Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/6645/17
1 - кс/490/5610/2019
У Х В А Л А
07 лютого 2020 року м. Миколаїв

Слідчій суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 подану в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 від 27.06.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000081 від 31.03.2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 подана в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 від 27.06.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000081 від 31.03.2017 року.

В поданій скарзі заявник зазначає, що 27.06.2018 року слідчим в ОВС СВ прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000081 від 31.03.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у зв`язку із відсутністю в діях водія ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення. Вважає рішення слідчого не обґрунтованим, передчасним та таким що не відповідає фактичним обставинам дорожньо - транспортної пригоди в результаті якої загинув пішохід.

В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримала подану скаргу в повному обсязі та просила скасувати постанову слідчого від 27.06.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000081.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримала в повному обсязі та зазначила, що слідчим під час проведення досудового розслідування було допущено велику кількість порушень КПК України, тому постанову від 27.06.2018 року не можливо вважати законною та обґрунтованою. Також зазначила, що при проведенні досудового розслідування не було допитано свідка ОСОБА_8 , не досліджено перебування водія в момент наїзду на пішохода в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння, не врахований характер отриманих тілесних ушкоджень та не призначено ще ряд експертних досліджень (яких саме експертиз, для встановлення яких обставин в судовому засіданні не було зазначено), тому просила скасувати постанову про закриття вказаного кримінального правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні проти доводів скаржника заперечував, зазначив, що постанова слідчого від 27.06.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000081 є законною та обґрунтованою і просив в задоволенні скарги відмовити.

Слідчий суддя вислухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000081, приходить до наступних висновків.

Статтею 303 КПК України, встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: - рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Статтею 22 КПК України, встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначені ст. 91 КПК України. Відповідно до ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладено на слідчого.

Всупереч вказаним нормам кримінального процесуального закону, слідчий обставини кримінального провадження № 0000081 належним чином не дослідив, відповідні докази не зібрав, належну оцінку їм не надав та прийняв передчасне, а тому незаконне рішення про закриття кримінального провадження, що підтверджується наступним.

Так, 31.03.2017 року до ЄРДР внесено відомості за ч. 2 ст. 286 КК України про те, що ОСОБА_7 , який є діючим працівником правоохоронного органу, близько 22:30 годині керуючи автомобілем «Lexus GS 300» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись з Корабельного району по проїжджій частині пр. Богоявленського у м. Миколаєві між вулицями Автомобільною та Старофортечною скоїв наїзд на пішохода, який від отриманих при цьому травмах помер на місці.
31.03.2017 року заступником прокурора Миколаївської області ОСОБА_9 було доручено забезпечити проведення досудового розслідування начальнику слідчого відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_10 (а.с. 2).
31.03.2017 року слідчий ОСОБА_6 подав заступнику прокурора Миколаївської області ОСОБА_9 повідомлення, в якому вказав, що начальником управління прокуратури Миколаївської області ОСОБА_11 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000081, про прийняття ОСОБА_6 справи до свого провадження не зазначено. (а.с. 3).

Таким чином, проведення досудового розслідування було доручено ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в цей же день сам розпочав досудове розслідування, а слідчому ОСОБА_6 проведення досудового розслідування не доручалось. В матеріалах кримінального провадження відсутні документи про доручення слідчому ОСОБА_6 проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000081, а за такого можливо зробити висновок про проведення досудового розслідування не уповноваженою особою в даному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді від 18 серпня 2017 року було скасовано постанову про закриття даного кримінального провадження від 30.06.2017 року та зазначено про необхідність проведення слідчого експерименту з урахуванням всіх фактичних обставин справи. Не зважаючи на рішення слідчого судді ці вказівки слідчий залишив поза увагою, оцінивши їх на власний розсуд.
Статтею 240 КПК України, встановлено, що з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко - чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу. До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.
Важливою умовою проведення слідчого експерименту є його проведення в умовах, максимально наближених до тих, у яких в минулому відбувалася досліджувана дія чи подія.

