешту на даний тролейбус. Без надання експертам тролейбуса №556, тип «Шкода», заводський №11012, останні будуть позбавлені можливості встановити технічний стан тролейбуса, а також механізм настання наїзду на пішохода, що в свою чергу не дасть можливості встановити причину ДТП. Передання на зберігання тролейбуса № НОМЕР_1 , тип «Шкода», заводський № НОМЕР_2 , власнику, чи іншим уповноваженим на те особам, створює загрозу забезпечення належного зберігання транспортного засобу (без знищення слідів злочину шляхом проведення ремонтно-відновлювальних робіт).

Таким чином, метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів, а також запобігання можливих наявних ризиків щодо його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення.
Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане.
Незастосування арешту майна із позбавленням права на відчуження, може привести до настання наслідків, зокрема знищення, пошкодження, втрати, зникнення, що перешкоджатиме збереженню слідів злочину.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою забезпечення слідів злочину, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001314 від 09.07.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, задоволити.
Накласти арешт, шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права ЛКП «Львівелектротранс», що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Тролейбусна, 1, користуватися, розпоряджатися та проводити обліково-реєстраційні операції із тролейбусом №556, тип «Шкода», заводський № НОМЕР_2 , технічний паспорт № НОМЕР_1 , який належить: ЛКП «Львівелектротранс», зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали покласти на слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1