Справа № 630/641/17
Провадження № 1-кп/630/2/20
В И Р О К
Іменем України
16 червня 2020 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарясудового ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників обвинувачених ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

законних представників ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в містіЛюботин Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровськ Донецької області, громадянина України, українця, маючого базову загальну середню освіту, непрацюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого за вироком Славянського міськрайонного суду Донецької області від 18 листопада 2016 року за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні злочинів, передбаченихч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харків, громадянина України, українця, маючого базову загальну середню освіту, неодруженого, непрацюючого, який зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбаченихч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Харків, громадянина України, українця, маючого базову загальну середню освіту, неодруженого, не працюючого, який зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбаченихч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Неповнолітній ОСОБА_12 здійснив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно, неповнолітній ОСОБА_13 здійснив відкрите викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб (грабіж), за наступних обставин.

ОСОБА_12 та ОСОБА_13 20 серпня 2017 року близько 21 год. 40 хв., проходячи по алеї парку «Юність», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 190, звернули увагу на раніше незнайомого їм ОСОБА_18 , 1991 року народження. Оцінивши його фізичний стан та відсутність поблизу інших сторонніх осіб, які можуть перешкодити реалізації щойно виниклого злочинного умислу, направленого на відкрите заволодіння чужого майна, тобто як сприятливі обставини для реалізації щойно виниклої мети особистого збагачення за рахунок іншої особи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи за попередньою змовою з єдиним корисним умислом, що узгоджувався із спільними намірами, ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 підбігли до ОСОБА_18 ззаду. При цьому ОСОБА_12 зненацька наніс потерпілому удар кулаком у потиличну частину голови зліва, спричинивши при цьому потерпілому фізичний біль,від чого останній втратив рівновагу та впав на землю. Після цього, з метою доведення свого умислу до кінця, ОСОБА_12 підійшов до лежачого обличчям до землі ОСОБА_18 , та утримував останнього за ногу, підіймаючи її до гори, тим самим подолав супротив та можливість потерпілого піднятись. В цей час ОСОБА_13 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_18 , підійшов до нього з лівого боку та наніс не менше двох ударів ногами в область голови і по тулубу, спричинивши при цьому потерпілому фізичний біль, та стягнув з нього барсетку з тканини чорного кольору (матеріальної цінності для потерпілого не представляє),яка висіла через плече з особистими речами, а саме: ключами, банківськими картками, навушниками сірого кольору, краплями для очей, запальничкою (матеріальної цінності для потерпілого не представляють), грошовими коштами в сумі 200 грн., а також мобільним телефоном Нокіа 225 (rm1011) dual sim (imei НОМЕР_1 , імеі ІІ: НОМЕР_2 ), вартість якого згідно висновку експерта складає 330 грн.

Після скоєння злочину, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 втекли з вищевказаного місця, таким чином покинули місце злочину, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_18 всього матеріальний збиток на суму 530 грн.

Також, неповнолітні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 вчинили злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.

ОСОБА_12 30.08.2017 року близько 22 год. 00 хв.,діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , маючи спільний злочинний умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, знаходячись по вул. Чудновського в м. Люботин Харківської області, де з застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_19 напали на останнього, а саме ОСОБА_12 підійшов до ОСОБА_19 та раптово наніс удар кулаком правої руки в область скроні з лівої сторони обличчя, від чого ОСОБА_19 , не втримавшись на ногах, впав на землю правою боковою частиною тулуба. Після цього, ОСОБА_14 і ОСОБА_13 підбігли до ОСОБА_19 , який вже лежав на землі, та, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, одночасно, разом з ОСОБА_12 , нанесли ногами та кулаками кілька хаотичних ударів по тулубу та голові ОСОБА_19 , від чого останній втратив свідомість, тим самим застосувавши до нього насильство, яке є небезпечним для здоров`я потерпілого, спричинивши йому при цьому згідно висновку експерта №1264-А/17 від 24.10.2017, № 12-14/778-А/19 від 18 листопада 2019 року синці та садна на обличчі, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`ю, тривалістю понад 6 днів, але не більше 3- х тижнів (21 день).

У подальшому, позбавивши ОСОБА_19 можливості чинити опір, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ,продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на напад з метою заволодіння чужим майном, застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_19 , заволоділи барсеткою із шкіри, коричневого кольору, вартість якої експертом не визначено, яка знаходилась на плечі потерпілого, в якій знаходилось наступне майно: мобільний телефон Samsung SM-G130E вартістю 875 грн. 00 коп., в безкольоровому силіконовому чохлі вартістю 62 грн. 50 коп., в якому знаходились дві sim-картки з оператором мобільного зв`язку «Vodafon» ( НОМЕР_3 ) та «Київстар» ( НОМЕР_4 ), вартість яких експертом не визначено, шкіряний гаманець ТМ «Tailan» коричневого кольору вартістю 203 грн. 00 коп., в якому знаходились дві банківські картки, дисконтні картки, грошові кошти у сумі 250 грн. та металевий ключ від вхідної хвіртки домоволодіння, вартість яких експертом не визначено, полімерним пакетом, в якому знаходився пакет соку ТМ «Наш сік», вартість якого експертом не визначено, пакет молока ТМ «Своя лінія», вартість якого експертом не визначено, дві плитки білого шоколаду ТМ «Рошен» загальною вартістю 37 грн. 96 коп., а також шкіряними туфлями чорного кольору, 38 розміру, вартість яких експертом не визначено, в які був взутий ОСОБА_19 , а всього зазначених речей згідно висновку експерта №19581-19587 від 20.10.2017 на суму 1 178 грн. 46 коп.

