Справа № 645/4875/19
Провадження № 1-кп/645/326/20
В И Р О К
Іменем України

05 березня 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретарі судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001554 по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в:

22 червня 2019 року приблизно о 14.00 годині, ОСОБА_9 перебував за адресою свого мешкання: АДРЕСА_1 , де, взявши із собою належний йому побутовий кухонний ніж із чорною рукояткою перемотаною синьою ізолентою та лезом приблизною довжиною 13 см і харчові продукти, які поклав до полімерного пакету білого кольору, направився до Петренківського водоймища м.Харкова.

У цей же день, приблизно о 14.15 год., ОСОБА_9 , перебуваючи на Петренківському водоймищі м Харкова, вирішив попрямувати до будинку його подруги ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому, ОСОБА_9 мав при собі полімерний пакет, в якому знаходився належний йому побутовий кухонний ніж з чорною рукояткою перемотаною синьою ізолентою та лезом довжиною приблизно 13 см.

Прибувши до будинку АДРЕСА_2 приблизно о 14.30 годині, ОСОБА_9 постукав у двері металевої хвіртки вказаного будинку, де йому відчинив ОСОБА_13 , з яким у нього були неприязні відносини, через ревні почуття до ОСОБА_12 .

Під час розмови, між ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , на ґрунті особистих неприязних відносин відбувся словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_9 раптово виник злочинний умисел на вчинення умисного вбивства ОСОБА_13 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , не дістаючи з полімерного пакету, який він тримав у правій руці, належний йому побутовий кухонний ніж та маючи намір, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_13 , усвідомлюючи, що наносить удар у ділянку розташування життєво-важливих органів, розуміючи, що від його дій можуть настати особливо тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілого, діючи умисно, з мотивів раніше виниклих неприязних відносин, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи настання зазначених наслідків, наніс ОСОБА_13 один удар зазначеним ножом в область черевної порожнини, спричинивши останньому, згідно висновку судово-медичної експертизи №10-12/1293-с/19 від 25 липня 2019 року проникаюче колото-різане ушкодження живота (на 12 см донизу від проекції мечоподібного відростка груднини та на 0,5 см лівіше від умовно-серединної лінії тіла), з ушкодженням внутрішніх органів та судин черевної порожнини (шлунку, тонкої кишки, підшлункової залози, брижі ободової кишки, гілки лівої ниркової та надниркової вен), та масивним крововиливом у черевну порожнину та позачеревинний простір. Вказане ушкодження має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення.

Після чого, ОСОБА_9 покинув місце вчинення злочину, виконавши всі дії, які він вважав необхідними для доведення до закінчення свого злочинного наміру, спрямованого на заподіяння смерті ОСОБА_13 .

У результаті злочинних дій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 о 19 годині 30 хвилин у приміщенні КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» Харківської міської ради ОСОБА_13 помер. Причиною смерті ОСОБА_14 стало колото-різане поранення живота з ушкодженням внутрішніх органів та судин, яке ускладнилось розвитком масивної крововтрати та декомпенсованого геморагічного шоку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 пояснив, що потерпілий ОСОБА_14 був співмешканцем його близької подруги ОСОБА_12 22 червня 2019 року він прийшов до останньої додому за адресою: АДРЕСА_2 , щоб покликати ОСОБА_15 до себе в гості, проте двері відчинив ОСОБА_14 , який замахнувся на ОСОБА_9 металевим прутом, а також наніс йому два удари кулаком: в область щелепи та в ухо. Обвинувачений перехопив руку потерпілого та наніс останньому один удар ножем, не виймаючи його з пакета, цілився у ліву руку. Проте, удар прийшовся в живіт. Після цього ОСОБА_14 та ОСОБА_9 пішли по домівках. Щодо ножа обвинувачений пояснив, що це був звичайний дорожній ніж, який він часто бере із собою, коли відвідує Петренківське водоймище в м.Харкові. Умислу на вбивство ОСОБА_14 . ОСОБА_9 не мав, цілив потерпілому в руку, щоб зупинити його напад.