Тому, перш ніж проводити дослідницькі дії, необхідно відтворити (реконструювати) обстановку, у якій вони проводитимуться. Ступінь реконструкції залежить від характеру експерименту, обстановки, у якій він здійснюватиметься, від можливостей реконструювання. Недотримання цієї умови розцінюється як порушення вимог кримінального процесуального закону, що спричиняє втрату доказового значення одержаних даних.
Слідчий експеримент було проведено 13.06.2017 року за участі свідка ОСОБА_7 . При проведенні даної слідчої дії було встановлено, що автомобіль «Lexus GS 300» під керування ОСОБА_7 рухався зі швидкістю 50-55 км/год, а пішохід різко вибіг на дорогу та здолав 10 метрів за 2-3 секунди. Він побачив пішохода вже при зіткненні (а.с.122-126).
Отримані в результаті даного слідчого експерименту данні є сумнівними, оскільки він проводився в літню пору року і природне освітлення 13.06 і 30.03 є дуже різним, тому встановити коли водій повинен був та міг побачити пішохода за таких різних умов не може мати доказового значення. Фактично проведення вказаного експерименту відбулось без врахування та перевірки інших даних отриманих в ході досудового розслідування. Не було враховано, що пішохід рухався по краю дороги і водій повинен був бачити пішохода заздалегідь (пояснення ОСОБА_8 , а.с. 15). Факт перевищення водієм допустимої швидкості також підтверджується доказами в матеріалах справи (пояснення ОСОБА_12 , а.с. 18,119).
Результати отримані при проведенні вказаного слідчого експерименту не можуть бути визнані таким, що відповідають фактичним обставинам події, які відбулись при ДТП. Оскільки, результати вказаного слідчого експерименту було використано експертами при проведенні експертиз, то і висновки експертів теж не можуть бути об`єктивними, у зв`язку із тим, що були використані не вірні вихідні данні.
На місці ДТП було опитано його очевидців, серед яких був і ОСОБА_8 (а.с. 13). Рапортом від 29.05.2017 року о/у ОСОБА_13 повідомив, що ОСОБА_8 надав не правдиві дані і на справді він є ОСОБА_14 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 64).
19.05.2017 року в.о. начальника Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області повідомив, що ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , не мешкає вже близько 6 років.(а.с. 68).
27.10.2017 року було допитано свідка ОСОБА_7 , якому під час допиту було надано витяг з бази «АРМОР» на ім`я ОСОБА_14 і свідок підтвердив, що очевидець ОСОБА_8 і чоловік на фото схожі. (а.с. 146-147).
За таких обставин слідчий прийшов до висновку, що очевидець ДТП ОСОБА_8 і ОСОБА_14 , який перебував у розшуку це одна й таж сама особа.
08.11.2017 року слідчий допитав ОСОБА_14 в якості свідка і прийняв на підставі статті 63 Конституції України відмову останнього від дачі показів. (а.с. 153-154).
Таким чином, слідчий не переконавшись, вирішив що чоловіка з даними ОСОБА_8 не існує, хоча сусідка повідомила, що він не мешкає за адресою: АДРЕСА_2 вже близько 6 років. Тож така особа існує і просто змінила місце проживання. Заходів для встановлення місця проживання очевидця з метою його допиту слідчим згідно матеріалів кримінального провадження не проводилось.
При допиті ОСОБА_14 слідчий не повинен був приймати у останнього відмову від дачі показів. Стаття 63 Конституції України, встановлює право особи навідмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. В даному випадку ОСОБА_14 допитувався щодо обставин ДТП очевидцем якого він можливо був (можливо його не було на місці ДТП) і які не стосуються його особисто чи його близьких родичів, тож за відмову від давання показань він повинен нести відповідальність передбачену ст. 385 КК України. Слідчим при допиті ОСОБА_14 навіть не було встановлено, він взагалі є очевидцем по даній справі, чи все ж таки очевидцем є ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.08.2017 року скасовано попередню постанову органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження № 0000081, оскільки вона була винесена з порушенням вимог закону, у ній слідчим не надано оцінку тим чи іншим доказам, не аргументовано висновки, чому слідчий приймає одні докази та відкидає інші.
Слідчий ОСОБА_6 вказані недоліки не усунув та виніс повторну (чергову) формальну постанову, в якій на власний розсуд надав оцінку попередній ухвалі слідчого судді, що взагалі виходить за межі повноважень слідчого та суперечить нормам чинного законодавства України.
Таким чином, орган досудового розслідування грубо порушив вимоги ст. ст. 9 та 91 КПК України і виніс явно незаконну постанову про закриття кримінального провадження без всебічного, повного і неупередженого дослідження важливих обставин кримінального провадження.
Статтею 2 КПК України, встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Постанова слідчого має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.
На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку про недобросовісність досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000081, допущені слідчим грубі порушення КПК України при проведенні досудового розслідування є підставами для скасування постанови про закриття кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. ст. 7, 9, 22, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 подану в інтересах ОСОБА_5 - задовольнити.

Постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 від 27.06.2018 року про закриття кримінального провадження № 0000081 від 31.03.2017 року - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1