Після цього, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_20 із зазначеним майном ОСОБА_19 з місця вчинення кримінального злочину зникли та в подальшому розпорядилися чужим майном, яким заволоділи, на власний розсуд, чим заподіяли ОСОБА_19 матеріальну шкоду на загальну суму 1 428 грн. 46 коп.

Крім того, неповнолітні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 вчинили злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.

ОСОБА_12 30 серпня 2017 року близько 23 год. 30 хв. діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , знаходячись на вул. Слобожанській в м. Люботин Харківської області, поблизу магазину «Кисет», діючи з корисливих мотивів, повторно, маючи спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_21 ..Після чого, ОСОБА_14 підбіг спереду до ОСОБА_21 , тим самим зупинивши його, а ОСОБА_13 та ОСОБА_12 ззаду нанесли один удар в область спини ОСОБА_21 , який від удару нахилився вперед, а ОСОБА_14 наніс удар кулаком правої руки в область обличчя.

ОСОБА_21 після отриманих тілесних ушкоджень,які не є небезпечними для його життя та здоров`я, намагався покинути місце вчинення злочину, однак ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 продовжили реалізовувати свій спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, а саме ОСОБА_12 наздогнав ОСОБА_21 та ззаду наніс один удар по ногах ОСОБА_21 , від якого останній впав колінами на землю. У подальшому з метою відкритого викрадення чужого майна ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_14 , та ОСОБА_13 почали хаотично наносити удари по голові та тулубу ОСОБА_21 , тим самим застосувавши до нього насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, спричинивши останньому згідно висновку експерта №5608-Ая/17 від 01.09.2017, синці у ділянці проекції правого лобного бугра, на задній поверхні завитку правої вушної раковини, у правій навколо очній ділянці (з наявністю субконюктивального крововиливу у зовнішнього кута правого ока), на спинці носу з переходом на кінчик носу, на передній поверхні лівого плеча у верхній третині, садна у ділянці проекції лівого лобного бугра, у ділянці проекції верхнього полюсу правого та лівого надколінків, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У подальшому ОСОБА_13 своїм коліном прижав голову ОСОБА_21 до землі, а ОСОБА_14 відкрито заволодів шкіряною чоловічою сумкою ТМ «Fashin», вартість якої експертом не визначено, в якій знаходився накопичувач пам`яті на 8 Гб ТМ «Verbatim» вартістю 117 грн. 00 коп., адаптер для накопичувача пам`яті ТМ «SiliconPower», вартість якого експертом не визначено, дерев`яна розкладна ікона, вартість якої експертом не визначено, пластикова ікона, вартість якої експертом не визначено, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_21 , в якому під обкладинкою також знаходилось пенсійне посвідчення ОСОБА_21 , грошові кошти у сумі 70 грн. та один долар США (у перерахунку згідно офіційного курсу валют Національного банку України станом на 30.08.2017 становить 26 грн. 87 коп.). В цей час ОСОБА_12 витягнув з передньої правої кишені штанів ОСОБА_21 мобільний телефон «Nokia 301» вартістю 175 грн. 00 коп., в якому знаходились сім-картки мобільних операторів «Vodafon» ( НОМЕР_5 ) та «Київстар» ( НОМЕР_6 ), вартість яких експертом не визначено, а всього зазначених речей згідно висновку експерта №19574-19580 від 19.10.2017 на загальну суму 292 грн. 00 коп.

Після цього, ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 із зазначеним майном ОСОБА_21 з місця вчинення злочину зникли та в подальшому розпорядилися ним на власний розсуд, чим заподіяли ОСОБА_21 матеріальну шкоду на загальну суму 388 грн. 87 коп.

Крім того, неповнолітній ОСОБА_13 здійснив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно, за таких обставин.

ОСОБА_13 разом зі своїми знайомими неповнолітніми ОСОБА_22 2002 р.н., ОСОБА_23 2002 р.н., ОСОБА_24 , 1999 р.н., а також невстановленою в ході досудового розслідування та судового разгляду, малознайомою йому особою, 15 лютого 2018 року близько 21 год. 40 хв. рухалися по вул. Ярославській в м.Харків, де біля будинку №9 та побачили раніше незнайомого ОСОБА_25 , 1992 р.н.

Коли ОСОБА_13 з вищевказаними особами проходив повз ОСОБА_25 , то в останнього випав з рук планшет ТМ «Lenovo» модельТВ3-730Х ТАВ 1GB +16GBL UA (1(S) ZA130047UA S/N:NZC7R35A, imei 1 83410, imei 2 НОМЕР_7 , в чохлі чорного кольору з сім картками операторів мобільного зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_8 та «Lifecell» з номером НОМЕР_9 . Невстановлена в ході досудового розслідування особа підбігла до ОСОБА_25 та, піднявши даний планшет, намагалася втекти з ним з місця злочину, однак потерпілий ОСОБА_25 , запідозривши її у відкритому викраденні його майна, схопив останню за ногу та повалив її на землю. В ході боротьби з ОСОБА_25 у невстановленої в ході досудового розслідування особи з рук випав вказаний планшет, а у ОСОБА_13 в цей момент раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення планшета потерпілого.