Допитаний після зміни прокурором обвинувачення ОСОБА_9 пояснив, що не мав умислу на заподіяння смерті потерпілому, оскільки він намагався нанести удар потерпілому в ділянку руки, щоб зупинити напад потерпілого на нього. У цій ситуації він міг би відштовхнути потерпілого і піти геть, проте ОСОБА_14 його штовхнув, і коли ОСОБА_9 упав, то потерпілий накинувся на нього, тримаючи в руці металевий прут, а також погрожував вбити ОСОБА_9 . Удар ножем наніс потерпілому після того, як ОСОБА_14 намагався зламати йому великий палець на руці. Небезпечності для життя ОСОБА_9 не було, але він відчув сильний біль. Після нанесення потерпілому удару, він піднявся і пішов додому. По дорозі десь втратив ніж, оскільки кульок, в якому той знаходився був розірваний. Під час сутички ОСОБА_14 наніс ОСОБА_9 удар в ділянку підборіддя і область голови, від чого у останнього були садно та шишка.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї провини, його вина у фактично вчиненому підтверджується наступними, безпосередньо дослідженими судом доказами.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що потерпілий ОСОБА_14 її син. З ОСОБА_16 він проживав у цивільному шлюбі останні 12 років. У листопаді 2018 року потерпіла дізналася, що ОСОБА_12 зраджує її сину і просила його залишити ОСОБА_15 . Проте, син сподівався, що остання отямиться і повернеться до нього. 22.06.2019 року син завітав до потерпілої на роботу і повідомив, що піде додому до ОСОБА_12 , а о 16.30 ОСОБА_10 зателефонувала мати ОСОБА_15 та повідомила, що ОСОБА_14 знаходиться в реанімації. Безпосереднім очевидцем події кримінального правопорушення потерпіла не була. Зі слів ОСОБА_12 їй стало відомо, що ОСОБА_9 вдарив її сина ножем.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що вони з ОСОБА_14 були співмешканцями, проте в період останніх двох років свідок говорила потерпілому, що відносини треба припинити, оскільки хотіла проживати з ОСОБА_9 . 22.06.2019 року ОСОБА_14 знаходився у ОСОБА_12 вдома за адресою: АДРЕСА_2 , коли туди прийшов ОСОБА_9 . ОСОБА_14 у цей день був тверезий. Самого обвинуваченого свідок не бачила, проте по гучному грюканню у хвіртку зрозуміла, що це він, оскільки із її знайомих, лише ОСОБА_9 мав звичку так сильно грюкати у двері. ОСОБА_12 просила потерпілого не відчиняти, оскільки зрозуміла, що обвинувачений знаходиться у стані сп`яніння, проте ОСОБА_14 пішов до хвіртки, щоб поговорити з обвинуваченим. Ніяких металевих предметів у руках ОСОБА_14 при цьому не тримав. Через пару хвилин ОСОБА_14 повернувся у двір і, тримаючись за живіт, попрохав викликати швидку допомогу. На футболці у нього свідок побачила кров. Що сталося між ним та обвинуваченим потерпілий нікому не пояснив. На питання захисника та представника потерпілої свідок ОСОБА_12 пояснила, що біля хвіртки та на території подвір`я вона не бачила ніяких металевих предметів.

З відомостей, що містяться у протоколі огляду місця події від 22 червня 2019 року та ілюстрованої таблиці як додатку до нього, встановлено, що 22 червня 2019 року в період часу з 15.30 год. по 16.15 год. за згодою власника ОСОБА_17 було проведено огляд на території розташування будинку АДРЕСА_2 та в самому будинку. За результатами огляду було виявлено та вилучено дві наволочки одна рожевого, друга - білого кольору з нашаруваннями речовини бурого кольору (т. 1 а.с. 101-108).

Ухвалою слідчого судді від 24 червня 2019 року задоволено клопотання про надання дозволу на проведення огляду та надано слідчому дозвіл на проведення вже проведеного 22.06.2019 року, в період часу з 15 години 30 хвилин по 16 годину 15 хвилин, огляду приватного домоволодіння АДРЕСА_2 та на його території, де проживає ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ході якого виявлено та вилучено наступні предмети: дві наволочки рожевого кольору та білого кольорів з нашаруванням речовини бурого кольору (т. 1 а.с. 206).
З відомостей, що містяться у протоколі огляду від 22 червня 2019 року та ілюстрованої таблиці як додатку до нього, встановлено, що 22 червня 2019 року в період часу з 16.30 год. по 18.00 год. за згодою власника ОСОБА_9 було проведено огляд на території розташування будинку АДРЕСА_1 та в самому будинку. За результатами огляду було виявлено та вилучено: з кухні три ножа, перший ніж кухонний, довжиною 21 см (руків`я 10 см, лезо 11 см), ширина леза та руків`я по 2 см, на лезі виявлено нашарування коричневого кольору; другий ніж кухонний, довжиною 31 см (руків`я 12 см, лезо 20 см), ширина руків`я 2 см, ширина леза, яке виконано у формі пилки - 2,5 см, на лезі ножа напис «Соок&со», нашарування відсутні; третій ніж довжиною 32 см (руків`я 12 см, лезо 20 см), ширина руків`я 2 см, складається з трьох плашок, з`єднаних між собою трьома металевими гвинтами; на лезі ножа напис «Соок&со»; на клинку ножа є нашарування речовини бурого кольору; з кімнати № 2 вилучено джинси (чоловічі синього кольору з чорним ременем) та сорочка (чоловіча, бавовняна з довгим рукавом на ґудзиках) з нашаруваннями речовини бурого кольору (т. 1 а.с. 109-120).

