Ухвала
іменем України
05 березня 2020 року

м. Київ
справа № 161/16983/17

провадження № 51-6000ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2018 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року,
встановив:
Засуджений звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Ухвалою Суду від 05 лютого 2020 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) і встановлено строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали. Також засудженому роз`яснено, що в разі невиконання цих вимог у встановлений строк, касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
У межах наданого строку засуджений повторно звернувся до Суду. Проте положень

ст. 427 КПК в повній мірі не дотримано.
Заперечуючи законність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна належним чином обґрунтувати свої доводи, тобто вказати на конкретні допущені судами порушення, що є підставами для зміни чи скасування цих рішень.
У поданій новій касаційній скарзі, засуджений, як це вбачається з її змісту, не погоджується з висновком експерта та просить скасувати судові рішення, призначивши новий розгляд у суді першої інстанції. Проте, засудженим вкотре не обґрунтовано заявлених вимог з урахуванням положень ст. 415 КПК.
Крім того, у скарзі засуджений знову по суті не погоджується з установленими фактичними обставинами кримінального провадження, вказує на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Водночас попри те, що вирок переглядався в порядку апеляційної процедури, скаржник не зазначив обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду, допущення апеляційним судом таких порушень норм права, які є істотними і тягнуть за собою обов`язкове скасування вказаного рішення на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу, з огляду на положення статей 404, 405, 407, 412, 413, 419 КПК у їх взаємозв`язку.
Недодержання ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження. За таких обставин Суд вважає, що касаційну скаргу слід повернути засудженому на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК.
Зазначене рішення не позбавляє засудженого права на нове звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою, в порядку передбаченому КПК, зважаючи також на правила ст. 117 цього Кодексу (клопотання має містити обґрунтовані підстави для поновлення пропущеного строку).
Враховуючи наведене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2018 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3