ОСОБА_13 реалізуючи злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_25 , діючи з корисливих мотивів, повторно, відкрито, з метою незаконного збагачення, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, розуміючи, що його дії помічені іншими особами, бажаючи діяти саме таким чином та довести свій умисел до кінця, підбігши, підняв з асфальту планшет ТМ «Lenovo» модель ТВ3-730Х ТАВ 1GB +16GBL UA (1(S) ZA130047UA S/N:NZC7R35A, imei 1 83410, imei 2 НОМЕР_7 , в чохлі чорного кольору з сім картками операторів мобільного зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_8 та «Lifecell» з номером НОМЕР_9 (вказані чохол та сім картки операторів мобільного зв`язку не мають матеріальної цінності для потерпілого) та втік з ним, таким чином відкрито викрав майно потерпілого ОСОБА_25 та покинув місце злочину.

Вартість вищевказаного планшету, відповідно до висновку судово- товарознавчої експертизи № 4037 від 12 березня 2018 року на день скоєння злочину 15 лютого 2018 року склала 2750 грн.

В подальшому неповнолітній ОСОБА_13 розпорядився викраденим майном, а саме планшетом ТМ «Lenovo» модель ТВ3-730Х ТАВ 1GB +16GBL UA (1(S) ZA130047UA S/N:NZC7R35A, imei 1 83410, imei 2 НОМЕР_7 , в чохлі чорного кольору з сім картками операторів мобільного зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_8 та «Lifecell» з номером НОМЕР_9 (вказані чохол та сім картки операторів мобільного зв`язку не мають матеріальної цінності для потерпілого), на свій розсуд і обернув на свою користь, чим завдав потерпілому ОСОБА_25 матеріального збитку на суму 2750 грн. Після цього потерпілий викликав працівників поліції та звернувся з письмовою заявою про вчинення злочину відносно нього.

В судовому засіданні ОСОБА_13 визнав обставини вчинення інкримінованих йому злочинів, як вони встановлені під час судового розгляду та зазначені в вироку. Також він визнав свою вину у вчиненні злочинів відносно ОСОБА_25 та ОСОБА_21 , та правову кваліфікацію. Щодо вчинення злочину відносно ОСОБА_18 то пояснив, що він вчинив його один,без участі ОСОБА_12 , якого разом з ним не було, а телефон йому потерпілий, начебто, просто віддав.

Щодо вчинення злочину відносно ОСОБА_19 обвинувачений ОСОБА_13 повністю визнав обставини вчинення ним вказаного злочину, але не згоден з правовою кваліфікацією його дій, а саме за ч.2 ст. 187 КК України, і вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 186 КК України, оскільки вчинив саме грабіж за попередньою змовою в групі, а не розбій.

Неповнолітній ОСОБА_12 визнав обставини вчинення злочинів відносно ОСОБА_19 та ОСОБА_21 , але також не погоджується з кваліфікацію злочину за ч.2 ст. 187 КК України відносно ОСОБА_19 , оскільки за його переконанням він вчинив саме грабіж за попередньою змовою в групі, а потерпілий вводить суд в оману, повідомляючи про втрату останнім свідомості, та ОСОБА_12 не мав на меті вчинення розбою.

Щодо вчинення злочину відносно ОСОБА_18 , то ОСОБА_12 категорично заперечував свою причетність до вказаного злочину і пояснив, що 20 серпня 2017 року його взагалі не було в м. Харків.

Але пояснення ОСОБА_12 не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.

ОСОБА_14 визнав обставини вчинення інкримінованих йому злочинів, але заперечував правову кваліфікацію за ч.2 ст. 187 КК України.

Вина ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 у повному обсязі доведена в ході судового слідства, підтверджується безпосередньо дослідженими під час судового розгляду належними та допустимими доказами по справі, а саме:.

По епізоду незаконного відкритого заволодіння майном ОСОБА_18 , кваліфікованого за ч.2 ст. 186 КК України, винуватість ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтверджується безпосередньо дослідженими під час судового розгляду доказами.

ОСОБА_13 , в судовому засіданні пояснив, що він ввечері 20 серпня 2017 року гуляв зі своєю знайомою ОСОБА_26 , коли вони йшли по парку «Юність» в м. Харків, то дорогою зустріли дивного молодого чоловіка,який на думку обвинуваченого був неадекватним та перебував під дією наркотичних речовин, вів себе дивно. ОСОБА_13 запитав у цього чоловіка чи є в нього телефон, той відповів, що є і віддав телефон ОСОБА_13 , а сам пішов далі алеєю парку. Як пояснює ОСОБА_13 він розумів, що це чужа річ, але потерпілий сам добровільно дав йому телефон і пішов далі, він не просив повернути йому телефон, тобто, на думку обвинуваченого, потерпілий подарував йому цей телефон, яким ОСОБА_13 розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_12 в судовому засіданні зазначив, що він певний час перебував вдома у ОСОБА_14 , там був і ОСОБА_27 , бо вони чекали на ОСОБА_10 , яка мала дати кошти на квиток. Потім ОСОБА_12 поїхав до свого знайомого на ім`я ОСОБА_28 , де й знаходився з 20 по 29 серпня 2017 року. ОСОБА_12 наполягав на тому, що 20 серпня 2017 року в парку «Юність» в м. Харків він не був та злочину відносно ОСОБА_18 не вчиняв.

Судом, з метою перевірки показань ОСОБА_12 , було надано судове доручення СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області щодо виконання слідчих (розшукових) дій для перевірки алібі ОСОБА_12 на час вчинення злочину 20 серпня 2017 року, в якому його обвинувачують, а саме встановити місце перебування ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 20 серпня 2017 року та осіб, які перебували разом з ним, бачили його, могли б надати свідчення про місце перебування ОСОБА_12 20 серпня 2017 року.