Ухвалою слідчого судді від 24 червня 2019 року задоволено клопотання про надання дозволу на проведення огляду та надано слідчому дозвіл на проведення вже проведеного 22.06.2019 року, в період часу з 16 години 30 хвилин по 18 годину 00 хвилин, огляду приватного домоволодіння АДРЕСА_1 та на його території, де проживає ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в ході якого виявлено та вилучено наступні предмети: три ножі з кухонної кімнати, ніж з нашаруванням речовини бурого кольору зі столу кухонної кімнати, джинси та сорочка з нашаруванням речовини бурого кольору з кімнати № 2 (т. 1 а.с. 209).
Згідно протоколу огляду трупу від 23.06.2019 року в період часу з 23.00 до 23.30 год. слідчим в приміщенні Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна багатопрофільна лікарня №17» Харківської міської ради за адресою: м. Харків, пр. Московський, 195 був оглянутий труп ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (т. 1 а.с. 125).
Судом встановлено, що з метою перевірки та уточнення відомостей, отриманих під час допиту в якості підозрюваного ОСОБА_9 , за участі підозрюваного, його захисника адвоката ОСОБА_8 , судово-медичного експерта ОСОБА_18 , у приміщенні ХОБСМЕ № 2 (м. Харків, вул. Амосова, 35) був проведений слідчий експеримент, за результатами якого 30 липня 2019 року складено відповідний протокол, досліджений судом.

Під час слідчого експерименту підозрюваному ОСОБА_9 було запропоновано розказати та показати на місцевості події, що мали місце 22.06.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 , на що останній погодився та пояснив, що 22.06.2019 року він прийшов до своєї знайомої ОСОБА_19 , яка мешкає за вказаною адресою, там хвіртку відчинив ОСОБА_20 і між ними почалася бійка, в ході якої ОСОБА_9 узяв ніж, який знаходився у нього в пакеті та, не виймаючи ножа з пакету, наніс один удар ОСОБА_13 в ділянку живота, більше пошкоджень не спричиняв. На питання експерта ОСОБА_9 пояснив, що в ділянку голови та обличчя потерпілого ударів не наносив; ножем удар наніс у середню ділянку живота, напрямок точно не пам`ятає, але він був ближче до горизонтального; після удару потерпілий схопився за живіт в ділянці поранення та самостійно пішов додому (т. 1 а.с. 172-173).

У судовому засіданні був переглянутий відеозапис слідчого експерименту від 30 липня 2019 року (т. 1 а.с. 175).

Згідно висновку експерта № 1-12/1293-с/19 від 25 липня 2019 року, на трупі ОСОБА_13 виявлено проникаюче колото-різане ушкодження живота (на 12 см донизу від проекції мечоподібного відростка грудини та на 0,5 см лівіше від умовно-серединної лінії тіла), з ушкодженням внутрішніх органів та судин черевної порожнини (шлунку, тонкої кишки, підшлункової залози, брижі ободової кишки, гілки лівої ниркової та надниркової вен) та масивним крововиливом у черевну порожнину та позаочеревинний простір. З приводу вказаного колото-різаного поранення живота постраждалий перебував у лікувальному стаціонарі, де йому була проведена хірургічна операція (лапаротомія з ушиванням пошкоджень внутрішніх органів, перев`язкою судин). Зважаючи на форму та розміри рани, наявність рівних майже неосаднених країв, гострокутного та «П»-подібного кінців, переважання довжини ранового каналу над довжиною та шириною шкірної рани, а також на форму і довжину ранового каналу, слід вважати, що вищезазначене колото-різане поранення спричинене однократною дією гострокінцевого, одностороннє гострого, плоского, типу клинка ножа, колючо-ріжучого предмета, з лезом середньої гостроти, обухом «П»-подібного поперечного перетину з помірно вираженими ребрами, товщиною не менше 0,1 см. Найбільша ширина зануреної частини клинка цього предмета була не більше 3, 4 см, найбільша довжина не менше 10 см (без урахування рухомості передньої черевної стінки). При зануренні колючо-ріжучого предмета його лезова частина була обранена донизу, обушкова вверх.

У цілому рановий канал направлений спереду назад та майже у горизонтальній площині, таким ймовірно і був напрямок удару.

Причиною смерті ОСОБА_13 стало колото-різане поранення живота з ушкодженням внутрішніх органів та судин, яке ускладнилось розвитком масивної крововтрати та декомпенсованого геморагічного шоку.

Вказане ушкодження має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення і в даному випадку призвело до настання смерті потерпілого.

Окрім того, на трупі встановлено два переривчатих садна у лобовій ділянці зліва, які утворились внаслідок дії тупих твердих предметів, що не відобразили своїх індивідуальних властивостей, за механізмом тертя, можливо і при падінні на тверде покриття. За ступнем тяжкості ці ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я та у причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться. Враховуючи ступінь загоєння ушкоджень та результати судово-гістологічної експертизи, вищезазначені пошкодження могли утворитися у один і той проміжок часу з 1-2 доби до настання смерті, але не пізніше часу госпіталізації постраждалого у лікувальний стаціонар.

Також, на трупі виявлено сліди медичних маніпуляцій та хірургічної операції, які за властивостями і локалізацією є типовими для їх утворення під час надання медичної допомоги та за ступенем тяжкості не оцінювалися.

Визначити силу нанесення удару за судово-медичними даними не представилося можливим.

Зважаючи на локалізацію тілесних ушкоджень на тілі постраждалого, останній, ймовірніше за все, був повернутий передньою поверхнею тіла до нападника.

Ушкодження на тілі постраждалого за своєю локалізацією є доступними для самоспричинення.

