У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.01.2020 Справа №607/204/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

провівши підготовче судове засідання в залі суду в м. Тернополі у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002916 від 6 жовтня 2019 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. В.Березовиця Тернопільського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, востаннє вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 6 червня 2019 року за ч.2, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених, ч.1 ст. 162, ч.3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за №0002916 від 6 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_3 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162, ч.3 ст. 185 КК України надійшов до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 03 січня 2020 року.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заявив, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, у зв`язку із чим просить призначити судовий розгляд.

Захисник адвокат ОСОБА_6 заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку із його невідповідністю вимогам КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 клопотання захисника підтримав.

Представник потерпілого ОСОБА_5 при вирішенні вищевказаних питань покладається на думку суду.

Вислухавши думку учасників підготовчого провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0002916 від 6 жовтня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162, ч.3 ст. 185 КК України підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інше, але вказані вимоги КПК України не виконані належним чином.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні №0002916 від 6 жовтня 2019 року обвинувачення ОСОБА_3 сформульовано наступним чином (дослівно):

«09 листопада 2019 року приблизно о 4 год. 15 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи на вулиці Вільхова поблизу будинку № 6, вирішив незаконно проникнути у приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке на праві власності належить і використовується для підприємницької діяльності ОСОБА_7 . Для цього, у вказаний час та в тому ж місці ОСОБА_3 , переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та він не буде помічений сторонніми особами, умисно, за відсутності передбачених законом підстав, шляхом віджиму вхідних метало пластикових дверей у магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » незаконно проник до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке на підставі договору оренди належить ОСОБА_7 , порушивши цим надане їй Конституцією України право на недоторканість іншого володіння особи.

Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України - тобто незаконне проникнення до іншого володіння особи.

16 жовтня 2019 року близько 04 години 15 хвилин ОСОБА_3 , який перебував на вулиці Білогірській поблизу будинку №18В в м. Тернополі, виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна поєднане із проникненням у інше приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел та переслідуючи корисливий мотив, 16 грудня 2019 року близько 04 години 15 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи на вулиці Білогірській поблизу будинку №18В в м. Тернополі, діючи умисно та переслідуючи корисливі мотиви, переконавшись що поблизу нікого немає та його дії не будуть помічені сторонніми особами шляхом віджиму вхідних металопластикових дверей у магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 », проник у приміщення вказаного магазину, звідки таємно викрав принтер фіскальних чеків торговельної марки «Mini» ФП 54 ПР № вартістю 10000 гривень 00 копійок.

Із викраденим майном ОСОБА_3 із місця вчинення злочину втік, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 10000 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній із проникненням в інше приміщення, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

25 листопада 2019 близько 05 години 34 хвилини ОСОБА_3 , який перебував на вулиці Лучаківського поблизу будинку № 7 А в м. Тернополі, виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна поєднане із проникненням у інше приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел та переслідуючи корисливий мотив, 25 листопада 2019 року близько 05 години 34 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи на вулиці Лучаківського поблизу будинку № 7а в м. Тернополі, діючи умисно та переслідуючи корисливі мотиви, переконавшись, що поблизу нікого немає та його дії не будуть помічені сторонніми особами шляхом віджиму вхідних металопластикових дверей проник у приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », звідки викрав із шухляди грошові кошти в сумі 590 гривень 00 копійок.

Із викраденим майном ОСОБА_3 із місця вчинення злочину втік, чим спричинив потерпілій юридичній особі ТОВ «С-М» матеріальну шкоду на загальну суму 590 гривень 00 копійок

Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній із проникненням в інше приміщення, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

3 грудня 2019 року близько 5 години 53 хвилини у ОСОБА_3 , який перебував неподалік магазину «Продукти», що в м. Тернопіль, вулиця Степана Будного будинок №28, виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна поєднане із проникненням у інше приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 03 грудня 2019 року близько 05 години 53 хвилини ОСОБА_3 , перебуваючи по вулиці Степана Будного будинок №28, діючи умисно та переслідуючи корисливі мотиви, переконавшись що поблизу нікого немає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, підійшов до вхідних дверей приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Після чого шляхом віджиму металопластикових дверей, проник у вказане приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де із шухляди яка призначена для зберігання готівки викрав грошові кошти в сумі 10020 гривень.

Із викраденими грошовими коштами ОСОБА_3 , із місця вчинення злочину втік, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 10020 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній із проникненням в інше приміщення, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України».

Отже, проаналізувавши наведений вище текст, суд констатує, що у обвинуваченні ОСОБА_3 за ч.1 ст.162 КК України взагалі не вказано місце вчинення злочину (населений пункт). Окрім того, в обвинуваченні ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України по епізоду від 3 грудня 2019 року (який є останнім за часом), вказано місце (населений пункт), де у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, при цьому місце (населений пункт), де ОСОБА_3 реалізував свій злочинний умисел, - не вказано, тобто фактично не вказано місце вчинення злочину, що ставить під сумнів належну юрисдикцію суду, на розгляд якого направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002916.

Оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

При цьому, в обвинувальному акті, жодним чином не зазначено, що встановити місце вчинення кримінального правопорушення неможливо, що б надавало суду у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування, право здійснювати розгляд обвинувального акту відносно

Відповідно до п.6 ч.2 ст. 412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності.

За таких обставин, з метою недопущення істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що передбачені п.6 ч.2 ст.412 КПК України, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню для встановлення місця вчинення ОСОБА_3 злочину за ч.1 ст. 162 КК України та за ч.3 ст. 185 КК України (по епізоду від 3 грудня 2019 року) та зазначення даної обставини у обвинуваченні останнього.

Окрім того, прокурором подано клопотання про продовження ОСОБА_3 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник та обвинувачений вважають, що запобіжний захід необхідно змінити на більш м`який.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження судом встановлено наступне.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні ряду в тому числі тяжких корисливих злочинів, за вчинення, яких передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Запобіжний захід тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 .

При вирішенні даного питання суд враховує, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий (12 раз згідно відомостей в обвинувальному акті), а тому суд вважає, що він може продовжувати займатися злочинною діяльністю. З огляду на суворість покарання , суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, може ухилятися від суду.

За таких обставин суд вважає за доцільне продовжити ОСОБА_3 дію запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.314, 315 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002916 від 6 жовтня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.1 ст.162, ч.3 ст.185 КК України, - повернути прокурору Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 .

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити до 00 год. 00 хв. 22 березня 2020 року.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 7 днів з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1