За результати виконання судового доручення, було встановлено, що другом ОСОБА_12 , у якого він начебто перебував з 20 по 29 серпня 2017 року є ОСОБА_29 .

В судовому засіданні допитано в якості свідка ОСОБА_29 який попереджений про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України та пояснив наступне.

З ОСОБА_12 вони познайомилися на початку 2017 року, періодично спілкувались по телефону. Влітку 2017 року ОСОБА_12 приїхав до нього в гості за адресою: АДРЕСА_4 . Адресу ОСОБА_12 свідок повідомив телефоном та розповів як краще дістатися до нього. ОСОБА_12 мешкав в його будинку, де знаходилася і родина ОСОБА_29 батьки та дружина, також його бачив і знайомий ОСОБА_30 . ОСОБА_12 та ОСОБА_29 разом відпочивали, їздили на річку.

В судовому засіданні досліджено довідку УІТ ГУНП в Харківській області, з якої вбачається, що з 21 липня 2017 року ОСОБА_29 знаходився під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», зазначена інформація також підтверджена довідкою установи попереднього ув`язнення.

Після ознайомлення з зазначеними довідками, свідок ОСОБА_29 змінив покази та пояснив, що напевно він помилився з датами, та ОСОБА_12 був у нього не в серпні 2017 року, а раніше.

Суд критично ставиться до показів допитаного в судовому засіданні та попередженого про кримінальну відповідальність за ст.384,385 КК України свідка ОСОБА_31 , так як остання не була безпосередньо очевидцем подій вчинення злочину ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , крім того вона підтримувала дружні стосунки з БердніковимГ.М.

Допитаний в судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_18 пояснив, що 20 серпня 2017 року він вдень відпочивав з друзями, близько 21.00 год. йшов через алею парку «Юність» в м. Харків. Потім він відчув сильний удар в потилицю, втратив рівновагу, його збили з ніг, наносили удари по тулубу. ОСОБА_18 зазначив, що він відчував, що його хтось тримав за ногу, а інша особа наносила удари, він лежав не чинивши опір, намагався прикрити голову, його далі один держав, інший бив, намагалися зірвати барсетку. Бердніков кричав: «Не дивись на мене». Все відбулося дуже швидко за 2-5 хв. Потім вони зірвали барсетку і втекли. ОСОБА_18 підвівся, у нього паморочилася голова, він був весь побитий, ніхто не хотів дати телефон і викликати швидку, поліцію. Коли він дійшов до військового училища, йому викликали поліцію, забрали до лікарні. Вже в поліції йому пред`явили осіб до впізнання, серед яких за голосом, зовнішністю пізнав ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Крім того, вина ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за вказаним епізодом обвинувачення підтверджується дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:

- змістом протоколу огляду місця події від 20 серпня 2017 року за участю потерпілого ОСОБА_18 , в ході якого повністю оглянуто центральну алею парку «Юність», розташовану по вул. Полтавський шлях в м. Харків. Під час огляду території центральної алеї парку «Юність» потерпілий ОСОБА_18 вказав місце, де до нього підійшли невідомі та заволоділи його телефоном «Нокіа 3220» (т.6 а.с. 6-8),

- змістом протоколу огляду місця події від 08 вересня 2017 року, під час якого у службовому кабінеті Холодногірського ВП ОСОБА_32 добровільно в присутності понятих видала мобільний телефон «Нокіа 225» ( т.6 а.с.9-11)

- висновком судової товарознавчої експертизи, відповідно до якої вартість телефону марки «Нокіа 1011», викраденого у ОСОБА_18 станом на серпень 2017 року складає 330 грн. (т.6 а.с. 18-20)

- змістом протоколу пред`явлення особи до впізнання від 06 жовтня 2017 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_18 серед пред`явлених до впізнання осіб впізнав особу під №3 ОСОБА_12 як того, хто 20 серпня 2017 року близько 21.00 год. в парку «Юність» в м. Харків із застосуванням насилля заволодів його особистими речами (т.6 а.с.21-24),

- протоколом пред`явлення особи до впізнання від 06 жовтня 2017 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_18 серед пред`явлених до впізнання осіб впізнав особу під №2 ОСОБА_13 як того, хто 20 серпня 2017 року близько 21.00 год. в парку «Юність» в м. Харків із застосуванням насилля заволодів його особистими речами (т.6 а.с.25-28),

- допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_33 , попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, пояснив, що в серпні 2017 року до нього звернувся ОСОБА_34 і запропонував придбати телефон Нокіа. Він придбав телефон, який потім реалізував жінці на ім`я ОСОБА_35 , яка працює на Південному вокзалі,

- допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_36 , попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, підтвердила покази ОСОБА_37 про придбання у нього телефону Нокіа, а потерпілий при пред`явленні речей до впізнання, підтвердив, що це саме той телефон, який був у нього відкрито викрадений 20 серпня 2017 року.

За таких обставин, з урахуванням наведених доказів, суд приходить до висновку, що неповнолітній ОСОБА_12 здійснив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно, а неповнолітній ОСОБА_13 здійснив відкрите викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб (грабіж),який необхідно кваліфікувати як злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України.