Після заподіяння ОСОБА_13 проникаючого колото-різаного поранення останній міг деякий час самостійно пересуватися по мірі наростання крововтрати, що може відповідати декільком хвилинам - десяткам хвилин. Садна на обличчі не могли перешкодити самостійному пересуванню постраждалого .

Біологічна смерть ОСОБА_13 констатована у лікувальному закладі 23.06.2019 року о 19.30 год., що не суперечить судово-медичним даним. У крові та сечі трупа ОСОБА_13 метиловий, етиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлено. Кров трупа належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А (3 група) (т. 1 а.с. 126-131).

Висновком експерта № 16Є1799-С/19 від 25 червня 2019 року встановлено, що на підставі результатів судово-медичної експертизи крові та сечі трупа ОСОБА_13 , 1981 р.н., метиловий, етиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлено (т. 1 а.с. 132).

За результатами судово-медичної експертизи (висновок експерта № 17-125-МКС/10-12/1293-С/19 від 25 червня 2019 року) при стереомікроскопічному дослідженні на краях і стінках рани ОСОБА_13 , 1981 р.н., будь-яких сторонніх включень (текстильних волокон, деревини, скла тощо) не виявлено (т. 1 а.с. 134).

За результатами судово-медичної експертизи (висновок експерта № 17-126-МКС/10-12/1293-С/19 від 25 червня 2019 року) на підставі даних судово-медичної експертизи шкірного клапотя від трупа ОСОБА_13 , 1981 р.н., встановлено, що контактно-дифузійним методом (методом кольорових відбитків) на контакторамі, в місці контакту з зоною ушкодження, включень міді, нікелю, заліза та свинцю не виявлено (т. 1 а.с. 135-136).

З висновку експерта № 17-127-МКС/10-12/1293-С/19 від 25 червня 2019 року вбачається, що на підставі даних судово-медичної експертизи шкірного клапотя від трупа ОСОБА_13 , 1981 р.н., експерт дійшов висновку, що на шкірному клапоті визначається колото-різана рана, яка утворилася від дії колючо-ріжучого предмету, що був гострокінцевим, одностороннє гострим, плоским, типу клинка ножа, з лезом середньої гостроти, обухом «П»-подібного поперечного перетину з помірно вираженими ребрами. Найбільша ширина зануреної частини цього предмета була не більше 3, 4 см (т. 1 а.с. 137-138).

При судово-медичній експертизі (висновок № 13/961-С/19 від 25 липня 2019 року) гістологічних препаратів із доставлених шматочків внутрішніх органів від трупа ОСОБА_13 , 1981 р.н., встановлені такі зміни: ушкодження стінки шлунку, рана м`язів передньої черевної стінки з приблизним терміном їх утворення у межах двох діб до смерті. Венозне повнокров`я головного мозку, легень, значний набряк мозку. Переважне недокрів`я внутрішніх органів. Гостра дистрофія печінки. Зональний жировий гепатоз. Фібринні тромби у деяких судинах нирок. Дифузний міофіброз міокарду. Фрагментація міокарду. Фіброз м`яких мозкових оболонок, строми підшлункової залози. Ознаки автолізу внутрішніх органів (т. 1 а.с. 139-140).

За результатами проведення судової дактилоскопічної експертизи, було складено висновок експерта № 2/705СЕ-19 від 16.07.2019 року, згідно якого на поверхні ножу з нашаруваннями речовини бурого кольору слідів рук не виявлено. На дослідження експерту було представлено «ніж з нашаруванням РБК», що складається з клинка та руків`я загальною довжиною 324 мм, руків`я ножа виготовлено з полімерного матеріалу чорного кольору, довжиною 119 мм, спосіб з`єднання клинка з руків`ям - плащатий. Плашки з`єднані між собою за допомогою трьох металевих заклепок. Клинок виготовлений з металу сірого кольору, який притягується магнітом, довжиною 205 мм. На поверхні клинку ножа є нашарування речовини бурого кольору (т. 1 а.с. 145-149).

Згідно висновку експерта № 14/593-С/19 від 25 червня 2019 року кров від трупа ОСОБА_13 , 1981 р.н., належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А (т. 1 а.с. 133).

Згідно висновку експерта № 14/637-С/19 від 11 липня 2019 року на світло-червоній наволочці з бавовняної тканини, вилученій в ході огляду місця події, знайдена кров людини групи В з ізогемаглютиніном анти-А, походження якої від ОСОБА_13 не виключається ( т. 1 а.с. 152-154).

У висновку експерта № 14/636-С/19 від 11 липня 2019 року зазначено, що на наволочці з бавовняної білої тканини, з подовжнім темно-синім абстрактним малюнком, вилученій в ході огляду місця події, знайдена кров людини групи В з ізогемаглютиніном анти-А, походження якої від ОСОБА_13 не виключається (т. 1 а.с. 155-157).

З висновку експерта № 14/638-С/9 від 11 липня 2019 року вбачається, що на джинсових брюках (брюки з темно-синьої джинсової тканини, ношені, забруднені, довжиною 106 см, півколо в поясі 38 см), вилучених за адресою: м. Харків, вул. Квіткова, 18-Б, знайдена кров людини (об`єкт № 1), встановити групову належність якої не виявилось можливим; на цих же брюках, в об`єкті № 2, наявність крові не встановлено (т. 1 а.с. 163-165).

