ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/747/20 Справа № 185/3143/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна в межах кримінального провадження №0000789 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Вказана ухвала обгрунтована тим, що постановою слідчого про визнання речових доказів від 13.05.2020 року напиляні стовбури дерев різного розміру та виду деревини в кількості 10 куб. м. вилучені в ході огляду місця події від 12.05.2020 року речовими доказами по даному кримінальному провадженню не визнані.
Доказів того, що не застосування заборони на відчуження, використання та розпорядження транспортним засобом призведене до його знищення або пошкодження чи настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, суду не було надано у зв`язку з чим суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану ухвалу, та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на майно, а саме: вантажний автомобіль марки ЗИЛ ММ 3555, зеленого кольору 1985 року випуску д/н НОМЕР_1 , кузов якого заповнений напиляними стовбурами дерев різного розміру та виду деревини в кількості 10 куб/м; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 від 15.06.2002 р., шляхом заборони відчуження, розпорядження, користування.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, а відмова у задоволенні клопотання може привести до втрати речових доказів та перешкоджатиме досудовому розслідуванню у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурор в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, був повідомлений належним чином, просив розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів клопотання, 13 травня 2020 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000789 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, а саме незаконна порубка лісу.
Постановою слідчого від 13 травня 2020 року у вказаному кримінальному провадженні було вилучено вантажний автомобіль марки «ЗИЛ» ММ 3555, зеленого кольору, 1985 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , кузов якого був заповнений напиляними стовбурами дерев різного розміру та виду деревини в кількості 10 куб/м, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 від 15.06.2002 р., та визнано речовим доказом відповідно до ст. 98 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, окрім іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо відсутності підстав для задоволення клопотання слідчого, оскільки предмет злочину - напиляні стовбури дерев різного розміру та виду деревини в кількості 10 куб. м., які були вилучені в ході огляду місця події від 12.05.2020 року, речовими доказами по даному кримінальному провадженню не визнані, а докази щодо наявності ризику приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного вантажного автомобіля в матеріалах клопотання відсутні.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, а ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2020 року залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргупрокурора на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна в межах кримінального провадження №0000789 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України залишити без задоволення.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна в межах кримінального провадження №0000789 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4