По епізоду нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_19 , який зазнав нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, винуватість ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_14 підтверджується безпосередньо дослідженими під час судового розгляду доказами.:

- Показами обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 щодо обставин вчинення злочину: про місце,час, спосіб вчинення, форми вини та мотиви кримінального злочину,

- витягом з ЄРДР , за фабулою наступного змісту: 30 серпня 2018 року надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 30 серпня 2017 року о 23 год. 21 хв. за адресою:м. Люботин, вул. Чудновського,7 напроти пожежної частини, 2-3 годин тому батька заявниці ( ОСОБА_19 ) сильно побили троє невідомих осіб, забрали телефон, гаманець з картками. Батько втратив свідомість та не може пояснити як вони виглядали та куди побігли, на теперішній час за медичною допомогою не звертався (т.6 а.с.53).

- Як вбачається з протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30 серпня 2017 року, ОСОБА_19 повідомив, що 30 серпня 2017 року близько 22 год. 10 хв. по вул. Чудновського в м. Люботин невідомі особи нанесли тілесні ушкодження та викрали барсетку і стільниковий телефон. Потерпілий зазначив, що напад здійснили троє молодих хлопців на вигляд 16-18 років, худорлявої статури, середнього зросту, одягнені в спортивний одяг.

- Відповідно до заяви ОСОБА_27 від 31 серпня 2017 року, він надав працівникам поліції гаманець зі штучної шкіри коричневого кольору з грошовими коштами у розмірі 170 грн., які йому передав ОСОБА_12 31 серпня 2017 року в місті Люботин по вул. Слобожанській (а.с.59 т.6). В подальшому вказані речі були оглянуті слідчим, а потім впізнані потерпілим та визнані речовими доказами.

- Згідно висновку судово медичної експертизи № 1264-А/17 у зв`язку з подією 31.08.2017 року у потерпілого ОСОБА_19 , 46 років, мали місце синці та садна на обличчі.

Вказані ушкодження утворились від неодноразової травматичної дії тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні особливості якого в ушкодженні не відобразилися. За механізмом удар чи удар-здавлення, окрім саден, які утворилися за механізмом удар-тертя, не виключено, що при обставинах та в строк, вказаних в постанові слідчого.

Синці та садна на обличчі (всі ці ушкодження як у сукупності так і кожен окремо) відповідно до п.2.3.5., п. 2.3.2. «б» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» належать до категорії легких тілесних ушкоджень.

Згідно висновку судово- медичної експертизи № 12-14/778-А/19 від 18 листопада 2019 року, у ОСОБА_19 мають місце закрита черепно мозкова травма у формі струсу головного мозку із наявністю множинних синців обличчя та садна в лобовій області, у поєднанні із синцем на лівій вушній раковині.

Вказані вище ушкодження утворилися в єдиний проміжок часу від травматичної дії тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні особливості якого (яких) в ушкодженні не відобразились, за механізмом - удар, удар струс чи удар здавлення, окрім саден, які утворилися за механізмом удар тертя, тертя ковзання.

Характер та вигляд ушкоджень, вказаних в медичній документації, не виключає можливості їх отримання при обставинах, зазначених в ухвалі суду про призначення експертизи.

Тілесні ушкодження, які є у ОСОБА_19 утворилися від не менш 6- ти разової травматичної дії тупого твердого предмету з обмеженою площею, якими могли бути кулак руки чи взуті ноги.

Експерт зазначає, що однією з характерних ознак гострої закритої черепно мозкової травми у формі струсу головного мозку є втрата свідомості у момент її спричинення.Також часто відмічається подальша нудота і блювота.

Перелічені тілесні ушкодження, що встановлені у ОСОБА_19 не могли утворитися при мимовільному падінні з висоти зросту на тверду поширену поверхню, втому числі при падінні з наданим тілом прискоренням.

Множинні синці обличчя, синець на лівій вушній раковині та садна в лобовій області (всі ці ушкодження як у сукупності так і кожен окремо) викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.2.3.5., п. 2.3.2. «б» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» належать до категорії легких тілесних ушкоджень.

Гостра закрита черепно мозкова травма у формі струсу головного мозку та закритий перелом кіток носу, як у сукупності так і поодинці, належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя тривалістю понад 6 днів, але не більше 3 тижнів, відповідно до п.2.3.5., п. 2.3.2. «б» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» належать до категорії легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку судово- товарознавчої експертизи № 19581-19587 від 20 жовтня 2017, вартість майна, викраденого у ОСОБА_19 30 серпня 2017 року , складає: двох плиток білого шоколаду ТМ «Рошен»- 37,96 грн., мобільного телефону ТМ «Samsung» моделі SM G130Е- 875 грн., сілікованого чохла на мобільний телефон ТМ «Samsung» моделі SM G130Е 62,5 грн., шкіряного гаманця ТМ «Tailan» - 203 грн., а всього на 1178,46 грн.

Як вбачається з протоколу пред`явлення речей для впізнання від 04 вересня 2017 року, потерпілий ОСОБА_19 в присутності двох понятих впізнав викрадені у нього 30 серпня 2017 року мобільний телефон ТМ «Samsung» моделі SM G130Е, та туфлі чорного кольору, які були вилучений в ОСОБА_13 (а.с.124-127,128-131) та шкіряний гаманець, який був вилучений у ОСОБА_12 (а.с.132-135).

В протоколі пред`явлення особи до впізнання від 08 вересня 2017 року, ОСОБА_19 зазначив, що він в змозі впізнати особу, серед пред`явлених осіб так, як запам`ятав його та під час пред`явлення осіб до впізнання, в присутності понятих, упізнав ОСОБА_13 як особу,яка здійснила на нього напад (а.с.142-146).

