Справа № 645/66/20
Провадження № 1-м/645/1/20
У Х В А Л А
іменем України

21 січня 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю - прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої 29 квітня 2019 року Октябрським районним судом м. Бєлгорода за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до 5 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії загального режиму, -
в с т а н о в и в:

08 січня 2020 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність з законодавством України стосовно громадянки України ОСОБА_4 , засудженої 29 квітня 2019 року Октябрським районним судом м. Бєлгорода за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації.
За вироком суду ОСОБА_4 скоїла замах на незаконний збут наркотичних засобів, з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», вчинене групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі.
Заступник начальника Управління міжнародної правової допомоги - начальник відділу передачі засуджених осіб та виконання вироків Департаменту міжнародного права ОСОБА_5 звернулась до суду з письмовим клопотанням в порядку ст. 602 КПК України про приведення вищезазначеного вироку у відповідність з законодавством України та просила суд: визначити за Кримінальним кодексом України правову кваліфікацію діянь, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винною вироком Октябрського районного суду м. Бєлгорода від 29 квітня 2019 року; визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженою ОСОБА_4 згідно з КК України.
У судове засідання представник Міністерства юстиції України не з`явився, у клопотанні просив розглядати справу за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 610 КПК України участь представника Міністерства юстиції України по даній категорії справ не є обов`язковою.
Прокурор Немишлянського вдділу Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала.
Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджено 29 квітня 2019 року Октябрським районним судом м. Бєлгорода за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до 5 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії загального режиму.
Відповідно до розпорядження № 1-206/2019 про виконання вироку, який набрав законної сили, заст. голови Октябрського районного суду м. Бєлгорода ОСОБА_6 вирок Октябрського районного суду м. Бєлгорода від 29 квітня 2019 року набрав чинності 14 травня 2019 року (а.с. 12).
Октябрським районним судом м. Бєлгорода дії ОСОБА_4 були кваліфіковані за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації, як замах на незаконний збут наркотичних засобів, з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», вчинене групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі.
Засуджена ОСОБА_4 відбуває покарання у ФКУ ВК-6 УФСВП Росії по Орловській області. Станом на 07 жовтня 2019 року відбула 08 місяців 06 днів покарання; невідбута частина 04 роки 03 місяці 24 дні; початок строку: 29 квітня 2019 року, кінець строку: 30 січня 2024 року; зараховано покарання з 31 січня 2019 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку 1 день тримання під вартою за 1 день позбавлення волі (а.с. 17).
Засуджена є громадянкою України, останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 . (а.с. 5, 20, 21).
04 жовтня 2019 року ОСОБА_4 звернулася до т.в.о. директора ФСВП Росії з заявою про переведення її для подальшого відбування покарання до України, мотивуючи проживанням на території України, письмово підтвердила, що їй роз`яснені юридичні наслідки її передачі до України для подальшого відбування покарання (а.с. 15, 16).
Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 610 КПК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Пунктом «b» частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року (далі Конвенція) визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Згідно ст. 10 Конвенції, в разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку. Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироці для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.
За ч. 1 ст. 11 Конвенції у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: a) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; c) повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; і d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.
Відповідно до ч. 3 ст. 603 КПК України при розгляді клопотання Міністерства юстиції України про виконання вироку суду іноземної держави суд не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 є громадянкою України, вирок суду Російської Федерації, яким вона засуджена, набрав чинності, строк покарання, який має відбувати засуджена більше шести місяців, надано згоду на передачу засудженої в Україну для подальшого відбування покарання, кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством України, суд вбачає підстави для приведення вироку у відповідність із законодавством України.
Октябрським районним судом м. Бєлгорода дії ОСОБА_4 були кваліфіковані за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації, як замах на незаконний збут наркотичних засобів, з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», вчинене групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі.
За умови вчинення аналогічного кримінального правопорушення на території України дії засудженого мали бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України. Санкція за цей злочин закріплює покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
Згідно ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на злочин строк покарання не може перевищувати двох третин максимального строку покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Отже, враховуючи, що максимальне покарання за ч. 2 ст. 307 КК України складає 10 років позбавлення волі, за діючим законодавством України покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України не може перевищувати 6 років 8 місяців позбавлення волі.
За таких обставин, суд визначає строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженою ОСОБА_4 згідно з КК України, у вигляді 5 років позбавлення волі, що відповідає положенням ч. 4 ст. 610 КПК України.
Суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_4 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, у вигляді конфіскації майна, оскільки таке додаткове покарання вироком іноземної держави не призначалось.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9-11 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, ст.ст. 372, 610 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України задовольнити.
Привести у відповідність із законодавством України вирок Октябрського районного суду м. Бєлгорода від 29 квітня 2019 року, яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до 5 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії загального режиму.
Визначити, що відповідальність за злочин, передбачений ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, у вчиненні якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною вироком Октябрського районного суду м. Бєлгорода від 29 квітня 2019 року, - передбачена ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України.
Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженою за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до вироку Октябрського районного суду м. Бєлгорода від 29 квітня 2019 року, відраховувати з 29 квітня 2019 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк попереднього ув`язнення з 31 січня 2019 року до набрання вироком законної сили 14 травня 2019 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена учасниками судового розгляду до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим - з моменту її вручення.
Повний текст ухвали виготовлено 21 січня 2020 року.

Суддя ОСОБА_1