ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/279/20 Справа № 204/8172/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2019 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання,

за участю учасників провадження:
прокурора: ОСОБА_8
засудженого: ОСОБА_7

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що, суд не надав належної оцінки характеристиці, наданої установою, згідно якої ОСОБА_7 працював в установі робітником їдальні, а відсутність стягнень та його ставлення до роботи, за яке він має 1 заохочення й, за яку виплачується заробітна плата, не свідчить про виправлення засудженого.

Також, суд не врахував ставлення ОСОБА_7 до вчинення злочину, оскільки останній хоча і визнав свою вину у повному обсязі, отримавши іспитовий строк, обов`язків, покладених на нього не виконав, порушував його умови, систематично вчиняв адміністративні правопорушення, що свідчить про відсутність каяття засудженого та йому умовний строк покарання було замінено на відбування покарання в виді 3 років позбавлення волі.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2019 року було задоволено подання адміністрації колонії та звільнено ОСОБА_7 , засудженого вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року за скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 5 місяців 7 днів.

Суд, обґрунтовуючи своє рішення, зазначив, що засуджений ОСОБА_7 був засуджений за злочин середньої тяжкості, відбув більш 1/2 призначеного йому строку покарання, характеризується позитивно, має сумлінну поведінку та ставлення до праці, має одне заохочення, критичне ставлення до скоєного кримінального правопорушення та усвідомлення своєї вини, має стійкі соціальні зв`язки та гарантію працевлаштування, а отже, довів своє виправлення та може бути звільнений від покарання умовно-достроково.

Вислухав суддю - доповідача, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку засудженого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин.
На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» звернуто увагу на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому при прийнятті судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання необхідно довести, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого-виховного впливу, тощо.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції у своєму рішенні не навів належних підстав, які підтверджують, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Колегія суддів, вивчивши надані матеріали провадження встановила, що ОСОБА_7 засуджений за злочин середньої тяжкості та, перебуваючи в місцях позбавлення волі має лише 1 заохочення, що на думку колегії суддів, не може свідчити про те, що засуджений довів своє виправлення.
Крім того, колегія суддів, погоджуючись з доводами апеляційної скарги прокурора, зазначає, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до того ж короткий проміжок часу за яким змінилася поведінка засудженого, згідно наданої характеристики не є достатніми обставинами для можливості оцінки поведінки засудженого, з підстав, які визначені положеннями ст. 81 КК України.

Оцінюючи наведені обставини апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а висновок про можливість застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення повинен ґрунтуватись на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженої це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
З огляду на зазначене, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні обставини справи, надав їм неправильну оцінку, що призвело до порушення вимог ст. 413 КПК України, тобто неправильному застосуванню закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з постановленням нової ухвали.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2019 року, якою було задоволено подання адміністрації колонії та звільнено ОСОБА_7 , засудженого вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року за скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 5 місяців 7 днів, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання начальника Дніпропетровської установи виконання покарань №4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України щодо засудженого ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4