Згідно протоколу пред`явлення осіб до впізнання від 08 вересня 2017 року, ОСОБА_19 вказав, що він в змозі впізнати особу, що нанесла йому перший удар по обличчю та прохав у нього цигарку та впізнав серед пред`явлених осіб ОСОБА_12 ,, ОСОБА_14 , як осіб, які здійснили на нього напад.

Під час проведення слідчого експерименту від 28 жовтня 2017 року за участю потерпілого ОСОБА_19 , він показав хто та як виконував дії під час вчинення злочину.

В судовому засіданні обвинувачені зазначали, що вони повністю визнають обставини вчинення злочину відносно ОСОБА_19 , але не погоджуються з кваліфікацією їх дій, оскілки вважають, що вони не вчиняли розбою, а це був грабіж. Обвинувачені визнали, що наносили тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_19 по різним частинам тіла та голові, але свідомість він не втрачав та вони бачили як він підвівся і пішов.

Обвинувачений ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що він наніс потерпілому ОСОБА_19 один удар рукою в грудну клітину, від якого останній упав. Потім всі наносили хаотичні удари ногами по тулубу та ногам потерпілого, можливо хтось наніс удари і по голові, але обвинувачений ОСОБА_13 не міг точно зазначити, хто, куди та скільки ударів наніс потерпілому ОСОБА_19 , оскільки він на це не звертав уваги, але зазначив, що саме він наніс удар по голові, можливо і по обличчю, не виключає, що він також міг нанести удар по голові чи обличчю. Всього потерпілому було нанесено близько 10 ударів. Як пояснив обвинувачений ОСОБА_13 потерпілий упав після його удару та більше не підводився, лежав на землі спиною до верху, прикривав обличчя, ударів у відповідь не наносив. Весь час потерпілий був при свідомості.

Обвинувачений ОСОБА_12 пояснив, що він наніс один удар кулаком правої руки в ліву скроню ОСОБА_19 , після чого останній не втримався та впав на землю. Потім підбігли ОСОБА_14 та ОСОБА_13 і почали допомагати забрати барсетку потерпілого. Точну кількість, механізм нанесення та локалізацію ударів ОСОБА_12 не зміг назвати, зазначив лише, що удари по обличчю потерпілому не наносив. Як зазначив обвинувачений ОСОБА_12 він наніс один удар в скроню, потерпілий упав на землю, крутився, намагався прикрити обличчя, тоді, на думку обвинуваченого ОСОБА_12 , ОСОБА_19 отримати ушкодження на обличчі міг під час падіння. Можливо ОСОБА_13 та ОСОБА_14 могли нанести кілька ударів потерпілому, коли той вже лежав. ОСОБА_13 зняв з ОСОБА_19 туфлі, щоб він не зміг побігти. Зі слів обвинуваченого ОСОБА_12 , потерпілий весь час був при свідомості, крутився, держався за голову. Після того, як ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 забрали барсетку, пакет потерпілого вони побігли в бік залізничного вокзалу м. Люботин.

Обвинувачений ОСОБА_14 пояснив, що він разом з ОСОБА_13 підбіг до ОСОБА_12 , який розмовляв з потерпілим ОСОБА_19 . Потім всі почали забирати у потерпілого барсетку. Наносили удари по тулубу та ногам, але хто, скільки та куди наносив удари ОСОБА_14 зазначити не зміг, пошкоджень на обличчі потерпілого він не бачив. Особисто він, ОСОБА_14 , наніс ногами 3 удари по ногах та 2 - по тулубу.

В судовому засіданні допитано в якості свідка ОСОБА_38 , яка попереджена про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України та пояснила наступне.

Наприкінці серпня 2017 року вона разом з ОСОБА_39 . ОСОБА_40 , ОСОБА_41 та ОСОБА_42 - вітчимом ОСОБА_43 , який запропонував всім поїхати на електричці до міста Люботин, де вони шукали знайомого ОСОБА_44 . ОСОБА_45 йшла поруч з ОСОБА_46 , а ОСОБА_47 , ОСОБА_48 та ОСОБА_49 йшли позаду на відстані 10-20 м, тому свідок не бачила, що хлопці робили. Всі чекали автобус, щоб повернутися до м. Харкова, хвилин 20-25 хв. З`ясувавши, що автобуси вже не ходять, ОСОБА_50 запропонував замовити таксі, бо ОСОБА_12 сказав, що гроші є. Сиділи на зупинці чекали таксі, потім під`їхала поліція з якимось чоловіком, який виглядав побитим, але той чоловік не відразу впізнав тих, хто його побив. Після цього, для з`ясування обставин, всіх посадили в машину і доставили до відділку поліції.

В судовому засіданні допитано в якості свідка ОСОБА_27 , який попереджений про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України та підтвердив покази свідка ОСОБА_51 , надавши наступні пояснення.

ОСОБА_27 мешкав разом з ОСОБА_10 та її сином, який товаришував з ОСОБА_52 та ОСОБА_53 . Вони всі разом приїхали на електричці до м. Люботин близько 21-22 год. в пошуках його знайомого. Коли вони йшли по вулиці Чудновського. Почепецький йшов разом з ОСОБА_54 , хлопці бігли позаду на відстані 20-30 м.. Коли ОСОБА_55 , ОСОБА_56 та ОСОБА_57 наздогнали ОСОБА_27 , у них в руках був пакет «АТБ». На запитання ОСОБА_44 , звідки у юнаків пакет, вони відповіли, що відібрали у чоловіка, не повідомляючи про подробиці, на що ОСОБА_58 їх насварив.

