ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1244/20 Справа № 193/1522/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого(в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

В с т а н о в и л а:
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2020 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким було відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_8 засуджений 27.07.2015 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 263 ч.1; 75; 76 КК України до 5 років позбавлення волі умовно іспитовий строк 3 роки. По даній справі засуджений 16.03.2017 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 309 ч.2; 71 ч.1, 72 ч.5 КК України до 5 років 5 місяців позбавлення волі. Знову засуджений 06.06.2017 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 185 ч.3; 70 ч.4 ; 72 ч.5 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.
При цьому, як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_8 з 22.06.2018 року був направлений на лікування в Державну установу «Бучанська виправна колонія ( № 85 )» характеризувався негативно. Мав одне стягнення, заохочень не мав. З 07.10.2018 року міру кримінального покарання відбуває в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45 )». За власним бажанням без оплати праці залучений до роботи днювального. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Три раз заохочувався. Заохочення було дане за те, що засуджений без оплати праці працює днювальним до роботи ставиться добросовісно. Стягнень не мав.
Таким чином, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_8 на даний час не довів своє виправлення під час відбування покарання у виді позбавлення волі, оскільки ОСОБА_8 був раніше судимий зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком. Однак, під час іспитового строку на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та продовжив свою злочинну діяльність скоївши новий злочин, та він не має усіх належних умов, передбачених ст. 82 КК України, для заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким.
Засуджений ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2020 року та замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким, оскільки він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, має 4 заохочення, та на його думку заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Під час апеляційного розгляду засуджений підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вважала ухвалу законною та обґрунтованою. В судових дебатах сторони підтримали свої позиції.
Заслухавши суддю - доповідача, думки учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_8 засуджений 27.07.2015 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 263 ч.1; 75; 76 КК України до 5 років позбавлення волі умовно іспитовий строк 3 роки. По даній справі засуджений 16.03.2017 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 309 ч.2; 71 ч.1, 72 ч.5 КК України до 5 років 5 місяців позбавлення волі. Знову засуджений 06.06.2017 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 185 ч.3; 70 ч.4 ; 72 ч.5 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку 16.03.2017 року, кінець строку 27.05.2022 року.
Засуджений ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі знаходиться з 17.03.2017 року, коли прибув до Державної установи Криворізька установа виконання покарань (№3), де характеризувався посередньо, вимог режиму утримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.
З 07.08.2017 року відбував покарання у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45 )», де за власним бажанням був залучений без оплати праці до роботи днювального.
З 22.06.2018 року ОСОБА_8 був направлений на лікування в Державну установу «Бучанська виправна колонія ( № 85 )», характеризувався негативно. Мав одне стягнення, заохочень не мав.
З 07.10.2018 року відбуває покарання в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)». За власним бажанням без оплати праці залучений до роботи днювального. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Три раз заохочувався за те, що засуджений без оплати праці працює днювальним до роботи ставиться добросовісно. Мав одне стягнення, яке погашено за спливом строку.
Засіданням комісії при Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)» від 12.09.2019 року відмовлено засудженому ОСОБА_8 в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст.. 82 КК України як особі, що на шлях виправлення не стала.
Апеляційним переглядом встановлено, що сукупність вищевказаних даних була прийнята до уваги судом першої інстанції та їм дана належна оцінка. На думку колегії суддів, суд обґрунтовано дійшов висновку, що засуджений не повною мірою довів своє виправлення та його поведінка не є достатньо сумлінною, а отже його повне виправлення на теперішній час ще не доведено.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вмотивованого висновку про відсутність підстав вважати, що засуджений ОСОБА_8 став на шлях виправлення та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш мґяким на підставі ст. 82 КК України. Тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4