Справа № 510/755/20
Провадження № 1-кс/510/139/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року м. Рені

Слідчий суддя Ренійського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

- за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :
Слідчий СВ Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на: снасть-пастки ятір (вентер) в кількості 30 одиниць діаметром 35 см., довжиною 132 м кожна; металевий човен «ЯОД - 2356» з навісним двигуном марки «Mercyry» EFI № DSM3 3418-822865002 та дерев`яними веслами.

Як виходить з наданого суду клопотання, до Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області 08.04.2020р. надійшло повідомлення оператора чергового ДПС «Рені» із відомостями про те, що капітаном ПОРВ ОСОБА_5 та ст. прапорщиком ДІПС ОСОБА_6 виявлено двох осіб, які незаконно здійснювали вилов живих біоресурсів (раків) забороненими знаряддями лову снасть-пастками ятір (вентер).

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.04.2020р. за № 0000112 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

08.04.2020р. о 23:00 год. в ході огляду місця події ділянки прибережної смуги оз. Кагул на відстані приблизно 2 км від автодороги Нагірне Орлівка та приблизно 1 км від гідронасосної станції с. Нагірне, на причалі озера, що збудований із залізобетонних плит, виявлено знаряддя лову - снасть-пастки ятір (вентер) та пластмасові ящики, у яких знаходились раки, пришвартований до вищевказаного причалу металевий човен «ЯОД - 2356» з навісним двигуном марки «Mercyry» EFI № DSM3 3418-822865002 та дерев`яними веслами та раками.

В подальшому вентері та раки було вилучено до Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, де під час огляду вилученого майна від 09.04.2020 встановлено, що кількість раків складає 955 одиниць, кількість снасть-пасток ятір (вентер) складає 30 одиниць діаметром 35 см. та довжиною 132 м. кожна.

Також 09.04.2020р. оглянуто металевий човен «ЯОД - 2356» з навісним двигуном марки «Mercyry» та дерев`яними веслами, який передано на відповідальне зберігання начальнику відділу інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_7 .

В подальшому 14.04.2020р. вищезазначений човен передано власнику ОСОБА_8 .

Постановою слідчого від 09.04.2020р. металевий човен «ЯОД - 2356» з навісним двигуном марки «Mercyry» EFI № DSM3 3418-822865002 та дерев`яними веслами, а також снасть-пастки ятір (вентер) у кількості 30 одиниць діаметром 35 см довжиною 132м. кожна, - були визнані речовими доказами.

Як зазначає у наданому суду клопотанні слідчий, питання про накладення арешту на вищевказані речові докази вже раніше розглядалося слідчим суддею Ренійського районного суду Одеської області. Без посилання на результати прийнятого суддею рішення, слідчим зазначено, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.04.2020р. скасовано ухвалу слідчого судді Ренійського районного суду Одеської області від 10.04.2020р. у справі № 510/638/20, та повернуто клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000112 від 09.04.2020р., за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, для усунення недоліків.

Вважаючи, що недоліки були усунені, 02.05.2020р. слідчий знов подав до Ренійського районного суду Одеської області клопотання про арешт майна, визнаного речовими доказами та вказаного вище, та, із посиланням на положення законодавства про спеціальну конфіскацію (п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України), просив задовольнити його, передавши металевий човен на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_8 без права його відчуження, якого попередити про кримінальну відповідальність за відчуження майна, на яке накладено арешт.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суддя дійшов до висновку, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, у зв`язку із чим воно підлягає поверненню прокурору із встановленням строку для усунення недоліків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);)розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 171 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З урахуванням положень ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів поданого суду клопотання, воно подано суду повторно, першого разу за результатами розгляду слідчим суддею Ренійського районного суду 10.04.2020р. була винесена ухвала про часткове задоволення клопотання про арешт майна.

Як відомо суду та вбачається з матеріалів справи, ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.04.2020р. було скасовано ухвалу слідчого судді Ренійського районного суду Одеської області від 10.04.2020р. у справі № 510/638/20, та повернуто клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000112 від 09.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, для усунення недоліків. Розгляд апеляційної скарги проводився в режимі відеоконференції. 30.04.2020р. Одеським апеляційним судом сторонам у справі було оголошено резолютивну частину ухвали.

На теперішній час, до матеріалів клопотання, поданого до Ренійського районного суду, не надана копія ухвали Одеського апеляційного суду від 30.04.2020р., якою було скасовано ухвалу слідчого судді Ренійського районного суду Одеської області від 10.04.2020р. у справі №510/638/20, в Єдиному державному реєстрі судових рішень України її також немає, отже, жодна сторона у справі не могла отримати ні її скороченого, ані повного тексту.

Таким чином, складається така ситуація, що, не маючи ухвали Одеського апеляційного суду від 30.04.2020р. та не знаючи її змісту, суті та вимог щодо допущених недоліків, прокурор невідомо яким чином усунув допущені недоліки.

З урахуванням вищенаведеного, для розгляду клопотання про арешт майна, поданого до Ренійського районного суду 02.05.2020р., у суду немає об`єктивної можливості перевірити чи були усунені недоліки у клопотанні про арешт майна, оскільки суду невідомо про них, не надано ухвалу суду апеляційної інстанції, на момент розгляду клопотання, що надійшло до суду нібито вже після усунення недоліків, справа №510/638/20 після розгляду з Одеського апеляційного суду не повернулась, у зв`язку із чим невідомо, які норми матеріального чи/та процесуального права порушені при розгляді клопотання про арешт майна. Отже, суд не має можливості встановити обґрунтованість доводів клопотання за недостатністю та неповнотою наданих до клопотання документів. Це позбавляє суд можливості визначитися із правильним застосуванням норм права, із тим, чи підлягає це майно спеціальній конфіскації та інше.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що клопотання подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, у зв`язку з чим його належить повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 132, 170 - 173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчогоСВ Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області клопотання слідчого СВ Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна по кримінальному провадженню,внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.04.2020р. за №0000112 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, - повернути прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області для усунення недоліків, вказаних в ухвалі Одеського апеляційного суду від 30.04.2020р. (№ 510/638/20), протягом сімдесяти двох годин з моменту отримання ним вищевказаної ухвали.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1