ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 611/703/19 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/3320/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 186 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Барвінківського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2019 року стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Барвінківського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2019 року, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Барвінкового Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого 25.06.2004 Барвінківським районним судом Харківської області за ст. 307 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 25.06.2009 року за відбуттям строку покарання, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, та призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця і жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з базовою вищою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше судимого: 27.02.2012 Барвінківським районним судом Харківської області за ст. 125 ч. 2 КК України до 200 годин громадських робіт; 08.02.2013 року тим же судом за ст. 296 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України 2 роки; 26.03.2013 року тим же судом за ст.ст. 190 ч. 1, 70 ч. 4 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, від призначеного покарання звільненого з іспитовим строком на два роки; 14.04.2014 тим же за ст. 185 ч. 3, 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі; 29.04.2015 тим же судом за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі; звільнений 23.02.2018 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 22 дні,
визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.
Початок строку відбування ОСОБА_9 та ОСОБА_7 покарання обчислюється з дня їх затримання 13 червня 2019 року.
До набрання вироком законної сили, запобіжний захід щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_7 залишено у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань № 27.

Вказаним вироком встановлено, що 03 червня 2019 року близько 9 години 00 хвилин ОСОБА_9 разом з ОСОБА_7 перебували на літньому майданчику магазину ПП «Гамзаєв», розташованого за адресою: м. Барвінкове Харківської області, вулиця Центральна, 83, де зустріли ОСОБА_10 та у зв`язку з відсутністю власних коштів попросили того придбати їм спиртні напої, на що останній погодився.
В ході подальшого сумісного розпивання алкогольних напоїв ОСОБА_7 та ОСОБА_9 побачили значну суму грошей у ОСОБА_10 , який їх перераховував. В цей час у ОСОБА_7 виник умисел на відрите заволодіння майном потерпілого, а саме грошима. ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_9 здійснити відрите заволодіння грошима ОСОБА_10 , на що ОСОБА_9 погодився.
Реалізуючи злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, протиправно, за попередньою змовою групою осіб, спільно і узгоджено, з корисливого мотиву, відкрито для потерпілого та інших осіб, ОСОБА_7 підійшов ззаду до ОСОБА_10 , схопив останнього за шию, повалив на землю та, з метою обмеження руху, пригнічення волі потерпілого та подальшого відкритого вилучення його майна, наніс йому один удар кулаком в область обличчя.
Після цього ОСОБА_9 та ОСОБА_7 з правого карману спортивної кофти, в яку був вдягнений потерпілий, відкрито заволоділи майном ОСОБА_10 - грошовими коштами у сумі 4743 грн., а саме 8 купюрами номіналом по 500 гривень, 7 купюрами номіналом по 100 гривень, 2 купюрами номіналом по 20 гривень та 3 купюрами номіналом по 1 гривні, які ОСОБА_7 поклав до кишені свого одягу.
У результаті вказаних злочинних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у виді забійної рани на переніссі та в проекції тіла лівої скроневої кістки, синець на ніжній повіці лівого ока, з поширенням на перенісся та вищеописані рани, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Викраденими грошима ОСОБА_9 та ОСОБА_7 розпорядилися на свій розсуд, а саме після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , побачивши, що до місця скоєння злочину приїхали працівники поліції та маючи на меті приховати викрадені гроші, сховав грошові кошти в розмірі 3543 гривень по вулиці Центральна м. Барвінковому за покинутою спорудою приблизно на відстані 70 метрів від місця вчинення злочину, щоб у подальшому забрати та розпорядитися ними на власний розсуд, а гроші в сумі 1200 гривень залишив собі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить в частині призначеного покарання змінити вирок Барвінківського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2019 року та звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст.ст.75, 76 КК України.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує на те, що призначене покарання за свої розміром є явно несправедливим, внаслідок суворості і підлягає зміні в бік пом`якшення, оскільки ОСОБА_7 , щиро розкаявся у вчиненому злочині, сприяв розкриттю злочину, потерпілий не має до нього претензій матеріального характеру, відсутні обтяжуючі обставини, тобто ОСОБА_8 , у своїй апеляційній скарзі посилається ті обставини, які були враховані судом першої інстанції під час ухвалення вироку.

Вислухавши доповідь головуючого судді; доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили пом`якшити призначене покарання; думку прокурора, що заперечував щодо задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого у вироку кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції сторонами не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів, на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст. 50,65 КК України, а саме суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно не працевлаштований, мешкає з батьками, дружиною та сином, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, у вчиненому розкаявся.
Відповідно до ст. 66 КК України судом враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щирого каяття, сприяння розкриттю злочинів, а також те, що потерпілий не має до обвинуваченого претензій матеріального характеру.
З приводу тверджень апелянта стосовно того, що судом неналежно дотримано враховані обставини, що пом`якшують її підзахисному покарання, повністю спростовуються висновками суду, що наведені в оскаржуваному вироку. Інших обставин, які можуть пом`якшувати покарання обвинуваченого за скоєне, у змісті апеляційної скарги захисника не встановлено.
Судом першої інстанції також враховано те, що обвинувачений, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, вже звільнявся судом від відбування покарання з випробуванням, а також звільнявся від відбування покарання із застосуванням умовно дострокового звільнення, але після відбуття покарання за останнім вироком належних висновків для себе не зробив і знову вчинив умисний корисливий злочин, який відповідно до ст.12 КК України класифікується, як тяжкий злочин. Окрім того, судом першої інстанції, призначено ОСОБА_7 покарання, мінімально можливе, передбачене санкцією ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На думку колегії суддів, зазначені вище обставини та відомості про особу обвинуваченого додатково свідчать про стійку антисоціальну спрямованість його поведінки, небажання стати на шлях виправлення та схильність до вчинення злочинів, попри попереднє відбуте покарання у виді позбавленням волі.

Твердження сторони захисту щодо обставин, пов`язаних зі станом здоров`я обвинувачення колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які висновки судово-медичних експертів з приводу неможливості відбуття покарання в умовах ізоляції від суспільства саме внаслідок наявності тяжкої хвороби, що перешкоджає відбуванню покарання у виді позбавленням волі.

Отже, суд першої інстанції, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідивши відомості про особу обвинуваченого та врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без її ізоляції від суспільства, тобто лише при позбавленні волі у межах, що встановлені санкцією ч. 2 ст. 186 КК України. Відносно ОСОБА_7 - призначення більш м`якого виду покарання або звільнення від відбування покарання з випробуванням - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети щодо його виправлення. Такий вид і міра покарання, що призначений судом першої інстанції, на думку колегії суддів, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.
За таких обставин, апеляційна вимога захисника ОСОБА_8 про можливість пом`якшення призначеного покарання, шляхом звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з урахуванням наведених доводів, належить вважати безпідставними, оскільки вони мають суто суб`єктивний характер і не можуть вважатися достатніми підставами для будь-якого пом`якшення покарання за умисний тяжкий злочин, що вчинений обвинуваченим.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається.
За таких обставин, оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, внаслідок чого відповідає вимогам ст.ст.370, 374 КПК України, а тому відсутні підстави для зміни вироку, виходячи зі змісту апеляційних доводів захисника.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Вирок Барвінківського районного суду Харківської області від від 01 жовтня 2019 року стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_9 від 01 жовтня 2019 року стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_9 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня отримання ним копії судового рішення.

Судді

________________ ________________ _______________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4