Номер провадження: 11-кп/813/1415/20
Номер справи місцевого суду: 494/220/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників обвинувачених адвокатів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_11 та захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 09.04.2020 у кримінальному провадженні №0000254, внесеному до ЄРДР 24.06.2017, про повернення прокурору для усунення недоліків обвинувального акту відносно: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 09.04.2020 обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000254, внесеному до ЄРДР 24.06.2017, відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, повернуто прокурору Комінтернівської місцевої прокуратури для усунення недоліків.

Ухвала районного суду мотивована тим, що в порушення вимог ст. 291 КПК України, формулювання обвинувачення є неконкретизованим та повністю ідентичним викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлених під час досудового розслідування.

Зміст вимог апеляційних скарг.
На дану ухвалу прокурор подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу, постановити нову, якою призначити новий розгляд обвинувального акт.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що, на її думку, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, в ньому викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та сам виклад фактичних обставин. Також прокурор зазначає, що районний суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства, так як провів підготовче судове засідання за відсутності потерпілого, який не був належним чином сповіщений про час, дату та місце підготовчого судового засідання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу на ухвалу районного суду, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати в частині застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою, звільнити обвинуваченого з-під варти.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що на думку апелянта рішення судді районного суду щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 є необґрунтованим, прокурором не надано суду копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а також підтвердження того, що обвинуваченому надані зазначені копії матеріалів.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора, заперечував проти апеляційної скарги захисника, думку адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_10 , які підтримали вимоги апеляційної скарги захисника, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 підтримали; дослідивши матеріали провадження та вимоги апеляційних скарг, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про незаконність ухвали районного суду.
Частина 1 статті 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Пунктом 13 частини 1 статті 3 КПК України передбачено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Частиною другої статті 291 КПК України, передбачено відомості, які повинні містити обвинувальний акт. Зокрема, поряд з іншими відомостями, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого судового засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.

Згідно діючої практики, в підготовчому засіданні суддя може повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам статті 291 КПК України: зокрема, якщо він містить положення, що суперечать одне одному; у ньому наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; він не підписаний слідчим (крім випадків, коли прокурор склав його самостійно) чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.

Як убачається зі змісту обвинувального акту відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України. Обвинувальний акт за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам вищезазначеної статті Кримінального процесуального кодексу України, а висновки суду першої інстанції про те, що формулювання обвинувачення поєднано з викладом фактичних обставин, саме обвинувачення неконкретизовано, так як кваліфікуючі ознаки, інкримінованого обвинуваченим злочину, не відображені в обвинувальному акті, апеляційний суд вважає безпідставними, передчасними та такими, що порушують, передбачений статтею 26 КПК України, принцип диспозитивності, згідно якого суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Згідно обвинувального акту відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору з підстав, зазначених в оскарженій ухвалі, а саме того, що обвинувачення є некокретизованим, суд вдався до аналізу та формулювання правильності кваліфікації дій обвинувачених, фактично оцінивши обставини, які підлягають доказуванню в ході судового розгляду кримінального провадження по суті, чим вийшов за межі предмету судового розгляду, оскільки відповідно до положень ст. 314 КПК України, суд не вправі давати оцінку обставинам наведеним в обвинувальному акті та здійснювати аналіз процесуальних дій проведених органом досудового розслідування у підготовчому судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про відсутність в обвинувальному акті конкретного формулювання обвинувачення є такими, що порушують, передбачений статтею 26 КПК України принцип диспозитивності, відповідно до якого суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом. В зв`язку з цим, апеляційний суд приходить до висновку, що, повертаючи обвинувальний акт прокурору з підстав, зазначених в оскарженій ухвалі, через відсутність в обвинувальному акті посилань на кваліфікуючі ознаки злочину, суд вийшов за межі вирішення тих питань, які пов`язані з підготовкою до судового розгляду, оскільки відповідно до положень ст. 314 КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні не вправі давати оцінку фактичним обставинам, наведеним в обвинувальному акті та кваліфікації дій обвинуваченого, а також здійснювати аналіз процесуальних дій проведених органом досудового розслідування.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, вважає, що обвинувальний акт складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, вказані судом недоліки не можуть бути перешкодою для подальшого судового розгляду, а тому оскаржена ухвала підлягає скасуванню як незаконна, оскільки, зазначені в ній підстави повернення обвинувального акту не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, а інших підстав невідповідності обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України в оскарженій ухвалі суду не наведено.

Щодо доводів апеляційної скарги про проведення підготовчого судового засідання за відсутності потерпілого, який не був належним чином сповіщений судом, апеляційний суд вважає їх обґрунтованими з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 314 КПК України, підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Згідно зі ст. 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду. Суд має право накласти грошове стягнення на потерпілого у випадках та порядку, передбачених главою 12 цього Кодексу.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що районним судом не вжито всіх заходів для належного сповіщення потерпілого про час, дату та місце проведення підготовчого судового засідання кримінального провадження відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Так, в матеріалах справи наявна повістка про виклик до суду на ім`я потерпілого ОСОБА_12 та роздруківка із сайту Березівського районного суду Одеської області щодо розміщення оголошення про виклик у судове засідання ОСОБА_12 . Однак, матеріали справи не містять будь-яких відомостей, що зазначена повістка була отримана потерпілим ОСОБА_12 або, що вищезазначене оголошення надійшло до потерпілого.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що потерпілий не був належним чином сповіщений про час, дату та місце проведення підготовчого судового засідання та районним судом не вжито усіх заходів для належного сповіщення потерпілого.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про відсутність підстав для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_10 .
Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, та визнано, що ухвали, які постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, районний суд виконав вимоги ст. ст. 199, 331 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Мотивуючи неможливість застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду, що раніше доведені ризики не зменшились та не перестали існувати.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість злочину, який ставиться у провину ОСОБА_9 та ОСОБА_10 стороною обвинувачення, а саме вчинення тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 (шести) років, існування ризиків можливого переховування обвинувачених від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими, а також наявність в обвинувачених непогашених судимостей виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та дають апеляційному суду можливість дійти висновку про обґрунтованість рішення районного суду щодо наявності у справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинувачених.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , як районним судом, так і апеляційним судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладених обставин, а також того, що провадження у справі триває, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , виходячи з вимог ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_10 , задоволення апеляційної скарги прокурора, скасування ухвали суду першої інстанції в частині повернення прокурору для усунення недоліків обвинувального акту з додатками у кримінальному провадженні №0000254, внесеному до ЄРДР 24.06.2017, відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на новий розгляд в той же суд першої інстанції в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст. ст. 199, 291, 331, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_11 задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 09.04.2020 про повернення прокурору для усунення недоліків обвинувального акту з додатками у кримінальному провадженні №0000254, внесеному до ЄРДР 24.06.2017, відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - скасувати.

Повернути обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000254, внесеному до ЄРДР 24.06.2017, відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4