Справа № 489/7602/18
Кримінальне провадження №1-кс/489/676/20
УХВАЛА
25 червня 2020 р. м.Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

02.06.2020 адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням в інтересах ОСОБА_5 , в якому просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.12.2018 року на квартиру АДРЕСА_1 . В обґрунтування свого клопотання посилається на те, що з моменту арешту квартири ОСОБА_5 пройшло більше ніж 17 місяців. За вказаний період слідчим не проведено жодних слідчих дій ні з вказаною квартирою, ні з власником майна ОСОБА_5 . Останні навіть не допитувався слідчим про обставини придбання вказаної квартири. За вказаний період органом досудового розслідування навіть не встановлено особу, якій нібито спричинена шкода. Ніяка особа по справі не визнана потерпілим. Цивільного позову також не заявлено. Не призначена та не проведена жодна судова експертиза. Арешт квартири накладався з метою забезпечення збереження речових доказів. Проте речовими доказами по справі квартира АДРЕСА_1 , не визнана. Вважає, що органом досудового розслідування не дотримуються розумні строки досудового розслідування та прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню в цілому з дотримання процедури встановленої законом. Потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права ОСОБА_5 як власника майна. Таким чином, вважає, що на даний час відпала потреба у продовженні застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту квартири АДРЕСА_1 , в зв`язку з чим просить арешт скасувати.

Вивчивши матеріали клопотання, вислухавши заявника та слідчого, приходжу до такого.

СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004764 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, а саме заволодіння ОСОБА_5 шляхом використання підроблених документів, квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.12.2018 року було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровану за ОСОБА_5 , з тимчасовим позбавленням можливості відчужувати, розпоряджатися та користуватися нею, до скасування арешту майна у встановленому Кодексом порядку.

Згідно ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Провадження № 0004764 закрито постановою слідчого від 02.06.2020 у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування. Підозру жодній особі в справі не пред`явлено.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні
Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Суд дійшов висновку про необхідність провадження по справі закрити.
Згідно п. 1 Постанови Пленуму ВССУ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтею 174 КПК України.
Згідно висновку ВП ВС у постанові від 15.05.2019 №372/2904/17-ц арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. За змістом ч.3 ст.174 КПК, у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування одночасно з винесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.
Способів захисту права власника або іншого володільця, порушеного внаслідок неприйняття під час закриття кримінальної справи обов`язкового процесуального рішення про скасування арешту майна, в означеній ситуації кримінальний процесуальний закон не передбачає.
Згідно зі ст.174 нині чинного КПК як підозрюваний, обвинувачений, їх захисник або законний представник, так і інший власник або володілець майна вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, у тому числі на тій підставі, що в подальшому застосуванні відповідного заходу відпала потреба.
Проте слідчий суддя, як і прокурор, наділений повноваженнями приймати рішення про припинення цього заходу виключно під час досудового розслідування, розпочатого шляхом унесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у порядку, установленому чинним КПК. Процедури вирішення означених питань за межами кримінального провадження, КПК не передбачає.
Чинний КПК не передбачає застосування слідчим, слідчим суддею процесуальних норм у припиненій кримінальній справі.
Кримінальні процесуальні правовідносини виникають, змінюються та припиняються на підставі норм кримінального процесуального права. Закриття кримінального провадження є юридичним фактом, який припиняє такі відносини. Зокрема, після прийняття зазначеного процесуального рішення арешт майна, застосований у кримінальному провадженні (кримінальній справі) як засіб його забезпечення, утрачає відповідну концептуальну властивість.
Із припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами.
З огляду на зазначене будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закриття кримінального провадження (кримінальної справи), з моменту такого закриття втрачають кримінальний процесуальний характер. Арешт майна в такому разі із заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.
Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають із цивільних правовідносин, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.
Відповідну правову позицію сформульовано ВСУ в постанові від 15.05.2013 №6-26цс13. У наведеній постанові закріплено правовий орієнтир, відповідно до якого в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви на правильність арешту майна. До цього ж зводяться й роз`яснення, дані ВСУ в п.4 постанови Пленуму від 27.08.76 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису».
Таким чином, судом кримінальної юрисдикції повинні розглядатися скарги на законність і обґрунтованість арешту майна, розв`язання яких потребує перевірки наявності підстав і дотримання процедури, установлених кримінальним процесуальним законом, тобто вирішення по суті питань, які безпосередньо стосуються порядку здійснення кримінального провадження.
Разом з тим скасування арешту майна, накладеного слідчим у кримінальній справі, після закриття справи не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин.
Тільки в даному правовому висновку ВП ВС йдеться про вирішення питання щодо арешту, накладеного слідчим в рамках кримінальної справи, яка була закрита,
При цьому заявнику слід роз`яснити про його право на судовий захист у встановленому цивільним процесуальним законом порядку.
Оскільки, як вказувалося ВП ВС чинний КПК не передбачає застосування слідчим, слідчим суддею процесуальних норм у припиненій кримінальній справі, то провадження за клопотанням слід закрити.
Керуючись ст.174, 309 КПК України,
П О С Т А Н О В И В :

Провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.12.2018 у кримінальному провадженні № 0004764 (судове провадження №1-кс/489/676/20) закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Повний текст постанови підписаний 26.06.2020.

Суддя: ОСОБА_1