Справа №295/3502/20
УХВАЛА
про обрання запобіжного заходу

23.03.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3
захисника- адвоката ОСОБА_4
слідчого Житомирського ВП ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі клопотання слідчого СВ Житомирського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001386 від 21.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зарічани, Житомирського району, Житомирської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, пенсіонера, працюючого слюсарем на заводі «Вібросепаратор», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 Кримінального кодексу України, -
ВСТАНОВИВ :
В клопотанні слідчий вказав, що в провадженні СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0001386 від 21.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
В клопотанні слідчий посилається на те, що 21.03.2020 близько 19 години ОСОБА_6 перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де у нього на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт з сином ОСОБА_7 .

В ході конфлікту ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, кухонним ножем, який тримав у правій руці, наніс два удари потерпілому - в область правого підребер`я та в область лівої ключиці, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної стійки з ушкодженням печінки. Від отриманих поранень ОСОБА_7 помер.

Своїми умисними діями, що виразились в умисному протиправному заподіянні смерті іншій особі ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.

Зі змісту клопотання вбачається, що наявність обґрунтованої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, даними протоколу допиту свідка ОСОБА_8 , даними протоколу допиту свідка ОСОБА_9 , даними протоколу допиту свідка ОСОБА_10 , даними протоколу допиту свідка ОСОБА_11 , даними протоколу огляду місця події від 21.03.2020 року, даними повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 21.03.2020 року.

В обґрунтування доводів щодо застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Мотивуючи наявність ризиків слідчий вказав, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, та за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15-ти років.

Слідчий в клопотанні також посилається на те, що ОСОБА_6 не має утриманців, зловживає алкогольними напоями, а тому, на думку слідчого, є достатньо підстав вважати, що знаходячись на волі підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню шляхом не явки чи не своєчасної явки для проведення слідчих (розшукових) дій або іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вказані вище обставини, орган досудового розслідування вважає, що застосування менш суворого запобіжного заходу є неможливим, не зможе запобігти наявним ризикам, а тому просить обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 підтримав клопотання в повному обсязі з підстав, викладених в ньому, просив його задоволити і обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Додатково вказав, що обрання найсуворішого запобіжного заходу необхідне для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного та запобіганням спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.
В доповнення прокурор зазначив, що підозрюваний проживав з потерпілим в одній квартирі, де його й було затримано та проведено огляд місця події. Під час вчинення злочину будь - які інші особи присутні не були, очевидців вчинення кримінального правопорушення досудовим розслідуванням не встановлено. Щодо можливості впливу на свідків вказав, що на даний час такі відомості відсутні, але в ході досудового розслідування можуть бути встановлені інші свідки, які наразі невідомі.
Слідча ОСОБА_5 підтримала клопотання про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та пояснила, що під час розпиття спиртних напоїв між підозрюваним та потерпілим виник конфлікт, в ході якого було вбито ОСОБА_7 . На момент вчинення злочину підозрюваний був в стані алкогольного сп`яніння.
Також слідча зазначила, що в ході проведення досудового розслідування були опитані сусіди підозрюваного, які нічого не бачили. На даний час перевіряється інформація про те, що в момент вчинення злочину в квартирі були присутні друзі підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував щодо обрання такого суворого запобіжного, запевнював, що не збирається нічого робити, щоб уникнути відповідальності. Додатково пояснив, що вони з сином проживали в одній квартирі, син зловживав спиртними напоями та наркотичними засобами. В той вечір вони вживали з сином алкогольні напої разом, в ході вживання алкоголю в них виник конфлікт. Конфлікт виник у зв`язку з тим, що син вимагав гроші на придбання наркотичних засобів, а коли батько відмовив, пояснивши, що грошей немає, то потерпілий кинувся на нього з ножем, який підозрюваний вихватив у сина і вдарив його. Розкаявся в скоєному та вказав, що не хотів його вбивати.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні також заперечував щодо обрання його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання вартою. Вказав, що наявність ризиків, на які покликається сторона обвинувачення у поданому клопотанні, є нічим не підтверджена. Також пояснив, що потерпілий вживав наркотичні засоби з 16 років, за що був неодноразово судимий, постійно тероризував підозрюваного та вимагав у нього гроші, коли підозрюваний не передавав кошти потерпілому, то той наносив йому тілесні ушкодження. Траплялися випадки, коли підозрюваний був змушений ночувати у інших людей, оскільки син виганяв його з дому. Вважає, що потерпілий сам спровокував бійку, оскільки саме він перший кинувся на батька з ножем. Відсутність умислу, на думку сторони захисту, підтверджується і хаотичністю нанесених ударів. При обранні запобіжного заходу адвокат просив врахувати міцність соціальних зв`язків підозрюваного, та наявність постійного місця проживання.
Крім того, адвокат вказав, що підозрюваний не зловживає спиртними напоями, як про це зазначає слідча, офіційно працює, характеризується позитивно, є пенсіонером, конфлікт був спровокований самим потерпілим, який першим схопив ножа, після нанесення тілесних ушкоджень підозрюваний викликав швидку допомогу. Зазначив, що під час проведення слідчого експерименту в квартирі, який відбувся 23.03.2020 року, присутні в якості понятих сусіди, вказували, що потерпілий за місцем проживання характеризується негативно, зловживав наркотичними засобами, вимагав постійно в батька гроші на наркотики, ніде не працював, вів неблагополучний спосіб життя. Письмові заперечення приєднані до матеріалів клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, захисту, пояснення підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0001386, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Встановлено, що 21.03.2020 року о 20.00 годині ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України в рамках вказаного кримінального провадження.
22.03.2020 року ОСОБА_6 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Частинами 2 та 4 ст. 194 КПК України регламентовано, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Під час розгляду клопотання прокурором на підставі матеріалів кримінального провадження, долучених до клопотання та досліджених в судовому засіданні, доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 вказаного злочину.
Слідчим суддею встановлено достатньо підстав вважати, що прокурором доведено ризик, на який він посилається в клопотанні, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, беручи до уваги суворість покарання, яке може бути призначено за вчинення даного кримінального правопорушення.
Разом з тим, слідчий суддя вважає, що прокурор не довів наявність ризику, що підозрюваний може якимось чином впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки, як вказано слідчим у судовому засіданні, очевидців подій кримінального правопорушення досудовим розслідуванням не встановлено. Протоколи допиту свідків, копії якого представлені слідчому судді, є показами медичних працівників, які прибули за викликом і які констатували смерть загиблого, та працівників поліції, які також прибули на місце події. Наявність будь-яких інших свідків органом досудового розслідування не встановлена.
Щодо ризику, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя вважає його також не доведеним, оскільки підозрюваний є людиною похилого віку, жодних доказів того, що за все своє життя він хоча б раз притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності стороною обвинувачення не надано, а тому вважати, що на 72 році життя підозрюваний стане на шлях вчинення кримінальних правопорушень у слідчого судді немає.
Не підтверджується матеріалами, долученими до клопотання, і та обставина, що підозрюваний зловживає спиртними напоями.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Запобіжний захід, в тому числі у вигляді тримання під вартою, є засобом для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного під час проведення досудового розслідування та судового провадження, а не мірою відповідальності за скоєне, а тому тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, в якому підозрюється особа, можливе притягнення до кримінальної відповідальності, не можуть бути домінуючим критерієм для обрання запобіжного заходу. Інших доводів, які б підтверджували, що застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, прокурором фактично не наведено.
Аналогічна правова позиція висловлена в рішенні Європейського суду з прав людини Мамедов проти Росії від 01.06.2006 року, відповідно до якого посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що обвинувачений переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини, є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини Клішин проти України від 23.02.2012 року вбачається, що підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами.

Слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено наявність обгрунтованих фактів, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризику, доведеного прокурором, а відтак застосування до підозрюваного ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному, згідно зі ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує, що підозрюваний вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за скоєння якого передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі до 15 років, вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, а також те, що підозрюваний є людиною похилого віку, раніше не судимий, має постійне зареєстроване місце проживання, є пенсіонером, в той же час офіційно працює, має міцні соціальні зв`язки, обставини, за яких було вчинено кримінальне правопорушення, особу та поведінку самого потерпілого.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 194 КПК України, для досягнення мети застосування запобіжного заходу, яка вказана у ст. 177 КПК України, тобто забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою.
З огляду на встановлені під час розгляду клопотання та викладені вище обставини, слідчий суддя вважає за доцільне обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце постійного проживання цілодобово без застосування електронних засобів контролю.
Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, передбачені п.п. 1, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.
На думку слідчого судді вказаний запобіжний захід та покладені на ОСОБА_6 обов`язки зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та зможуть запобігти ризику, доведеного прокурором.
Беручи до уваги встановлені обставини, слідчий суддя забороняє підозрюваному залишати зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.
З огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_6 відповідно до ст. 208 КПК України був затриманий 21.03.2020 року, слідчий суддя застосовує запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з урахуванням часу затримання до 20.05.2020 року.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, який був затриманий, негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.
Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 196, 197, 200, 206, 208, 309 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Житомирського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001386 від 21.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відносно ОСОБА_6 задоволити частково.
Відмовити в задоволенні клопотання про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою.
Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю.
Заборонити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати цілодобово місце зареєстрованого проживання за адресою АДРЕСА_1 строком на 60 діб до 20.05.2020 року (включно).
Зарахувати в строк запобіжного заходу період перебування під вартою з моменту фактичного затримання з 20-00 год. 21.03.2020 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:
1. прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;
2. уникати від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що у разі невиконання обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановити строк дії ухвали до 20.05.2020 року.

По закінченню даного строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Зобов`язати уповноважених працівників органів Національної поліції доставити підозрюваного ОСОБА_6 до зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_1 , де звільнити останнього з-під варти.
Виконання ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів, з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 25.03.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1