Справа № 171/2324/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

представника потерпілої - ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Апостолове кримінальне провадження №0000892 від 12.10.2019 року, яке надійшло з Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровській області за обвинуваченням ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Апостолівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 14.10.2019 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

До суду надійшло клопотання яке прокурор підтримав в судовому засіданні про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на термін 60 днів, оскільки строк тримання під вартою закінчується, але на теперішній час судовий розгляд не завершено, не зменшились ризики, які існували на час обрання обвинуваченому такої міри запобіжного заходу, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить запобігання вказаних ризиків. У разі визнання ОСОБА_7 винним у кримінальному провадженні, у вчинені якого він обвинувачується йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, що може спонукати його переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілу та свідків, міцних соціальних зв`язків з правослухняними громадянами в місці його проживання не встановлено, може продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, все це унеможливлює застосування до нього менш м`якого запобіжного заходу.

Потерпіла та її представник підтримали клопотання прокурора в повному обсязі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 заперечував щодо заявленого клопотання прокурором, зазначив що обвинувачений є особою похилого віку, має власну квартиру де має постійне місце реєстрації також має двох синів. Син обвинуваченого ОСОБА_9 надав згоду і не заперечує проти знаходження ОСОБА_7 під домашнім арештом за адресою місцезнаходження житлового будинку що є в його власності. Також ризики зазначені в клопотанні прокурора ні чим не підтверджені, та не додано доказів існування будь яких ризиків. Наявність підозри не може свідчити про вчинення будь яких кримінальних правопорушень. Обвинувачений не переховувався від слідства, не порушував умови тримання під вартою. Не може впливати на потерпілу оскільки вона вже надала суду свої свідчення. Обвинувачений не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів не перебуває. На підставі цього просить відмовити в задоволенні клопотання прокурора в повному обсязі, та змінити обвинуваченому запобіжний захід не менш суворий ніж тримання під вартою, такий як цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав свого захисника, та зазначив, що в умовах УВП не має можливості надавати йому кваліфіковану медичну допомогу. Зобов`язався прибувати до суду за кожною вимогою у разі зміни йому запобіжного заходу на менш суворий.

Згідно з вимогами ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу, вирішення якого відбувається в порядку передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року № 14-рп/2003, тяжкість злочину не є єдиною підставою для обрання виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою, а враховується разом з іншими обставинами по справі.

Враховуючи вимоги ст. 177, 178, 183 КПК України, суд вважає, що на даний час не змінилися та не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Судом встановлено, що по вказаному кримінальному провадженню на даний час проводиться судове засідання, тобто судовий розгляд не закінчено, а строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , закінчується 02 лютого 2020 року.

Оцінивши обставини, визначені ст.178 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_7 є особою раніше не судимою, не одружений, пенсіонер, малолітніх дітей на утриманні не має, міцних соціальних зв`язків з правослухняними громадянами в місці його проживання не встановлено. З урахуванням наведеного, відповідно до вимог ст. ст.177,178,183,197,199 КПК України, суд прийшов до висновку про необхідність продовження обраного відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням його в Криворізькій УВП № 3 УДПтС у Дніпропетровській області строком на шістдесят днів по 28 березня 2020 року, у зв`язку з чим клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого підлягає задоволенню.

На підставі викладеного суд вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, та вважає доцільним продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 28.03.2020 року .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177,178,183,197,199, 371, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою на 60 днів до 28.03.2020 року.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскарження до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_1