Потім попрямували по вул. Радянській, щоб доїхати до м. Харків, але ніхто не зупинявся. Почепецький та ОСОБА_59 ( ОСОБА_60 ) йшли разом, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 йшли окремо позаду. Коли всі разом чекали на зупинці, він запропонував викликати таксі, ОСОБА_12 на питання ОСОБА_44 пояснив, що гроші в них є та витягнув гаманець. Коли таксі вже під`їхало, під`їхав і поліцейський автомобіль, вийшли поліцейські та невідомий чоловік, який виглядав побитим та вказав на ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_43 , начебто вони викрали в нього барсетку, в якій були його документи і завдали тілесних ушкоджень.

В райвідділку ОСОБА_27 видав гаманець, який йому віддав ОСОБА_12 , де поділася барсетка, йому не відомо.

Потерпілий ОСОБА_19 в судовому засіданні надав наступні пояснення: 30 серпня 2017 року, ввечері після роботи з співробітниками пішли в більярд пограли, 21.40 зайшов в магазин АТБ, придбав продукти харчування, бо виховує один двох доньок. ОСОБА_19 пішов додому повул. Чудновського, йшов по правій стороні дороги, йому назустріч йшов хлопець худорлявої статури, почав переходити дорогу. Хлопець підійшовши попросив закурити. ОСОБА_19 сказав не палить.Така відповідь обурила хлопця: «А ти ще не куриш "і несподівано відчув удар, він відразу впав, думав , що напав один хлопець, намагався на спину перевернутися,захищаючись, але побачив, що їх троє. ОСОБА_19 пояснював, що ОСОБА_56 бив його по обличчю, в скроню, вухо. Від удару він впав. Коли він перекинувся на спину, намагався відбиватися руками, ногами, тоді він їх побачив. Потім на впізнання він їх пізнав, потім після лікарні. Удари в основному були ногами, я ж лежав на землі. Приблизно ударів не менш 20, я був весь побитий, голова в гематомах. ОСОБА_19 побачив їх, коли лежав на спині, йому наносилися удари, зрозумів, що сили не рівні, намагався закривати голову, перед тим як втратив свідомість почув хтось сказав, залиште його, і хтось закричав забирай барсетку. Після нанесення ударів не відчував, як з нього знімали куртку та туфлі.

ОСОБА_19 дійшов додому, дочка менша перелякалася, викликала поліцію.Він пішов в душ, обмився, знову відключився, коли прийшов до тями поліція вже була, потім знову стало погано, швидка приїхала, опитали, протокол поліція склала. Нудило, голова крутилась. Коли забрала швидка, відвезли до лікарні, де перебував 2 дні. Продовжував лікування за місцем мешкання в період з 02 вересня 2017 по 21 вересня 2017 року. На роботі місяці 3 не міг нормально працювати.

Під час судових засідань потерпілий ОСОБА_19 , пояснював, що напад був для нього неочікуваним, нападників було троє молодих хлопців, він побоювався за своє життя.

Крім того, експерт у своєму висновку № 12-14/778-А/19 від 18 листопада 2019 рокузазначив, що тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_19 відповідають часу та обставинам вчинення злочину, не могли утворитись при падінні з висоти власного зросту.

Такі показання потерпілого є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, не викликають у суду сумнівів у їх правдивості та у своїй сукупності з письмовими доказами, підтверджують винуватість ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 187 КК України.

Посилання обвинувачених на відсутність небезпеки для життя потерпілого в момент заподіяння насильства спростовується законодавчим визначенням змісту самої норми вказаного закону та зібраними у справі доказами, які в сукупності вказують на винуватість обвинувачених саме за ч.2 ст. 187 КК України.

Так, до фізичного насильства, що є ознакою розбою, також належить насильство, яке реально не спричинило шкоду життю, але було небезпечним для життя потерпілого в момент заподіяння, тобто в момент застосування створювало реальну загрозу для життя потерпілого. Такою реальною загрозою для життя потерпілого було завдання ударів по голові та численні удари по тулубу та життєво важливим органам.

При цьому оцінка небезпечності насильства проводиться з урахуванням дійсності, реальності й характеру можливого насильства, коли така загроза не викликає сумніву щодо небезпечності дій винної особи.

Тобто, обвинувачені неочікувано втрьох вчинили напад на ОСОБА_19 і знанацька нанесли удар потерпілому, поваливши його на землю, продовжилизавдавати йому ударів,позбавивши останнього реальної можливості чинити опір. Такі дії ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , з урахуванням обставин вчинення злочину, показань потерпілого та висновку судово-медичної експертизи підтверджує факт насильства та небезпечність обвинувачених.

Також не знайшли підтвердження доводи обвинувачених та їх захисників щодо неправильної кваліфікації їх дій органами досудового розслідування, оскільки в судовому засіданні судом достовірно встановлено обставини вчинення злочину: місце, час, спосіб вчинення та наслідки кримінального злочину, форми вини та мотиви кримінального злочину, безпосередньо досліджено письмові докази у справі, що у своїй сукупності беззаперечно підтверджують винуватість обвинувачених у скоєнні злочину, передбаченого частиною 2 статті 187 КК.

За таких обставин, з урахуванням наведених доказів, суд приходить до висновку, що неповнолітні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, який необхідно кваліфікувати як злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України.

По епізоду відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ( ОСОБА_63 ).

