Справа № 452/1075/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/697/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2019 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_6 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 31.10.2018р. щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина, України, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 31.10.2018р. ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено: за ч. 1 ст. 122 КК України на 1 рік позбавлення волі; за ч. 1 ст. 186 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі; за ч. 1 ст. 125 КК України до 850 грн. штрафу.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.
У відповідності до п. п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено процесуальні обов`язки, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов про відшкодування майнової шкоди задоволено повністю.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 у користь ОСОБА_6 1 500 грн. заподіяної майнової шкоди.
Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 у користь ОСОБА_6 10 000 грн. заподіяної моральної шкоди.

За вироком суду, ОСОБА_7 , 10.04.2018р. близько 01 год. 00 хв., знаходячись у приміщенні Народного дому у АДРЕСА_2 , маючи умисел на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, наніс останньому декілька ударів кулаками рук по обличчі та тулубу, чим згідно висновку судово-медичної експертизи спричинив перелом суглобового паростка нижньої щелепи зліва, перелом кісток носа, осаднення шкіри у лобній ділянці справа на межі з волосяною частиною, синець у правій орбітальній ділянці, який займає верхню і нижні повіки, крововилив у білковій оболонці правого ока біля зовнішнього кута очної щілини, синець у правій виличній ділянці, синець у ділянці нижньої щелепи справа, синець на спинці носа, на фоні якого вертикальне садно, синець у правій підключичній ділянці ближче до ключового суглобу, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я.
Окрім цього, ОСОБА_7 , 05.05.2018р. о 02 год. 10 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на пероні залізничного вокзалу, що у АДРЕСА_3 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна та розуміючи протиправний характер своїх дій, підійшов до потерпілого ОСОБА_10 , який сидів на лавці, став з ним розмовляти та під час розмови відкрито шляхом ривка викрав з його руки мобільний телефон марки «NOКІА» модель «RМ-1133» вартістю 190 грн. з двома стартовими пакетами, а саме: стартовим пакетом мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 грн. та стартовим пакетом мобільного оператора «МТС Водафон» вартістю 25 грн., на рахунку якого знаходились грошові кошти у сумі 23 грн., чим заволодів майном потерпілого ОСОБА_10 на загальну суму 263 гривні.
Окрім цього, ОСОБА_7 05.05.2018р. о 02 год. 15 хв., знаходячись у стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи всередині приміщення залізничного вокзалу, що у АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_10 , під час конфлікту, маючи умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень, наніс потерпілому декілька ударів кулаками по обличчю, що згідно висновку судово-медичної експертизи спричинило утворенню у потерпілого садна підорбітальної ділянки зліва, яке відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Не погоджуючись із даним вироком, потерпілий ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуваний вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог потерпілий покликається на те, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання є занадто м`яким і не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Окрім цього, на його думку, суд першої інстанції вирішив цивільний позов всупереч вимогам ч.1 ст. 82 ЦПК України. Так, у судовому засіданні 13.09.2018р. обвинувачений, він же цивільний відповідач, на запитання головуючої про те чи визнає він цивільний позов, у сумі заявлених вимог про стягнення майнової шкоди у сумі 1500 грн. та моральної шкоди у сумі 50 000 грн., спочатку визнав повністю. Однак, після роз`яснення головуючою заявлених до стягнення сум, відповів, що майнову шкоду визнає повністю, а моральну шкоду визнає частково, а саме: визнає половину заявленої суми моральної шкоди і на уточнююче питання головуючої ще раз підтвердив визнання позову у сумі 25 000 грн., що підтверджується звукозаписом судового засідання від 13.09.2019р. В силу ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасником справи не підлягають доказуванню. Зазначає, що він погодився із визнаною обвинуваченим сумою моральної шкоди, а тому відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України таку суму не доказував. Разом з тим, на стадії судових дебатів 31.10.2018р., після виступу його представника, обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що він не визнає цивільний позов про стягнення моральної шкоди повністю. Вважає, що за таких обставин суд першої інстанції повинен був відновити судове слідство та надати можливість потерпілому довести обставини заподіяння моральної шкоди.
Наголошує, що не відповідає фактичному ходу кримінального провадження твердження суду першої інстанції про те, що позов про відшкодування моральної шкоди обвинувачений спочатку визнав частково, а потім не визнав, з тих підстав, що примирився з потерпілим і попросив у нього пробачення, оскільки заперечення позову на стадії судових дебатів цивільний відповідач нічим не мотивував і з ним він не примирився.
Окрім цього, зазначає, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні трьох злочинів і призначена йому міра покарання є занадто м`яка та не буде для нього стримуючим і виховним заходом.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 , яка підтримала апеляцію тільки в частині вирішення питання цивільного позову, в судовому засіданні просила апеляційні вимоги щодо призначення ОСОБА_7 покарання не розглядати, заслухавши виступ прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення, виходячи із наведеного.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Якщо рішення суду не буде ґрунтуватись на цих трьох основних вимогах, то таке істотне порушення вимог кримінального процесуального закону у відповідності до ст. 409 КПК України є підставами скасування такого судового рішення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 125 КК України,за наведених у вироку суду обставинах, є доведеною наявними у кримінальному провадженні та перевіреними у судовому засіданні доказами, та учасниками судового провадження в апеляційному порядку не оскаржується так само, як і призначене йому покарання.

Щодо вирішення цивільного позову, то слід зазначити наступне.

Згідно ст.ст.128, 129 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого за шкоду, завдану його діями, який розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом. Ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає серед іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що суд першої інстанції в порушення вимог законодавства, не встановив дійсне ставлення обвинуваченого ОСОБА_7 до заявленого до нього цивільного позову, а відповідно при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди підлягають обов`язковому з`ясуванню : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, що не було зроблено судом першої інстанції.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 спочатку повністю визнав цивільний позов, а в судових дебатах заперечив проти його задоволення, відповідно заявлені цивільно-правові вимоги потерпілого підлягають доказуванню на принципах змагальності і рівності учасників кримінального провадження у їх подачі суду. Тільки ті обставини, що ніким не оспорюються не підлягають доказуванню у суді.

Згідно ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище допущені судом першої інстанції порушення є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне судове рішення, а тому вирок суду слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді слід врахувати викладене вище та перевірити належним чином усі доводи, наведені в апеляційній скарзі потерпілого. В подальшому необхідним буде співставити ці доводи із наявними у кримінальному провадженні доказами, яким дати належну юридичну оцінку з огляду на їх допустимість і достатність, та відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 416, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 31.10.2018р. щодо ОСОБА_7 в частині цивільного позову скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4