Справа № 388/1440/18
Провадження №1-кп/390/57/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2020 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кропивницький кримінальне провадження №0000287 по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Завітне, Советського району, АР Крим, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, розлученого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.115 ч.1 КК України,
В С Т А Н О В И В:
На розгляді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.115 ч.1 КК України.
Захисником заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, яке мотивовано тим, що на даний час відсутні будь-які ризики, передбачені ст.177 КПК України, проте обвинувачений продовжує утримуватись під вартою поза розумними строками.
Обвинувачений підтримав клопотання захисника.
Прокурор висловився про необґрунтованість клопотання, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, не має міцних соціальних зв`язків, може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Представник потерпілої підтримала думку прокурора.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню та необхідно змінити запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт, виходячи з таких підстав.
Відповідно ст.331 ч.1-2 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Позиція прокурора та представника потерпілого щодо необхідності залишення запобіжного заходу у виді тримання під вартою зводиться до тяжкістю злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , відсутністю міцних соціальних зв`язків, можливістю переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, проте достатні докази на підтвердження того, що перебуваючи на волі, ОСОБА_8 буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки чи вчинить інше кримінальне правопорушення на даний час відсутні, а наведені прокурором ризики та обставини вже були враховані судом під час обрання та неодноразового продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Згідно ст.6 ч.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерела права.
Відповідно ст.9 ч.5 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80) при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Також, відповідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року по справі «Мамедов проти Росії», суд при перевірці законності та обґрунтованості запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має враховувати не тільки тяжкість обвинувачення, як на визначальний чинник при оцінці ймовірності ризиків, і хоча суворість покарання є визначальним, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року визначено, що підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою.
Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, не працює, проте обвинувачений має постійне місце проживання, родину, раніше не судимий. Будь-які докази, що свідчать про можливість уникнення обвинуваченого від суду, вчинення нових злочинів, можливості вплинути на потерпілу та свідків, які вже допитані судом відсутні. Щодо доводів прокурора про можливість знищення, схову чи пошкодження речей і документів, що мають значення для кримінального провадження, то вони є необґрунтованими, оскільки матеріали кримінального провадження зібрано та надано до суду, яким їх досліджено у судовому засіданні. На підставі викладеного та враховуючи, що розгляд кримінального провадження по суті не завершено, обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, суд вважає, що наявні підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, який може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та попередження можливості виникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Керуючись ст.ст.178, 182-183, 194, 331 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.
Змінити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт строком на два місяці, а саме з 13.00 год. 17.04.2020 року до 13.00 год. 16.06.2020 року.
Звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти у залі судового засідання.
Покласти на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- прибувати до суду за кожною вимогою;
- не залишати цілодобово місце постійного проживання: АДРЕСА_1 ;
- повідомляти суд про зміну місця свого проживання та роботи;
- утримуватися від спілкування з потерпілою, представником потерпілої та свідками по справі;
- надати можливість працівникам органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_8 з`являтися у вказане житло з вимогою надавати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладене грошове стягнення в розмірі від чверті мінімальної заробітної плати до двох розмірів мінімальної заробітної плати.
Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору, направити до ДУ «Кропивницького слідчого ізолятора» та Долинського ВП ГУНП у Кіровоградській області для виконання.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3