У Х В А Л А
про вирішення заяви про самовідвід

26.12.2019 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду
Вінницької області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву головуючого судді ОСОБА_3 про самовідвід від участі у кримінальному провадженні № 0001163 від 4 грудня 2013 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, -

у с т а н о в и в :

В провадженні Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області під головуванням судді ОСОБА_3 перебуває кримінальне провадження № 0001163 від 4 грудня 2013 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 125 КК України. Провадження знаходиться на стадії підготовчого судового засідання.
23 грудня 2019 року головуючий суддя подає до суду заяву про самовідвід у розгляді цього кримінального провадження. У своїй заяві вказує, що ухвалою від 5 вересня 2019 року обвинувальний акт в цьому кримінальному провадженні було повернуто прокурору, який його затвердив для усунення виявлених недоліків протягом розумного строку з дня набрання законної сили ухвалою. Постановою від 11 грудня 2019 року Вінницького апеляційного суду вищевказану ухвалу Жмеринського міськрайонного суду від 5 вересня 2019 року було скасовано та вказано, що "з оскаржуваної ухвали вбачається, що суд фактично вдався до вивчення та аналізу доказів по кримінальному провадженню та вирішення наявності події кримінального правопорушення в діях обвинуваченого ОСОБА_4 , що відповідно до положень статей 314, 315 КПК України, не є предметом дослідження у підготовчому судовому засіданні".
Згідно з частиною третьою статті 81 КПК України, при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).
Головуючий суддя ОСОБА_3 та інші учасники процесу у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, обвинувачений подав до суду заяву про розгляд питання про самовідвід судді ОСОБА_3 у його відсутність, вважав, що заява про самовідвід підлягає задоволенню.
Закон не містить застережень щодо обов`язкової явки учасників провадження при розгляді заяви про самовідвід, не передбачено заявлення відводу судді, який розглядає заяву про самовідвід. Тому суддя постановив ухвалу про розгляд заяви про самовідвід у відсутність учасників провадження.
З огляду на вищевказані обставини суддя дійшов таких висновків.
Треба вважати, що обставинами, на які посилається головуючий суддя ОСОБА_3 у своїй заяві про самовідвід, є передбачені у пункті 4 частини першої статті 75 КПК України інші обставини, які викликають сумнів у її неупередженості.
Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.
Саме відвід є законодавчо передбаченою процедурою, яка б гарантувала сторонам незалежність, неупередженість та об`єктивність судді у ставленні до кожного з них, а відтак, була б гарантією реалізації цих принципів.
Згідно із статтею 1 Загальної (Універсальної) хартії судді, ухваленої 17 листопада 1999 року Центральною Радою Міжнародної Асоціації Суддів в Тайпеї (Тайвань), судді в своїй роботі повинні забезпечувати права кожного на чесний та справедливий розгляд справи в судді. Вони повинні підтримувати право осіб, що хочуть встановити свої цивільні права та обов`язки чи в разі висунення проти них будь-якого кримінального звинувачення, на чесне та відкрите слухання, яке має відбутися в розумний строк та повинно проводитися незалежним та неупередженим судом. Незалежність судді є важливого умовою для неупередженого судочинства, що відповідає вимогам закону. Вона є неподільною.
Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, зобов`язує суддю заявити самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).
Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).
У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).
Вважаю, що в даному випадку, приймаючи до уваги обставини, викладені в постанові Вінницького апеляційного суду від 11 грудня 2019 року щодо вивчення судом під головуванням ОСОБА_3 та аналізу доказів по кримінальному провадженню та вирішення наявності події кримінального правопорушення в діях обвинуваченого (що підтверджено заявою про самовідвід), неможливо забезпечити достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у безсторонності головуючого судді ОСОБА_3 , а тому її заява про самовідвід підлягає задоволенню. Водночас враховую заяву обвинуваченого, який проти задоволення заяви про самовідвід головуючого не заперечує.
Згідно з положеннями статті 82 КПК України, у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею. Слідчий суддя, суддя (судді), на розгляд яких передається кримінальне провадження або справа, визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.
Керуючись статтями 75, 80, 81, 82 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Заяву головуючого судді ОСОБА_3 про самовідвід від участі у кримінальному провадженні № 0001163 від 4 грудня 2013 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 125 КК України - задовольнити.
Відвести суддю ОСОБА_3 від участі у розгляді кримінального провадження № 0001163 від 4 грудня 2013 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 125 КК України.
Кримінальне провадження № 0001163 від 4 грудня 2013 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, передати до канцелярії Жмеринського міськрайонного суду для визначення іншого судді для його розгляду у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 КПК України.
Ухвала не може бути оскаржена.

Суддя ОСОБА_5