ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/886/20 Справа № 206/47/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційними скаргами особи, щодо якої розглядається питання щодо зміни застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2020 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, громадянина України, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
за участю:
прокурора ОСОБА_9 ,
особи, щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_10 ,
лікаря психіатра ОСОБА_11 ,

встановила:
Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні заяви представника Комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» лікаря психіатра ОСОБА_12 про зміну примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 .
Рішення суду обґрунтовано наступним.
Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2019 року до ОСОБА_6 були застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

В письмовій заяві та висновку комісії лікарів-психіатрів на особу, яка перебуває на примусових заходах медичного характеру № 189 від 26 грудня 2019 року вказано, що під час перебування в стаціонарі стан ОСОБА_6 покращився, про що свідчать впорядкована поведінка, рівний настрій, відсутність агресивних тенденцій, афективних порушень з появою вірних соціальних установ, цей стан носить стійкий та стабільний характер. Комісією лікарів зроблено висновок про те, що ОСОБА_6 рекомендовано змінити примусові заходи медичного характеру з лікування у відділенні із звичайним типом нагляду на амбулаторне примусове лікування.

Проте, як із встановлених судом обставин, так і з висновку не вбачається підстав вважати, що ОСОБА_6 одужав і не представляє небезпеку для себе та оточуючих та не потребує подальшого застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

З огляду на те, що висновок комісії лікарів - психіатрів № 189 від 26 грудня 2019 року в сукупності із іншими доказами є непереконливим, щодо стабілізації психічного стану, з врахуванням аналізу та оцінки всіх зібраних по справі доказів, є суперечливими в тому числі по відношенню до раніше зроблених висновків, оскільки стан ремісії (покращення) - це тимчасова стабілізація хворого, яка у випадку порушення умов амбулаторного лікування може стати наслідком погіршення стану та рецидиву хвороби, враховуючи значну підвищену суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_6 діяння пов`язаного із незаконним придбанням та зберіганням наркотичних засобів у великих розмірах, без мети збуту та, що з часу застосування до ОСОБА_13 примусових заходів медичного характеру не минуло ще і року, а також виходячи з вимог ст. 92 КК України, щодо обов`язкового лікування особи, з метою запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь, діагнозу ОСОБА_13 , суд прийшов до висновку, що законних підстав для задоволення заяви лікаря-психіатра на даний час не має.

Особа щодо якої вирішується питання про зміну примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_6 не погодився з даним рішенням суду. В апеляційний скарзі просить задовольнити заяву представника медичної установи та змінити йому примусові заходи медичного характеру з примусового лікування у відділенні з загальним типом нагляду на амбулаторне примусове лікування.

Посилається на те, що проживає у повній сім`ї, має місце реєстрації, вдома знаходиться під постійним наглядом батьків, має дівчину, з якою зустрічається два роки та планує одружитися, постійно відвідує лікаря психіатра, приймає усі призначені ліки та бажає після виписки працювати за місцем колишньої роботи.

Захисник адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати, задовольнити заяву представника КП Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня ДОР лікаря-психіатра ОСОБА_12 та змінити ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру з примусового лікування у відділенні з загальним типом нагляду на амбулаторне примусове лікування.

Посилаються на те, що лікарем-психіатром, у відповідності до норм законодавства, було надано суду висновок комісії лікарів- психіатрів, який містить обґрунтування необхідності зміни примусових заходів медичного характеру. Вказаний висновок свідчить про покращення здоров`я ОСОБА_6 про що свідчать впорядкована поведінка, рівний настрій, відсутність агресивних тенденцій, афективних порушень з проявами вірних соціальних установи, цей стан носить стійкий та стабільний характер.

Вказує, що в рішенні суду не зазначено, які саме суперечності у висновку та інших, не зазначених судом доказах, стали підставою для відмови у задоволенні заяви. Наведені в ухвалі суду висновки не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки передбачених законом підставі для відмови у задоволенні заяви представника медичного закладу про зміну ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру не встановлено, а рішення суду не ґрунтується на вимогах закону і є безпідставним.

Під час апеляційного розгляду представник КП Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня ДОР лікар-психіатр ОСОБА_11 , особа, щодо якої вирішується питання - ОСОБА_6 та його захисник підтримали вимоги апеляційних скарг, просили їх задовольнити в повному обсязі.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів № 189 від 26 грудня 2019 року, за час перебування в стаціонарі у психічному стані ОСОБА_6 намітилась стійка позитивна динаміка: емоційні прояви стали більш врівноваженими, без агресії і конфліктності, з`явилася оцінка свого стані та скоєного правопорушення, також з`явилися стійкі навички, які регламентують і контролюють поведінку пацієнта. Цей стан протягом останніх місяців носить стійкий характер. За висновком комісії лікарів-психіатрів, примусові заходи медичного характеру щодо ОСОБА_6 можуть бути змінені з примусового лікування у відділенні з загальним типом нагляду на амбулаторне примусове лікування.
Відповідно до ст. 17 Закону України „Про психіатричну допомогу від 22 лютого 2000 року, перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію.
Згідно ст. 19 наведеного Закону, примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.
Колегія суддів вважає, що висновок комісії лікарів психіатрів КП Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня ДОР про зміну примусового лікування у відділенні з загальним типом нагляду на амбулаторне примусове лікування щодо ОСОБА_6 є достатньо обґрунтованим та мотивованим і відповідає вимогам ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу».
Згідно ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у порядку передбаченому ст. 95 КК України та ст. 512 цього Кодексу. Розгляд питання про зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру може також здійснюватися за письмовою заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи законного представника у разі, якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.
Згідно ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу.
В засіданні суду апеляційної інстанції була заслухана позиція лікаря-психіатра ОСОБА_11 , який стверджував, що захворювання встановлене у ОСОБА_6 є невилікуваним. Однак стан його здоров`я, до якого прийшла комісія лікарів свідчить про те, що відпала потреба в раніше застосованих до ОСОБА_6 заходах медичного характеру.
Таким чином, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про зміну застосування примусових заходів медичного характеру, вказаних вимог закону не дотримався, та, розглянувши заяву представника КП «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР про зміну примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 , необґрунтовано відмовив у її задоволенні.
За таких обставин, врахувавши висновок комісії лікарів психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №189 від 26.12.2019 року, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, а також вищезазначена заява підлягають задоволенню, оскільки на теперішній час ОСОБА_6 за своїм психічним станом не становить суспільної небезпеки та особливої небезпеки для оточуючих не зумовлює, тому подальшого застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні не потребує та може бути переведений на амбулаторне примусове лікування.
На підставі викладеного колегія суддів вважає, що апеляційні скарги особи, щодо якої розглядається питання щодо зміни застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 - підлягають задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України нової ухвали судом апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційні скарги особи, щодо якої розглядається питання щодо зміни застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 - задовольнити.
Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2020 року про відмову у задоволенні заяви представника Комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» лікаря психіатра ОСОБА_12 про зміну примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву представника Комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» лікаря психіатра ОСОБА_12 , та змінити примусові заходи медичного характеру щодо ОСОБА_6 з лікування у відділенні із звичайним типом нагляду на амбулаторне примусове лікування.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4