З висновку судово-медичної експертизи № 14/639-С/9 від 13 липня 2019 року вбачається, що на сорочці (сорочка з жовтувато-коричневої бавовняної ткані, ношена, забруднена, довжиною 71 см, ширина в плечах 43 см, довжина рукава з манжетою 60 см), вилученої за адресою: м. Харків, вул. Квіткова, 18-Б, знайдена кров людини групи В з ізогемаглютиніном анти-А, походження якої від ОСОБА_13 не виключається. На цій же сорочці, в об`єктах №№1-3 є кров людини, встановити групову належність якої не виявилось можливим (т. 1 а.с. 166-168).

У результаті проведення судово-медичної експертизи трьох ножів, вилучених 22.06.2019 року при огляді місяця події за адресою: м. Харків, вул. Квіткова, 18-Б (висновок експерта № 15/509-С2019 від 25 липня 2019 року) встановлено, що в об`єкті № 5 (клинок ножа столового загальною довжиною 21,8 см) знайдені сліди крові, встановити видову приналежність яких не було можливості, так як при неодноразовій постановці реакції преципіату, позитивний результат не був отриманий ні з однією преципітуючою сироваткою, використаною в реакції. В об`єкті № 4 (рукоять ножа, загальною довжиною 32 см) знайдені сліди білку крові свині. В об`єктах №№1-3, 6 сліди крові не знайдені (т. 1 а.с. 158-162).

Речовими доказами у справі є: диск з відеозаписом проведення слідчого експерименту від 30.07.2019 року за участю ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 , та судово-медичного експерта ХОБСМЕ № 2 ОСОБА_18 ; три ножі, ніж з нашаруванням речовини бурого кольору; 2 наволочки рожевого та білого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору; джинси та сорочка з речовиною бурого кольору (т. 1 а.с. 175, 205).

У судовому засіданні 20 грудня 2019 року були оглянуті речові докази (постільна білизна та одяг), зауважень від учасників судового розгляду не надійшло. На огляді решти речових доказів (ножів) сторони кримінального провадження та потерпіла не наполягали.

У судовому засіданні за клопотанням сторони захисту був допитаний судово-медичний експерт КЗОЗ «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_18 , який пояснив, що під час проведення експертизи встановлено, що потерпілого ОСОБА_13 було госпіталізовано 22.06.2019 року о 15:30 год. На час госпіталізації його стан був вкрай важким, що обумовлено декомпенсованим геморагічним шоком і всі необхідні медичні маніпуляції, хірургічна операція по зупинці кровотечі були проведені, але виходячи з його стану, шок перейшов у декомпенсовану фазу, коли людину майже неможливо повернути до життя, тобто в організмі людини почались незворотні процеси. Причиною смерті ОСОБА_13 стала гостра крововтрата, яка обумовлена великою кровотечою, внаслідок пошкодження і органів і судин брюшної порожнини. Кровотеча та геморагічний шок це майже одне і те саме, бо кровотеча спричиняє геморагічний шок і це один ланцюг. Колото - різане пошкодження спричинило пошкодження органів та судин, у результаті цього розвивається кровотеча, і, як наслідок, геморагічний шок, через що людина помирає. Декомпенсований шок супроводжується незворотними змінами у відділенні кори головного мозку, внаслідок того, що в організмі не достатньо крові, не достатньо кисню і внутрішні органи починають гинути, починаючи з головного мозку та поступово цей стан переходить у інші органи. Після того, як почалась декомпенсація, проведення реанімаційних заходів вже не є ефективним, бо тканини органів частково вже померли.

Експерт ОСОБА_18 також пояснив, що приймав участь під час проведення слідчого експерименту і покази ОСОБА_9 не протирічать експертизі. Зважаючи на локалізацію тілесних ушкоджень на тілі постраждалого, останній ймовірніше за все, був обернений передньою поверхнею тіла до нападника. Щодо конкретного розташування тіла потерпілого (горизонтально чи вертикально), то за вказаним питаннями експертизи та способів для встановлення безпосередньої пози постраждалої особи немає. У районі голови потерпілого були виявлені гематоми, однак це не мало ніякого відношення до безпосереднього настання смерті. Вони були експертом дослідженні як внутрішньо так і зовнішньо. З медичної точки зору не можливо встановити з прискоренням чи без такого вони утворилися. Малоймовірно, що місце проведення експертизи (безпосередньо на місці скоєння злочину чи на базі ХОБСМЕ) могло мати вплив на висновок. Постраждалий був доставлений до лікарні у вкрай важкому стані - у стані декомпенсованого шоку, та, не зважаючи на це, лікарі пошкодження зашили, намагались відновити об`єм кровотоку, здійснивши всі необхідні маніпуляції, однак стан постраждалого краще не ставав, у результаті чого він помер. Тобто, всі маніпуляції вже були не ефективні, оскільки шок переріс у декомпенсовану фазу, можна сказати, що у незворотню фазу. Хоча потерпілий ще залишався живим, однак повернути його до життя було неможливо. Лікарі все, що потрібно для врятування життя людини зробили. На момент ростину при експертизі трупу, всі судини були зашиті, крові не було. Якби потерпілий був не в такому вкрай тяжкому стані, то можливо його вдалося б врятувати.

