В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" грудня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0003182 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Києва, з загальною середньою освітою, офіційно непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

05 квітня 2019 року, у період часу з 01 години 00 хвилин до 04 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебував на робочій зміні, працюючи охоронцем у нічному розважальному закладі «Фабор», що розташований поблизу станції метро «Гідропарк» у м. Києві. В цей час, працівники зазначеного закладу йому повідомили про те, що один з відвідувачів не розрахувався за замовлення, після чого він вийшов з приміщення з метою оглянути прилеглу територію та помітив незнайомого чоловіка, який направлявся в сторону станції метро «Лівобережна», якого він наздогнав, в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки «Ксіомі Редмі 5», вартістю 5000 грн.00 коп. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій та намірів, діючи з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, вийняв з передньої кишені брюк потерпілого мобільний телефон, таким чином відкрито заволодів вказаним майном, після чого направився у невідомому напрямку, при цьому утримуючи при собі мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі 5», яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 186 КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України визнав повністю та показав, що 05 квітня 2019 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин, перебував на робочій зміні працюючи охоронцем у нічному закладі «Фабор», що знаходиться поблизу станції метро «Гідропарк», в цей час, до нього звернувся працівник даного закладу та повідомив про те, що один з відвідувачів не розрахувався за замовлення та вийшов з приміщення закладу, після чого він одразу вийшов на вулицю, де помітив раніше не знайомого чоловіка, якого він наздогнав, та оскільки останній не розрахувався за замовлення, забрав у нього мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі 5», зокрема, зазначив, що в подальшому хотів повернути його володільцю після того, які він розрахується за замовлення, шкодує про вчинене, щиро каявся, прохав його суворо не карати та зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час, місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими документами.
Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж) і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 186 КК України.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, відповідно до розписки потерпілого, шкоду відшкодував у повному обсязі, претензій майнового характеру до нього не має, раніше не судимий.
Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Виходячи з наявності наведених вище обставин, які пом`якшують покарання та з урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, наявності пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, поклавши на обвинуваченого обов`язки, визначені п.п.2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обрано.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.
Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим за ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя