справа № 208/7875/19
№ провадження 1-кп/208/369/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002079 від 06.11.2019 року та угоду про примирення укладену між потерпілою у кримінальному провадженні № 0002079 від 06.11.2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, громадянкою України, маючу середню освіту, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , не судимою, з однієї сторони, та обвинуваченим у кримінальному провадженні №0002079 від 06.11.2019, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, українцем, громадянином України, маючим середню освіту, непрацюючим, неодруженим, на утриманні малолітніх дітей не маючим, зареєстрованим та проживаючим за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст.89 КК України раніше не судимим,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

02.11.2019, приблизно о 14.20 год., ОСОБА_5 , знаходився за місцем мешкання потерпілої - ОСОБА_4 , в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуваючи в одній з кімнат вказаного будинку, де в той час знаходилась донька потерпілої - ОСОБА_6 , побачив, на дивані, мобільний телефон «Nomi» І5001 EVO М3 ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 . В цей час у ОСОБА_5 , виник прямий протиправний злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме вищевказаним мобільним телефоном.

Реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, перебуваючи в означений час у вказаному місці, а саме в одній з кімнат будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , приблизно о 14.20 год., ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів та корисливої мети, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи при цьому їх суспільну небезпечність, розуміючи, що ОСОБА_6 , сприймає його як свого знайомого та довіряє йому, запевнив останню, що її мати - ОСОБА_4 , дозволила йому, взяти вищевказаний мобільний телефон для прослуховування музики. ОСОБА_6 довіряючи ОСОБА_5 та будучи впевненою, що останній поверне майно по минуванню потреби, дозволила ОСОБА_5 , взяти з дивану мобільний телефон «NOMI», model: І5100, EVO М3, котрий належить її матері ОСОБА_4 , в якому знаходилась сім-карта оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності не має.

Після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння вказаним мобільним телефоном, шляхом зловживання довірою, ОСОБА_5 , тримаючи вищевказаний телефон при собі та не маючи наміру у майбутньому повертати його власнику, залишив місце вчинення злочину.

У подальшому, ОСОБА_5 , майном ОСОБА_4 , а саме мобільним телефоном «NOMI», model: І5100, EVO М3, ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №19/12.1/1271 від 20.11.2019 p., складає 966 гривень 67 копійок, в якому знаходилась сім-карта оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності не має, яким заволодів шляхом зловживання довірою, розпорядився на власний розсуд, чим заподів потерпілій ОСОБА_4 , майнову шкоду у розмірі 966 гривень 67 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

26.11.2019 року між потерпілою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з одної сторони, та обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0002079 від 06.11.2019 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , укладено угоду про примирення, додержуючись наступних умов.

У кримінальному провадженні потерпіла ОСОБА_4 , цивільний позов не заявляла, претензій майнового характеру не має, шкоду їй відшкодовано в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, у скоєному розкаявся, та зобов`язується беззастережно визнати винуватість в обсязі обвинувачення у судовому провадженні.

Сторони не мають сумнівів щодо добровільності та істинності їхніх позицій.

Потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 визнають та підтверджують, що обставини події кримінального правопорушення досудовим розслідуванням встановлено правильно.

Відповідно до ст.471 КПК України, обвинувачений ОСОБА_5 , зобов`язується не вчиняти інших злочинів в подальшому, а потерпіла ОСОБА_4 , в свою чергу, вважає за можливе при вирішенні питання щодо міри покарання за ч.1 ст.190 КК України призначити покарання у вигляді 2 років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.75 КК України, від відбування покарання звільнити з випробувальним терміном 2 роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, покарання у вигляді 2 років обмеження волі. На підставі ч.1 ст.75 КК України, від відбування покарання звільнити з випробувальним терміном 2 роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Обвинуваченому роз`яснено, що відповідно до ст.473 КПК України, наслідком укладання та затвердження угоди про примирення для сторін є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України, та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього КПК України.

Потерпілій роз`яснено, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди про примирення для сторін є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності та відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого мені кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявления клопотань, свідків і надання суду своїх доказів обвинуваченому роз`яснено.

Обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснено, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону з будь-якого положення складеної угоди.

У разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та призначення судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснено, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення. Обвинувачений свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, вказав, що кримінальне правопорушення ним було вчинено при обставинах, викладених в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється, зобов`язується більше не вчиняти кримінальні правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення та просить затвердити зазначену угоду, події відбувалися так, як було встановлено в ході досудового слідства.

За таких обставин суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення обвинуваченого, потерпілої, думку прокурора, прийшов до висновку, що відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілою та обвинуваченим.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України, які, згідно з положеннями ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних правопорушень невеликої тяжкості.

Судом встановлено, що угода про примирення між потерпілою та обвинуваченим укладена добровільно без застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Зміст угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілій роз`яснено наслідки затвердження угоди про примирення, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення в підготовчому судовому засідання згідно ст.314 КПК України між потерпілою та обвинуваченим та призначення обвинуваченому узгодженої між сторонами міри покарання.

Питання щодо судових витрат слідує вирішити в порядку, передбаченому ст.124 КПК України.

Питання щодо речових доказів слідує вирішити в поряду, передбаченому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.314,370,373,374,469,471,474-475 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 26.11.2019 року у кримінальному провадженні за № 0002079 від 06.11.2019 року укладену між потерпілою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з одної сторони, та обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з іншої сторони.

Відповідно до затвердженої угоди ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.190 КК України і призначити покарання за ч.1 ст.190 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

У відповідності зі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного йому вироком суду, з випробуванням, встановивши ОСОБА_5 іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід в рамках даного кримінального провадження не обирався.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 628,04 грн. витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи за № 19/12.1/1271 від 20.11.2019 року.

Речові докази:

- «NOMI», і5001, іmеі: 96743, 96750, переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_4 залишити у неї;

- специфікацію до договору фінансового кредиту, закладу № 9.70866/0 від 02 листопада 2019 року зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.3 ст.394 КПК України:

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст.474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілою виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання, не роз`яснення їй наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу.

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1