Справа № 461/3687/20
Провадження № 1-кс/461/2838/20
УХВАЛА
12.05.2020 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Прокуратури Львівської області щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:
Заявники 05 травня 2020 року звернулися до суду із зазначеними скаргами. Свої вимоги мотивували тим, що 30 квітня 2020 року ними до Прокуратури Львівської області електронною поштою було подано дві заяви про вчинення начальником управління охорони здоров`я Львівської міської ради ОСОБА_6 за ст. 368-5 та за ст. 212 Кримінального кодексу України. Станом на день подання скарги у заявників відсутні дані про факт внесення прокурором даних до ЄРДР та початку досудового розслідування. Просять суд зобов`язати керівника прокуратури вжити заходів щодо організації початку досудового розслідування за вказаними у заявах злочинами.

В судовому засіданні заявники скарги підтримали та просили задовольнити. ОСОБА_5 зазначив, що з його електронної пошти вказані заяви були направлена на офіційну електронну адресу Прокуратури Львівської області. В ході розгляду скарги слідчий суддя має перевірити лише факт звернення із заявою, та у разі його підтвердження зобов`язати прокурора виконати імперативні норми КПК України. Заявники ОСОБА_4 , ОСОБА_3 пояснили, що відповідно до декларацій ОСОБА_6 вбачається незрозуміле зростання статків.

Прокурор до суду не прибув, хоча Прокуратура Львівської області була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду скарги.

Відповідно до п. 1, 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Судовим розглядом встановлено, що 30 квітня 2020 року заявниками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було подано до Прокуратури Львівської області дві заяви про вчинення злочинів начальником управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради ОСОБА_6 . Одна заява подана заявниками за ст. 368-5 КК України, друга за ст. 212 КК України.

У заявах зазначено, що на посаду ОСОБА_6 розповсюджується дія Закону України «Про запобігання корупції». У той же час, відповідно до декларацій останнього з 2016 року статки його сім`ї значно зросли: у власності з`явилася квартира площею 120 кв. м. у м. Львові, земельна ділянка у с. Солонка з будинком, автомобіль, готівкові кошти. Дружина ОСОБА_6 ОСОБА_7 у 2017 році отримала у подарунок від ОСОБА_8 3508028 грн, а у 2018 році - 1046800 грн. Вважають, що ОСОБА_6 набув активів, вартість яких більше ніж на шість тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян перевищує його законні доходи. Крім того, у другій заяві зазначено, що ОСОБА_6 з отриманих подарунків, які вказані у його декларації на сайті НАЗК, не сплачено податки: податок на доходи (18%) та військовий збір (1,5%), що утворює склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 212 КК України.

Положення ч. 1 ст. 214 КПК України зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Дана норма КПК перебуває у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Відсутність визначення процесуальним законом приводів і підстав до початку кримінального провадження на практиці врегульовано Порядком ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08 лютого 2019 року № 100, де зазначено джерела інформації про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій, що надходить до ОВС уповноваженого розпочати досудове розслідування, які фактично є ні чим іншим, як приводами до початку кримінального провадження, а підставами наявність у джерелі інформації даних про ознаки кримінального правопорушення.

У відповідності до статті 94 КПК України слідчий, прокурор, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Досудове розслідування, як визначено п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Тобто, не підлягає внесенню до ЄРДР та не є підставою для початку досудового розслідування інформація, яка не містить об`єктивних даних, що дійсно свідчать про ознаки злочину.

Слідчий суддя враховує обґрунтовування заявників та вважає за необхідне зазначити, що ч. 1 ст. 368-5 КК України, якою кодекс доповнений відповідно до Закону України № 263-IX від 31 жовтня 2019 року, передбачає кримінальну відповідальність за набуття особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, активів, вартість яких більше ніж на шість тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян перевищує її законні доходи.

Під набуттям активів слід розуміти набуття їх особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у власність, а також набуття активів у власність іншою фізичною або юридичною особою, якщо доведено, що таке набуття було здійснено за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або що особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може прямо чи опосередковано вчиняти щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.

Відповідно до положень ст. 48 Закону України «Про запобігання корупції» національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю: 1) щодо своєчасності подання; 2) щодо правильності та повноти заповнення; 3) логічний та арифметичний контроль. Національне агентство проводить повну перевірку декларацій відповідно до цього Закону. Порядок проведення передбачених цієї статтею видів контролю, а також повної перевірки декларації визначається Національним агентством.

Повна перевірка декларації полягає у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення чи необґрунтованості активів і може здійснюватися у період здійснення суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності.

Національне агентство проводить перевірку декларації на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел, про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей (ст. 50 закону).

Отже, повноваження перевірки інформації щодо задекларованих активів належать Національному агентству з питань запобігання корупції у тому числі за зверненням громадян.

Крім того, заявники вважають наявними у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення за ст. 212 КК України, яка передбачає відповідальність за умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності або особою, що займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи чи будь-якою іншою особою, яка зобов`язана їх сплачувати, якщо ці діяння призвели до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів у значних розмірах.

Поняття податкового контролю визначене ст. 61 Податкового кодексу України, відповідно до якого це система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи

Контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи (ст. 41 ПК України).

Проаналізувавши заяви про вчинення злочинів та норми кримінального закону, слідчий суддя вважає, що викладені заявниками обставини, не є такими, що реально свідчать про вчинені кримінальні правопорушення в розумінні ст. 214 КПК України. У викладених заявниками обставинах відсутні відомості, які б реально вказували про наявність у діях складу кримінальних правопорушень. Такі обставини можуть бути предметом контролю з боку Національного агентства з питань запобігання корупції та податкових органів та за результатами їх перевірок предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя відмовляє у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 303-307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала постановлена в нарадчій кімнаті, в судовому засіданні 12 травня 2020 року проголошено її вступну та резолютивну частини.

Повний текст ухвали проголошений 15 травня 2020 року .

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1