У відповідності до вимог ст.ст. 85, 86 КПК України суд вважає, що вище перелічені докази, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні є належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно ст. 94 КПК суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Доводи обвинуваченого в обґрунтування часткового визнання ним своєї провини з підстав відсутності умислу на вбивство потерпілого, суд сприймає критично, оскільки такі пояснення суперечить іншим доказам у кримінальному провадженні, дослідженим судом, в їх сукупності, та на думку суду, обумовлені бажанням обвинуваченого уникнути належної кримінальної відповідальності.

Так, з системного аналізу кримінального закону випливає, що умисне вбивство (ст. 115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особи, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (ст. 118 КК України).

Проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 115 КК України, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 118 КК України, є мотив діяння захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Згідно із ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (ч. 3 ст. 36 КК України).

Отже, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Так, у судовому засіданні ОСОБА_9 пояснив, що був змушений нанести потерпілому ОСОБА_13 удар ножем, оскільки останній замахнувся на ОСОБА_9 металевим прутом, а також наніс йому два удари кулаком: в область щелепи та вуха, від чого у нього було садно на підборідді та шишка, намагався зламати палець. При цьому, ОСОБА_9 пояснив, що удар він наносив не ціленаправлено у живіт, а мітив у руку.

Проте, такі твердження обвинуваченого суперечать сукупності досліджених судом доказів, які повністю узгоджуються між собою.

Так, у матеріалах справи відсутні відомості про наявність у ОСОБА_9 у зв`язку із подіями 22.06.2019 року, будь-яких слідів побоїв або тілесних ушкоджень, ймовірно спричинених останньому потерпілим ОСОБА_13 . При затриманні ОСОБА_9 22 червня 2019 року за підозрою у вчиненні злочину у відповідному протоколі не було зазначено, про наявність будь-яких ушкоджень у останнього, так само у протоколі відсутні будь-які зауваження та скарги підозрюваного (т. 1 а.с. 121-124).

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що 22 червня 2019 року коли ОСОБА_14 йшов поговорити з ОСОБА_9 , ніяких металевих предметів він у руках не тримав. Потерпілий повернувся буквально через декілька хвилин вже поранений і нічого не пояснював. Біля хвіртки та на території подвір`я свідок не бачила ніяких металевих предметів (прутів).

Покази свідка узгоджуються із даними, які містяться в протоколі огляду місця події від 22 червня 2019 року та ілюстрованої таблиці як додатку до нього. З результатами огляду на території розташування будинку АДРЕСА_2 не було виявлено металевих предметів.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні об`єктивні дані про використання ОСОБА_13 під час сутички з обвинуваченим предметів або зброї, застосування яких могло б викликати у ОСОБА_9 побоювання щодо реальності загрози для його життя або здоров`я. Будь-яких доказів, які б свідчили, що потерпілий вчинив саме суспільно-небезпечне посягання щодо обвинуваченого, у зв`язку з чим останній міг би перебувати у стані необхідної оборони, суду не надано.

За клопотанням сторони захисту судом була допитана в якості свідка ОСОБА_21 , яка пояснила, що з вересня 2018 року по червень 2019 року вона винаймала житло у обвинуваченого ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 . Потерпілого ОСОБА_22 особисто свідок не знала, проте чула від ОСОБА_19 , дівчини ОСОБА_9 , та самого обвинуваченого про конфлікти між чоловіками. Безпосереднім очевидцем конфліктів вона не була. Якось ОСОБА_9 розповів їй, що ОСОБА_23 розбив стекла у його будинку та наніс йому тілесні ушкодження.

Для перевірки доводів ОСОБА_9 про протиправну поведінку потерпілого ОСОБА_13 щодо обвинуваченого, яка передувала подіям 22 червня 2019 року, судом було досліджено: рапорт про отримання засобом телефонного зв`язку заяви про спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень 12.03.2019 року; заяву ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення від 12.03.2019 року; постанову про закриття кримінального провадження № 0000640 за ч. 1 ст. 125 КК України. Проте вказані документи не містять у собі посилання на те, що тілесні ушкодження ОСОБА_9 12.03.2019 року були спричинені потерпілим ОСОБА_13 .

Доводи ОСОБА_9 про те, що потерпілий ОСОБА_13 напав на нього так як був у нетверезому стані, спростовуються об`єктивними судово-медичними даними, оскільки, згідно висновку судово-медичної експертизи (т. 1 а.с. 126-131) у крові та сечі трупа ОСОБА_13 метиловий, етиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлено.

Твердження ОСОБА_9 про те, що ніж він носив із собою з побутових підстав, узгоджуються із показами свідка ОСОБА_12 , проте не виправдовують поведінку обвинуваченого під час зустрічі з потерпілим ОСОБА_13 22 червня 2019 року, а саме те, що ножем ОСОБА_9 під час розмови з потерпілим скористався зненацька, та не витягуючи його з пакету, в якому той знаходився, наніс удар потерпілому. Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_9 носили активний та раптовий характер щодо потерпілого.

