18.12.2019 Єдиний унікальний номер 205/7499/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002235 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, розлученого, працюючого апаратником ТОВ «Техпоставка», який зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 , судимості не має,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 згідно рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 05 жовтня 2005 року на підставі, якого був виданий виконавчий лист № 2-3828 від 05 жовтня 2005 року, зобов`язаний виплачувати на користь ОСОБА_5 , аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян, на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ним повноліття, стягнення проводиться з 18.08.2005 року. Маючи відомості, про необхідність сплати присуджені судом аліменти з моменту набрання рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська законної сили, починаючи з 01.06.2018 року до 01.08.2019 року, ОСОБА_3 почав ухилятись від сплати аліментів, іншої будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина не надавав. Достовірно знаючи про необхідність виплати аліментів, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи намір, спрямований на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, тривалий час не виконував в добровільному порядку покладені на нього судовим рішенням зобов`язання по виплаті аліментів, на виклики та попередження державного виконавця про необхідність виконання обов`язку по сплаті аліментів та можливість притягнення до кримінальної відповідальності не реагував, продовжуючи ухилятись від сплати аліментів на користь ОСОБА_7 на утримання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Аліменти не виплачував, подарунків не дарував та іншої матеріальної допомоги дитині не надавав, в результаті чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.06.2018 року до 01.08.2019 року в сумі 34 215 грн. 75 коп., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Так, заборгованість за період часу з 01.06.2018 року до 01.08.2019 року склала 34 215 грн. 75 коп., з яких: 2018 рік: червень - 2 266 грн. 25 коп., липень - 2 317 грн.. серпень - 2 250 грн. 50 коп., вересень - 2 256 грн. 50 коп., жовтень - 2 351 грн., листопад - 2 309 грн. 25 коп., грудень - 2 547 грн. Всього - 16 297 грн. 50 коп. 2019 рік: січень - 2 411 грн. 25 коп., лютий - 2 351 грн. 75 коп., березень - 2 581 грн. 75 коп., квітень - 2 647 грн. 50 коп., травень - 2 642 грн., червень - 2 642 грн., липень - 2 642 грн. Всього - 17 918 грн. 25 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро покаявся та погодився надати показання щодо обставин викладених в обвинувальному акті, одночасно погодившись на застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України щодо не дослідження обставин, викладених у обвинувальному акті щодо його обвинувачення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що він обізнаний, що за рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2005 року зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини, на користь ОСОБА_8 . Однак, він не сплачував аліменти, оскільки не мав матеріальної можливості здійснювати виплати, на той час мав великі борги, в подальшому зобов`язався здійснювати виплати на погашення заборгованості. Пояснив, що на даний час він офіційно працевлаштований та з заробітної плати утримуються грошові кошти на сплату аліментів.

Судом роз`яснені обвинуваченому наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення його можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння ним цих обставин та добровільність його позиції.
З урахуванням повного визнання своєї винуватості, визнання та підтвердження, обвинуваченим всіх обставин кримінальних правопорушень, викладених у обвинувальному акті, з урахуванням думки прокурора та відсутності заперечень, суд вважає можливим застосувати положення ч.3 ст.349 КПК України та визнати недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним інкримінованого стороною обвинувачення кримінального правопорушення, обмежившись лише дослідженням матеріалів, які характеризують особи обвинуваченого ОСОБА_3 .

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтвердилась під час судового провадження, та його умисні дії, які виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), правильно кваліфіковано за ч.1 ст.164 КК України.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає його повне визнання своєї вини та щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, данні про особу обвинуваченого, який судимості не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, офіційно працевлаштований, за місцем мешкання характеризується задовільно, особисте відношення обвинуваченого до скоєного злочину.

Враховуючи викладене, беручи до уваги обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин що обтяжують його покарання, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження нових злочинів йому слід призначити покарання у вигляді обмеження волі, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням положень ст. ст. 75 та 76 КК України, встановивши йому іспитовий строк.

Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк в один рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржено в тридцятиденний строк з дня його проголошення в судову палату по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.
Суддя: ОСОБА_1