Справа № 404/6329/15-к
Номер провадження 1-кс/404/256/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , за участю ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 ,погодженого з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0003391, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.04.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 384, ст. 356 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до слідчого судді з вище вказаним клопотанням, відповідно до якого просив накласти арешт на нерухоме майно, напівпричіп марки BARYVAL CB-3AL, 2005 року, білого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , що належить потерпілому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 у 2012 році запропонував раніше знайомому ОСОБА_5 спільно здійснювали комерційну діяльність пов`язану із реалізацією цементу, для чого ОСОБА_5 мав придбати причіп-цистерну для перевезення цементу та надати її в оренду ПП «Дім буд плюс С» засновником та керівником якого був ОСОБА_6 .

Погоджуючись на пропозицію ОСОБА_6 , з метою провадження спільної діяльності ОСОБА_5 в червні 2012 року придбав транспортний засобіб марки ПП, модель - BARYVAL СВ 3AL, напів/причіп - цистерна - Е, 2005 року випуску, шасі № НОМЕР_2 , реєстраційним номером НОМЕР_1 (далі Транспортний засіб) для перевезення цементу, та на виконання раніше досягнутих домовленостей на підставі договору найму (оренди) автомобіля від 02.08.2012, укладеного із ПП «ДІМ БУД-ПЛЮС-С» посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за №2034, вказаний Транспортний засіб із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого Кіровоградським РАВ УДАІ при УМВС України в Кіровоградській області від 26.06.2012 передав ОСОБА_6 .

Таким чином, з моменту укладення вищевказаного договору, ОСОБА_5 було ввірено вищевказаний транспортний засіб ПП «ДІМ БУД-ПЛЮС-С», а ОСОБА_6 як засновник та директор цього підприємства отримав можливість володіння та користування зазначеним транспортним засобом.

Отримавши транспортний засіб належний ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на протиправне неповернення майна ОСОБА_5 та подальше обернення чужого майна на свою користь та користь третіх осіб.

В подальшому ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умисел на неповернення транспортного засобу, будучи директором ПП «ДІМ БУД-ПЛЮС-С», з 04.02.2013 припинив виконувати взяті зобов`язання в частині здійснення орендних платежів за використання орендованого майна, що зумовило ОСОБА_5 , не обізнаного у злочинних намірах ОСОБА_6 , звернутись до Кіровського районного суду з позовом про розірвання договору оренди та повернення належного транспортного засобу, тим самим ОСОБА_6 , почав незаконно володіти і користуватись майном ОСОБА_5 , поліпшуючи безпосередньо за рахунок цього майна своє матеріальне становище.
За наслідками розгляду вищевказаного позову Рішенням Кіровського районного суду від 19.11.2014 позов ОСОБА_5 до ПП «ДІМ БУД-ПЛЮС-С» задоволено, а Договір найму (оренди) автомобіля від 02.08.2012, укладений між ОСОБА_5 та ПП «ДІМ БУД-ПЛЮС-С» розірвано, та зобов`язано ПП «ДІМ БУД-ПЛЮС-С» повернути належний ОСОБА_5 транспортний засіб.
Проте, ОСОБА_6 продовжуючи свою протиправну поведінку, яка полягає у протиправному і безоплатному неповернені майна, маючи намір на подальше протиправне володіння майном ОСОБА_5 та в подальшому ним розпорядитись на власний розсуд, 09.12.2014 подав до Апеляційного суду Кіровоградської області апеляційну скаргу на зазначене вище рішення Кіровського районного суду від 19.11.2014.
В період перегляду рішення Кіровського районного суду від 19.11.2014 за позовом ОСОБА_5 у апеляційному порядку, ОСОБА_6 з метою реалізації свого злочинного умислу, підшукав особу, яка не маючи наміру здійснювати господарську діяльність, погодився стати засновником та директором підприємства ПП «ДІМ БУД-ПЛЮС-С», та в період з 17.12.2014 по 25.12.2014 вчинив дії щодо перереєстрації ПП «ДІМ БУД-ПЛЮС-С» на користь громадянина України ОСОБА_8 , та в подальшому, розпоряджаючись протиправно утримуваним майном, що ввірене ОСОБА_5 , 26.12.2014 передав вищевказаний транспортний засіб начебто представнику ПП «ДІМ БУД-ПЛЮС-С» ОСОБА_9 .
Таким чином, ОСОБА_6 , здійснив привласнення ввіреного ОСОБА_5 транспортного засобу марки ПП, модель - BARYVAL СВ 3AL, тип ТЗ - н/причіп - цистерна - Е, рік випуску - 2005 p., шасі (кузов, рама, коляска) шасі № НОМЕР_2 , з реєстраційним номером НОМЕР_1 вартість якого відповідно до висновку експерта №75 від 08.12.2017 становить 483 585,6 грн., отримавши можливість розпоряджатись ним на власний розсуд, тим самим спричинивши шкоди потерпілому ОСОБА_5 , на вказану суму, що в 600 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є особливо великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_10 своїми умисними протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 191 КК України, тобто вчинив привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, в особливо великих розмірах.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюються: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Орган досудового слідства вважає, що майно а саме напівпричіп марки BARYVAL CB-3AL, 2005 року, білого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , є майном, на яке спрямоване кримінальне правопорушення.

