Ухвала
іменем України
27 квітня 2020 року

м. Київ
справа № 521/6674/17

провадження № 51-6310 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінально суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 березня 2020 року,
встановив:
За вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 2 статті 187 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного йому майна.
Строк покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з моменту затримання з 17 березня 2017 року та зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 17 березня 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Залишено незмінним запобіжний захід утримання під вартою.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задоволено частково.
Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 19 425 грн та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.
В решті вирок міського суду залишено без зміни.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 березня 2020 року вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року щодо ОСОБА_4 змінено. Абзац третій резолютивної частини вироку викладено в наступній редакції: на підставі частини 5 статті 72 КК (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року) ОСОБА_4 в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 17 березня 2017 року по 05 квітня 2018 року та з 14 березня 2019 року по день набрання вироком законної сили, а саме 26 березня 2020 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 06 квітня 2018 року по 13 березня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з вказаними судовими рішеннями щодо його підзахисного.
Перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону

Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
У частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник ставить під сумнів докази та фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку, а касаційний суд не досліджує докази, які захисник вважає сумнівними.
Крім того, захисник в мотивувальній частині касаційної скарги, зазначаючи про фальсифікацію доказів, надає свою версію подій, однак не наводить належного обґрунтування з урахуванням змісту судових рішень.
При цьому, захисник, вказуючи на невинуватість засудженого, не обґрунтовує таку позицію та не зазначає яких помилок допущено судами першої та апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваних рішень.
Також, захисник посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, однак не наводить доводів такої позиції.
Тобто у касаційній скарзі захисник має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Водночас захисник, убачаючи можливість закриття кримінального провадження, не звернув уваги на те, що касаційний суд має право скасувати обвинувальний вирок із закриттям кримінального провадження за умови, що обставини в ньому досліджені всебічно, повно й об`єктивно.

Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 березня 2020 рокузалишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3