Згідно висновку експерта № 1-12/1293-с/19 від 25 липня 2019 року, на трупі ОСОБА_13 виявлено проникаюче колото-різане ушкодження живота (на 12 см донизу від проекції мечоподібного відростка грудини та на 0,5 см лівіше від умовно-серединної лінії тіла), з ушкодженням внутрішніх органів та судин черевної порожнини (шлунку, тонкої кишки, підшлункової залози, брижі ободової кишки, гілки лівої ниркової та надниркової вен) та масивним крововиливом у черевну порожнину та позаочеревинний простір. Вказане ушкодження має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення і в даному випадку призвело до настання смерті потерпілого.

Факт нанесення потерпілому ОСОБА_13 удару ножем не заперечував у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 .

При цьому, як було встановлено судом, ОСОБА_13 ніяких дій направлених саме на суспільно-небезпечне посягання на обвинуваченого не вчинював, а наведені вище обставини в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень у потерпілого, свідчать про те, що обвинувачений, застосувавши ніж проти беззбройного ОСОБА_13 , який цього не очікував і не спроможний був захиститися, розраховував на особливу вразливу дію застосованого знаряддя злочину, виходячи із значного розміру його клинкової частини (12 см) і усвідомлював такі можливі наслідки, як поранення потерпілого, від чого його здоров`ю та життю буде спричинено шкоду.

У такому випадку особа має відповідати за той результат своїх дій (завдану шкоду), який фактично було заподіяно, тобто за умисне вбивство.

Оцінюючи обставини виникнення та розвитку конфлікту між обвинуваченим ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_13 , суд приходить до висновку про відсутність з боку останнього суспільно небезпечного посягання на обвинуваченого, а з урахуванням попереднього конфлікту між зазначеними особами з приводу їх спільної подруги ОСОБА_12 , суд вважає, що дії ОСОБА_9 були обумовлені ревним ставленням до останньої, а не намаганням захистити своє життя.

Таким чином, відповідно до обставин які передували скоєнню злочину, взаємовідносин потерпілого та обвинуваченого, які були суперниками та сперечалися через одну жінку, способу та знаряддя вчинення злочину, характеру, механізму утворення та локалізації спричиненого тілесного ушкодження потерпілому, довжини раневого каналу, враховуючи подальші дії обвинуваченого, який одразу після нанесення удару потерпілому покинув місце вчинення злочину та позбувся знаряддя вбивства, суд приходить до висновку, про те, що ОСОБА_9 завдав удар кухонним ножем в область розташування внутрішніх органів ОСОБА_13 навмисно, а не внаслідок випадковості, і з достатньою силою.

Доводи сторони захисту про те, що обвинувачений захищався від неправомірних дій потерпілого і діяв в стані необхідної оборони, є неприйнятними, оскільки статтею 36 КК України передбачено право на захист не від будь-якого протизаконного вчинку, а лише від суспільно-небезпечного посягання.

У матеріалах провадження немає доказів на підтвердження того, що потерпілий вчинив дії, які за своїм характером та об`єктивними проявами могли б бути розцінені як такі, що досягли ступеню суспільної небезпечності, властивого злочину і викликали би у ОСОБА_9 стан необхідної оборони. Отже, колегія суддів приходить до висновку, що обвинувачений, цілеспрямовано використовуючи ніж і завдаючи ним удар в життєво важливі органи потерпілого, не міг не передбачити, що в результаті цих дій потерпілий помре. Вчинення таких дій ОСОБА_9 свідчать про те, що він бажав настання смерті потерпілого і діяв з відповідним умислом.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_9 під час вчинення умисного вбивства потерпілого ОСОБА_13 не перебував у стані необхідної оборони.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 просив суд визнати недопустимими усі докази, отримані органом досудового розслідування з 22 червня 2019 року по 24 липня 2019 року, оскільки згідно Реєстру матеріалів досудового розслідування, лише постановою слідчого від 24 липня 2019 року, його було залучено в якості захисника до участі у справі.

Суд не може погодитися з доводами захисника, оскільки згідно вимог ч. 1 ст. 50 КПК України повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються не постановою про його залучення в якості захисника, а свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Встановлення будь-яких додаткових вимог, крім пред`явлення захисником документа, що посвідчує його особу, або умов для підтвердження повноважень захисника чи для його залучення до участі в кримінальному провадженні не допускається (ч. 2 ст. 50 КПК України).
З матеріалів справи вбачається, що Дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги № 3200 від 22 червня 2019 року, наданим на повідомлення слідчого Немишлянського ВП ГУНП Харківської області від 22.06.2019 року № 1598, адвоката ОСОБА_8 призначено захисником ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у кримінальному провадженні № 00001554. Строк дії доручення: протягом строку затримання та/або тримання особи під вартою.

Таким чином, підстави для визнання доказів недопустимими у суду відсутні, оскільки повноважень захисника у даному кримінальному провадженні адвокат ОСОБА_8 набув саме 22 червня 2019 року.

Оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд кваліфікує дії ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі.

