ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/660/20 Номер провадження 11-кп/814/701/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції з ДУ «Надержинщинська виправна колонія № 65», провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 26 березня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки: с.Ображіївка, Шосткинського району Сумської області, громадянки України, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , мешканки: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимої,

по даній справі засуджена 06.03.2019 року вироком Середино-Будським районним судом Сумської області за ст.185 ч.2,71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі

задоволено заяву ОСОБА_8 та звільнено її умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк 3 місяці 23 дні.

Мотивуючи своє рішення, суддя вказав, що засуджена за час відбування покарання характеризується зразково, стягнень та заохочення не має, працевлаштована, до праці ставиться сумлінно, тому дійшов висновку про можливість її дострокового звільнення, як особу яка довела своє виправлення.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, прокурор Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_9 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Вказує, що відповідно до матеріалів особової справи засуджена ОСОБА_8 характеризується посередньо, заохочень та стягнень не має, пристосовувалася до умов відбування покарання. Раніше була неодноразово судима за вчинення корисливих тяжких злочинів, звільнялася умовно-достроково, але не зробивши для себе належних висновків знову вчиняла нові злочини.

Тому, враховуючи тяжкість злочину та його суспільну небезпечність, термін покарання, особисте ставлення засудженого до вчиненого в сукупності, неможливо прийти до висновку про те, що ОСОБА_8 довела своє виправлення, оскільки її характеристика та матеріали особової справи не відображають процесу виправлення.

Просить ухвалу суду скасувати, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення засудженої ОСОБА_8 та захисника в її інтересах адвоката ОСОБА_7 проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження та особової справи засудженої, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно - дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно вимог ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Суд першої інстанції розглядаючи заяву засудженої ОСОБА_8 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, належним чином не врахував загальну характеристику особи за весь період відбуття покарання, яка є нестабільною.
Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_8 засуджена вироком Середино-Будським районним судом Сумської області від 06.03.2019 за ч.2 ст.185,71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання - 19.06.2019, кінець строку відбування покарання - 19.07.2020.
Як вбачається з матеріалів особової справи, засуджена ОСОБА_8 з 20.06.2019 перебувала в СІЗО м. Суми, де характеризувалась посередньо, стягнень та заохочень не мала.
З 10.07.2019 року засуджена ОСОБА_8 відбуває покарання в ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№65)». Працевлаштована різноробочою в їдальні установи, до виконання трудових обов`язків відноситься добре.
За час відбування покарання характеризується посередньо, заохочень та стягнень не має.
ОСОБА_8 залучена до програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Подолання алкогольної залежності», заняття по яким не відвідує.
За висновком керівництва установи від 17.03.2020 засуджена ОСОБА_8 не довела своє виправлення, тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Отже, з досліджених даних можна зробити висновок про нестабільну поведінку засудженої ОСОБА_8 під час відбуття всього періоду покарання, і хоча існують в її поведінці і позитивні зміни, однак це в повній мірі не дає підстави вважати, що вона своєю поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.
Окрім того, в матеріалах особової справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_10 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженою призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше її виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт працевлаштування та виконання трудових обов`язків не свідчить про її виправлення та сумлінне ставлення останньої до праці.
Таким чином, висновки суду першої інстанції про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_8 від відбування покарання є помилковими та не відповідають обставинам провадження, даним про особу і поведінку засудженої.
За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню, а оскаржувана ухвала щодо засудженої ОСОБА_8 скасуванню, з постановленням нової ухвали на підставі п.2 ч.1 ст.409 КПК України.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 26 березня 2020 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4