Справа № 947/1932/20
Провадження № 1-кс/947/998/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.01.2020 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП в м.Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури 1 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000281 від 29.01.2020 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця м. Одеса, громадянина України, не одруженого, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

- підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, досудовим розслідуванням встановлено, що 29.01.2020 приблизно о 04:30 год., ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рухаючись на автомобілі марки «HondaCivic», в кузові сірого кольору, за адресою: м. Одеса, вул. Героїв Крут, буд. 12, біля парку "ім. Горького", де заздалегідь маючи злочинний намір на напад з метою заволодіння чужим майном в великих розмірах, переслідуючи корисливі мотиви, маючи при собі завчасно підготовлене знаряддя для вчинення кримінального правопорушення, а саме предмет ззовні схожий на рушницю, розуміючи для себе, що за допомогою нього, при його застосуванні, вони матимуть змогу ефективно та безперешкодно для себе заволодіти чужим майном, вступивши в злочинну змову, завчасно розділивши свої злочинні ролі, визначили предметом свого злочинного посягання грошові кошти, які знаходились в транспортному засобі «RenaultKangoo», в кузові жовтого кольору, д/н « НОМЕР_1 », та який відповідно належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 разом ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , діючи відповідно до заздалегідь спланованих дій та мотивів, дочекавшись появи вищезазначеного автомобіля «RenaultKangoo» наблизились до нього на автомобілі «HondaCivic» за кермом якого перебував ОСОБА_8 , та після чого діючи швидко та несподівано, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вибігли з автомобіля «HondaCivic», в кузові сірого кольору, та почали бігти в напрямку автомобіля потерпілого, за кермом якого перебували ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , в цей час ОСОБА_4 та ОСОБА_7 застосували завчасно підготовлене знаряддя для вчинення кримінального правопорушення, а саме предмет ззовні схожий на рушницю, з якого декілька раз вистрілили в бік автомобіля «RenaultKangoo», чим пошкодили задні вікна транспортного засобу з обох сторін, внаслідок чого ОСОБА_12 та ОСОБА_13 сприймаючи реальну небезпеку для свого життя та здоров`я, залишили автомобіль та почали втікати в напрямку парку «ім. Горького». Скориставшись цим, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , сіли до автомобіля «RenaultKangoo» та почали зникати на ньому з місця вчинення правопорушення, тим самим незаконно заволодівши транспортним засобом та грошовими коштами, які знаходились в його салоні, а саме в загальній сумі 494 397 гривень, та які належать ТОВ «КВІК ПЕЙ».

В результаті вказаних злагоджених дій, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виконавши усі дії, які вважали за необхідне, отримавши можливість розпорядитись викраденими грошовими коштами на власний розсуд, покинули викрадений автомобіль на обочині дороги за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, буд. 13, спричинивши вказаними злочинними діями ТОВ «КВІК ПЕЙ» в особі генерального директора ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 494 397 гривень.

Слідчий звертається з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні органом досудового розслідування встановлені ризики передбачені ст.177 КПК України, а саме: згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України наявний ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оскільки він усвідомлює, що санкція ч.4 ст.187 та ч. 3 ст. 289 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років; згідно п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявний ризик, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час не знайдено предмет ззовні схожий на рушницю, яким були здійснені два постріли в автомобіль потерпілої сторони, частина грошових коштів, відеозаписи з місця вчинення кримінального правопорушення та з маршруту яким пересувались правопорушники; згідно п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого, свідків чи інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні з метою зміни ними показів в подальшому так, як жодного з них не допитано у судовому засіданні відповідно до ст.225 КПК України, також посилаючись на та, що під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження підозрюваному стали відомі анкетні дані вказаних осіб, місця їх проживання та контактні номери телефонів; згідно п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є ризик вчинення ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, так як останній обізнаний про діяльність потерпілої сторони та статки, крім того підозрюваний офіційно не працевлаштований та у нього відсутнє постійне джерело доходу, тому він може знову вчинити корисний злочин.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти клопотання сторони обвинувачення, зазначивши, що повідомлена ОСОБА_4 підозра є необґрунтованою, стороною обвинувачення не здобуто достатньо доказів причетності підозрюваного до злочину. Крім того, захисник зазначив, що ризики не доведені, доказів їх існування не надано, а слідчий в клопотанні лише цитує норми КПК. Захисник просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього решту.

Крім того, захисник вважав затримання його підзахисного незаконним, однак з відповідною скаргою не звертався.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, а також документи, надані в судовому засіданні захисником, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При розгляді клопотання слідчого, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі «Таран проти України» зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Разом з тим, згідно п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 29.01.2020 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України.

Дослідивши долучені до клопотання матеріали, а саме: протокол затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, безпосередньо після вчинення ним кримінального правопорушення; протоколи допиту потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_12 ; протоколи допиту свідків ОСОБА_13 ; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , а саме за місцем проживанняКравченкаО. В., в ході якого було виявлено та вилучено грошові кошти в розмірі 419 925 гривень; протоколом огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Героїв Крут, 12 (біля парку "ім. Горького") вилучена 1 гільза від мисливської зброї; протоколом огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, 13а, а саме ТЗ «RenaultKengoo», жовтого кольору, н.з. НОМЕР_1 , в ході проведення якого на ньому виявлені сліди від пострілів, а також в ході огляду виявлено та вилучено предмет схожий на кулю; протоколом огляду місця події за адресою: м. Одеса, просп. Добровольського, 118а: вилучений ТЗ «KiaSportage», 2017 року випуску, н.з. НОМЕР_2 (на якому пересувався ОСОБА_8 ) та який використовувався як знаряддя для вчинення кримінального правопорушення, також вилучені грошові кошти 7356 грн., мобільний телефон «Meizu», ключ від автомобіля з маркуванням «Honda»; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_4 , в ході якого було виявлено та вилучено: предмети зовні схожі на патрони в коробці з написом «Форд» в кількості 6 штук з маркуванням «Форд 9 mm», предмети схожі на патрони в кількості 6 штук з маркуванням «СОВА 9 mm», предмети схожі на патрони в кількості 12 штук з маркуванням «TAKHO 12 UKRAINE» (для мисливської зброї) в коробці з написом «Практика», а також протирка для зброї в упаковці чорного кольору, балон об`ємом 100 мл. з написом «BALLISTOL» та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності, слідчий суддя приходить до переконання про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України.

При вирішенні питання про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

Так, враховуючи обставини можливого вчинення кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винним у його вчиненні, беручи до уваги наслідки, які були спричиненні в результаті вчинення такого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання про наявність ризику у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Таким чином, на підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення є обґрунтованим, а відповідний запобіжний захід достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні ризиків та обставин, а також обґрунтованості клопотання сторони обвинувачення, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе не визначати розмір застави у зв`язку із тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства.
На підставі встановленого, керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП в м.Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури 1 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000281 від 29.01.2020 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Одеській установі виконання покарань Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області № 21.

Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят) днів та рахується з дня фактичного затримання 29.01.2020 року та діє до 28.03.2020 року включно.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1