Справа № 309/1191/20
Провадження № 1-кс/309/344/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року м. Хуст

Слідчий суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 розглянувши клопотання слідчого СВ Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000501 щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України про арешт майна ,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернувся в суд з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Клопотання вмотивовано тим, що 29.05.2020 року приблизно о 17 годині водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2104» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою між населеними пунктами с.Сокирниця та м.Хуст, в сторону м.Хуст, наближаючись до залізно-дорожнього переїзду неподалік с.Бороняво, Хустського району, не впорався з керуванням транспортного засобу, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення за автомобілем марки «Дейво-Нубіра», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався в зустрічному напрямку.

Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «ВАЗ 2104» ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого вивиху правого стегна, закритого перелому скроневої кістки та перелому 3-4 ребра зліва.

29.05.2020 року під час проведення огляду місця ДТП було виявлено та вилучено автомобіль марки «ВАЗ 2104» номерний знак НОМЕР_1 , з наявними пошкодженнями характерними для ДТП, яким керував ОСОБА_5 в момент зіткнення.

Крім цього жодних документів на право керування транспортним засоби ОСОБА_5 не надав, пояснив, що документи на право керування транспортним засобом втратив з власної необережності.

Згідно довідки про результати розгляду матеріалів ЄО №3283 від 12.05.2020 року, ОСОБА_8 дійсно звертався в Хустський ВП ГУНП в Закарпатській області, в зв`язку з втратою гаманця, в якому знаходилось свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу до автомобіля «ВАЗ 2104» д.н.з. НОМЕР_1 та посвідчення водія ОСОБА_5 .

Згідно довіреності від 25.11.2011 року автомобіль марки «ВАЗ 21043» н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований за громадянином ОСОБА_9 , мешканцем АДРЕСА_1 .

Оглянутий в протоколі огляду від 29.05.2020 року автомобіль марки «ВАЗ 2104» номерний знак НОМЕР_1 відповідно до ст. 237 КПК України є тимчасово вилученим майном.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям зазначеним у частині 2 ст.167 КПК України, тобто критеріям тимчасово вилученого майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене, слідчий просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

В судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

В судове засідання володілець вилученого майна автомобіля марки «ВАЗ 2104» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 не з`явилася надіславши суду заяву про розгляд клопотання у його відсутності.

На підставі ст.. 172 ч.1 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання у їх відсутності .

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу.

При цьому, слідчим суддею шляхом дослідження матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК України встановлено, що таке майно дійсно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

Враховуючи , що автомобіль ВАЗ 2104» номерний знак НОМЕР_1 перебуває у користуванні ОСОБА_5 і на даному автомобілі збережені сліди вчиненого кримінального правопорушення , вважаю за необхідне його передати ОСОБА_5 з забороною відчуження, пошкодження, та втрату цього майна до його скасування у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 388 КК України розтрата, відчуження, приховування, підміна, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, із заставленим майном або майном, яке описано, чи порушення обмеження (обтяження) права користуватися таким майном, здійснене особою, якій це майно ввірено, а також здійснення представником банку або іншої фінансової установи банківських операцій з коштами, на які накладено арешт караються штрафом від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

У зв`язку з цим, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність попередження ОСОБА_5 про таку відповідальність

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи , що в судове засідання не з`явився слідчий та власник майна фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалося , що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.

Керуючись ст.ст. 132, 170-173,175, 309 КПК України слідчий суддя ,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 за погодженням прокурора Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000501 щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України про арешт майна задоволити.

Накласти арешт на автомобіль марки «ВАЗ 2104» д.н.з. НОМЕР_1 та передати його на зберігання ОСОБА_5 заборонивши йому вчиняти будь які дії, які спрямовані на відчуження, пошкодження, та втрату цього майна до його скасування у встановленому законом порядку.

Попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність , яка передбачена ст. 388 КК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.

В силу ст. 175 КПК України, негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчого СВ Хустського ВП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_3 та прокурора Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, власнику майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя

Хустського районного суду: ОСОБА_1