З урахуванням всіх наведених обставин, а саме, явних ознак незаконних дій з боку невстановлених осіб, які шахрайським шляхом здійснили реєстрації права власності на нерухоме майно, з метою збереження доказів та необхідності проведення слідчих дій для встановлення об`єктивної істини по справі є необхідність у накладенні арешту на вказане майно, оскільки існують достатні підстави вважати, що даний об`єкт нерухомого майна є предметом злочину.

Слідчий про розгляд клопотання повідомлений належним чином. Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання без його участі, вимоги підтримав та просив задовольнити.

Згідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Встановлено, що у провадженні СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003391, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.04.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 384, ст. 356 КК України (а.к. 6-8).

04.02.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України (а.к. 9-11).

Відповідно до вимог ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

До клопотання не долучено постанову про визнання речовим доказом транспортний засіб на який планується накладення арешту слідчим. Тому, відомості про визнання транспортного засобу речовими доказами у цьому кримінальному провадженні № 0003391 відсутні.

На обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що за явних ознак незаконних дій з боку невстановлених осіб, які шахрайським шляхом здійснили реєстрації права власності на нерухоме майно, з метою збереження доказів та необхідності проведення слідчих дій для встановлення об`єктивної істини по справі є необхідність у накладенні арешту на вказане майно, оскільки існують достатні підстави вважати, що даний об`єкт нерухомого майна є предметом злочину.

Проте враховуючи вище вказану обставину слідчим не доведено, що метою застосування арешту є забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з вимогами ст. 132 КПК України:

- застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (пункти 2, 3 частини 3);

- для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (частина 4);

- під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (частина 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як зазначено раніше перед слідчим суддею не доведено обставини, визначені ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення лише яких можливе застосування арешту майна, що відповідно виключає доведення ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а тому в задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити.

Також, слідчий суддя зазначає, що відомості до ЄРДР внесенні 24.04.2015 року за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 384, ст. 356 КК України, проте ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Згідно до матеріалів клопотання вбачається, що відповідно до протоколу допиту ОСОБА_6 в якості свідка, останній вказав, що йому невідомо, де на даний час знаходиться напівпричіп марки BARYVAL CB-3AL. Може лише показати, що вказаний транспортний засіб тривалий час після передачі ним корпоративних прав ПП «Дім Буд-Плюс-С» знаходився на автомобільній стоянці по вул. Мурманська на виїзді із м. Кропивницький (а.к. 51).

Матеріали клопотання не містять інформацію чому транспортний засіб досі не затриманий та не вилучений, як речовий доказ, а до слідчого судді слідчий або прокурор не звертались з клопотанням про його огляд або обшук.

Крім того, наразі невідомо, де перебуває транспортний засіб чи існує він фізично, тобто за наявних матеріалів, що долучені до клопотання слідчий просить накласти арешт на річ існування якої не доведено.

Таким чином, з досліджених матеріалів клопотання встановлено, що відсутній наслідково-причинний зв`язок відсутності слідчих дій понад 4 роки, після чого не визнавши транспортний засіб речовим доказом, не встановивши його фізичне існування, не вчинивши дії по його розшуку та затриманню слідчий просить його арештувати.

З огляду на наведене, подане клопотання не містить підстав для арешту майна, що встановлені КПК України, з посиланням на відповідні положення процесуального закону та мету накладення арешту, що свідчить про недоведеність необхідності накладення арешту на майно, тому до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 ,погодженого з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0003391, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.04.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 384, ст. 356 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1