Вину обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення суд вважає доведеною.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_9 встановлено, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на момент затримання офіційно не працював, керівництвом ДУ «Харківський слідчий ізолятор» характеризується задовільно. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 453 від 29.07.2019 року ОСОБА_9 хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_9 перебував поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 за вчинене, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину та його тяжкість, який, відповідно до положень ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, умисну форму вини, конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого.

Підстав для застосовування положень ст. 69 КК України судом не встановлено.

Суд вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене. Дане покарання, на думку суду, відповідає вчиненому та є необхідним і достатнім для попередження нових злочинів. На переконання колегії суддів, саме таке покарання є співмірним протиправному діянню і не може вважатися явно несправедливим внаслідок суворості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Потерпілою ОСОБА_10 заявлено позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 9 248, 54 грн. та моральної шкоди в сумі 300 456, 00 грн.

Відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст.91 КПК України вид і розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням підлягає доказуванню у кримінальному провадженні.
Згідно положень ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
Матеріальна шкода, завдана потерпілій складається із: витрат на поховання її сина ОСОБА_13 в сумі 5300,00 грн., що підтверджується товарним чеком від 26 червня 2019 року, договором-замовленням на ритуальні послуги від 26 червня 2019 року (т.1 а.с. 62-63); та витрат на придбання медикаментів та медичного приладдя на загальну суму 3948,62 грн., що підтверджується відповідними чеками, датованими 22 червня та 23 червня 2019 року (час перебування потерпілого ОСОБА_13 у 17-й лікарні) (т. 1 а.с. 64-65).
З положень ч.ч.1,2 ст. 1167 ЦК України вбачається, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
ОСОБА_10 є матір`ю потерпілого, що підтверджується даними свідоцтва про народження ОСОБА_13 , даними свідоцтва про розірвання шлюбу та укладення шлюбу (т. 2 а.с. 77-79).
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина його є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При визначенні розміру моральної шкоди, завданої потерпілій ОСОБА_10 , суд враховує обставини вчиненого обвинуваченим діяння, характер і глибину душевних страждань потерпілої, пов`язаних із втратою рідного сина, порушенням повсякденного способу її життя, втратою можливості сконцентруватися на вирішенні побутових та службових проблем, тавиходячи із засад розумності і справедливості, суд оцінює моральну шкоду, спричинену потерпілій у 280 000,00 грн.

Таким чином, з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_10 підлягає стягненню матеріальна шкода у сумі 9 248, 54 грн. (у межах заявлених позовних вимог) та моральна шкода у сумі 280 000,00 грн.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор», застосований відносно ОСОБА_9 , суд вважає необхідним залишити без змін до набрання вироком законної сили.
З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.06.2019 року вбачається, що ОСОБА_9 був затриманий 22 червня 2019 року (т. 1 а.с. 121-124), в зв`язку із чим строк відбування покарання за даним вироком необхідно рахувати із вказаної дати.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
У даному кримінальному провадженні питання про арешт майна вирішено ухвалою слідчого судді від 25 червня 2019 року (т. 1 а.с. 212-214)

Долю речових доказів суд вирішує на підставі положень ст. 100 КПК України (т.1 а.с. 174, 205).

Судові витрати за проведення судових експертиз згідно ч. 3 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 368, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначити йому покарання у вигляді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання за даним вироком рахувати ОСОБА_9 з 22 червня 2019 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор», застосований відносно ОСОБА_9 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_10 до ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 9 248 (дев`ять тисяч двісті сорок вісім) грн. 54 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 280 000,00 (двісті вісімдесят тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь Держави судові витрати за проведення у кримінальному провадженні № 0001554 експертизи № 2/705СЕ-19 від 16.07.2019 року в сумі 1256, 08 грн.

Речові докази:

- паперовий конверт у якому знаходиться диск з відеозаписом проведення слідчого експерименту від 30.07.2019 року за участю ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 , та судово-медичного експерта ХОБСМЕ № 2 ОСОБА_18 (постанова слідчого від 30 липня 2019 року) - після набрання вироком законної сили залишити зберігатися у матеріалах справи;

- три ножі, ніж з нашаруванням речовини бурого кольору; 2 наволочки рожевого та білого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору; джинси та сорочка з речовиною бурого кольору (постанова слідчого від 24 червня 2019 року) - після набрання вироком законної сили знищити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 червня 2019 року, на майно, яке було виявлено та вилучено 22 червня 2019 року в період часу з 16 години 30 хвилин до 18 години 00 хвилин в будинку АДРЕСА_1 , а саме: дві наволочки рожевого та білого кольору; та яке було виявлено та вилучено 22 червня 2019 року в період часу з 15 години 30 хвилин до 16 години 15 хвилин в будинку АДРЕСА_2 , а саме: три ножі з кухонної кімнати, ніж з нашаруванням речовини бурого кольору зі столу кухонної кімнати, джинси та сорочка з речовиною бурого кольору з кімнати № 2.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому, захиснику право подати клопотання про помилування.
Роз`яснити учасникам судового розгляду право на ознайомлення з журналом судового засідання і подання на нього письмових зауважень.
Обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3