ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1030/20 Справа № 215/484/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2020 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю:
секретаря - ОСОБА_7 ,
прокурора - ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
обвинуваченого - ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисника - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2020 року продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів - по 30 березня 2020 року, включно.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із взяттям під варту, не зможе попередити ризики, визначенні п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від суду та незаконно впливати на свідка, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Окрім того, суд зазначив, що обставини, викладені в ухвалі колегії суддів Дніпровського апеляційного суду від 14.01.2019 при обранні обвинуваченому запобіжного заходу залишилися, й не зменьшились.
В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить ухвалу скасувати, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою залишити без задоволення та змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Вимоги апеляційної скарги захисник обгрунтовує незаконністю, необгрунтованістю та невмотивованістю судового рішення. Так, захисник з посиланням на практику Європейського Суду з прав людини, вказує, що в оскаржуванній ухвалі не викладено достатніх обставин, на підставі яких суд дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, ч. 1 ст 177 КПК України. Зазначає, що ОСОБА_6 жодним чином не перешкоджав встановленню істини у справі, не переховувався від органів досудового розслідування та суду, не порушував обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, станом на сьогоднішній день усі свідки у цьому провадженні допитані та факт можливості вчинення обвинувачуваним інших злочинів не доведений належними доказами. Окрім того, захисник наголошує, що обвинувачений має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судимий, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебував і не перебуває, під наглядом лікаря-нарколога не перебуває, доглядає за хворою матір`ю, позитивно характеризується за місцем своєї реєстрації, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина, до моменту заміни запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою збирав усі необхідні документи та проходив медичну комісію для працевлаштування.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника ОСОБА_5 , які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.
Вирішуючи питання законності судового рішення, ухваленого щодо обвинуваченого ОСОБА_6 суд зазначає таке.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду цього питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Апеляційним судом встановлено, що 30 січня 2020 року судом першої інстанції, в порядку ст. 331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Також, судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 й доводи обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на більш м`який - не пов"язаний з триманням під вартою, та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.
Матеріали провадження не містять переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Разом з цим, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, та обставини злочину, у вчиненні якого він обвинувачуються, а також відомості про особу ОСОБА_6 , й відповідно наявність передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України ризиків про переховування від суду й незаконного впливу на свідків, та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою й відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Наявність тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце реєстрації та проживання, міцні соціальні зв`язки, доглядає за хворою матір`ю та має на утриманні неповнолітнього сина, мав намір працевлаштуватися, на обліку у лікарів не перебуває, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім того, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ці обставини в цьому випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Твердження захисника в скарзі, що слідчим суддею не обґрунтовані ризики, є безпідставними і такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки наявність у провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжного заходу, не зменьшились є обґрунтованими, та об`єктивно існують, а тому для їх запобіганню було продовжено застосовання щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Всі викладені захисником апеляційні доводи були предметом дослідження суду при продовженні ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги судом не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним, вмотивованим і обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2020 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4