Крім повного визнання обставин вчинення злочину та свої вини, винуватість ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , підтверджується безпосередньо дослідженими під час судового розгляду наступними доказами:

- Показами обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 щодо обставин вчинення злочину: про місце,час, спосіб вчинення, форми вини, мотиви кримінального злочину та наслідки вчинення злочину,

- Протоколом прийняття заяви у ОСОБА_21 про вчинення злочину, в якому він повідомляє, що 30 серпня 2017 року близько 23 год. 30 хв. по вул. Радянській в м. Люботин на нього напали невідомі особи, нанесли тілесні ушкодження та забрали мобільний телефон,барсетку з документами,

- згідно висновку експерта №5608-Ая/17 від 01.09.2017 синці у ділянці проекції правого лобного бугра, на задній поверхні завитку правої вушної раковини, у правій навколо очній ділянці (з наявністю субконюктивального крововиливу у зовнішнього кута правого ока), на спинці носу з переходом на кінчик носу, на передній поверхні лівого плеча у верхній третині, садна у ділянці проекції лівого лобного бугра, у ділянці проекції верхнього полюсу правого та лівого надколінків, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень,

- відповідно до висновку судово - товарознавчої експертизи № 19574-19580 від 19 жовтня 2017 року, вартість мобільного телефону ТМ «Нокіа -301»,який викрадено у ОСОБА_21 становить 175 грн., вартість накопичувача пам`яті на 8 Гб ТМ «Verbatim»- 117 грн., загальна вартість викраденого майна 295 грн.,

- як вбачається із заяви ОСОБА_64 від 31 серпня 2017 року, він надав працівникам поліції чорну чоловічу сумку, що була ним виявлена 31 серпня 2017 року на подвір`ї його домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_5 , яку в подальшому впізнав потерпілий ОСОБА_65 ,

- в судовому засіданні свідок ОСОБА_64 , попереджений про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, пояснив, що дійсно на території його двору, за адресою: АДРЕСА_5 , поблизу паркану було виявлено чорну чоловічу сумку - барсетку, яку він віддав працівникам поліції,

- відповідно до протоколу огляду предметів від 31 серпня 2017 року, в чорній чоловічій сумці, виявлено паспорт та пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_63 , кольорову картку, заламіновану з зображенням Богородиці, дерев`яну розкладну ікону із зображенням всіх святих, купюру один долар США, накопичувач пам`яті на 8ГБ ТМ «Verbatim»,

- як вбачається з протоколу огляду від 01 вересня 2017 року, при затриманні ОСОБА_12 було виявлено та вилучено мобільний телефон Nokia 301 imey 1: НОМЕР_10 , imey 2: НОМЕР_11 , грошові кошти в сумі 51 грн., пачку від цигарок West. В ході обшуку ОСОБА_13 при його затриманні виявлено мобільний телефон ТМ «Samsung» модель SM G 130 Е, imey НОМЕР_12 , imey НОМЕР_13 , корпус якого в силі кованому чохлі, розкладний ніж з написом STAINLESS STEL , в рюкзаці, який був у ОСОБА_13 виявлено також чоловічі шкіряні туфлі 38 розміру (а.с.104-115),

- згідно протоколу пред`явлення речей для впізнання від 01 вересня 2017 року, ОСОБА_21 впізнав серед пред`явлених речей, належні йому чорну чоловічу сумку, телефон, які викрали 31 серпня 2017 року,

- при проведенні впізнання, що вбачається із протоколів пред`явлення осіб до впізнання від 08 вересня 2017 року , ОСОБА_21 впізнав ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , як осіб,які нанесли тілесні ушкодження, також потерпілий впізнав ОСОБА_14 . Як зазначено в протоколі, ОСОБА_21 впізнав осіб по обличчю,

- під час проведення слідчого експерименту від 28 жовтня 2017 року, ОСОБА_21 пояснив обставини вчинення щодо нього злочину та показав на статистах хто і як із підозрюваних виконував свої дії при вчиненні злочину.

Потерпілий ОСОБА_66 в судових засіданнях надавав наступні послідовні пояснення, що 30 серпня 2017 року близько 24 годин,вночі йшов по вул. Слобожанській в напрямку вул. Громова, м. Люботин. У нього в руках була пляшка пива. Його обігнав ОСОБА_55 і в цей момент не очікувано наніс удар в скроню. Він не упав тоді, втримався на ногах. Потім він увернувся від нападників та почав втікати в сторону центра. В цей момент в нього полетіла його пляшка пива. Коли перебігав дорогу, то побачив, що їх було троє. ОСОБА_12 наздогнав його та наніс ззаду удар по ногах. Соколов забіг наперед. ОСОБА_21 упав на дорогу, обличчям вниз. Потім молодики почали наносили йому удари ногами по спині та по тулубу.. Коли лежав, вирвали барсетку, хто саме не пам`ятає. Він не міг чітко побачити, хто куди наносить удари, голова прижата до землі була. Коліно в шию було притиснуто з лівої сторони. Потім у нього з правої руки вирвали сумку та витягли з кармана телефон, коли він лежав на землі. Після чого побігли в сторону Слобожанської вниз. Забрали сумку і телефон.

ОСОБА_21 пішов за нападниками та побачив, що вони втрьох сиділи під парканом на протилежному боці. Вінзапитав, де його сумка, бо там був паспорт і пенсійне посвідчення, вони сказали, щоб він підійшов до них ближче і вони повернуть сумку. Коли біля ОСОБА_21 зупинився автомобіль, хлопці втекли,аводій його довіз до відділу поліції. Потерпілий пояснив, що напад був неочікуваний та він не мав можливості супротиву.

Обвинувачені повністю визнали обставини вчинення злочину відносно ОСОБА_21 та свою вину у вчиненні вказаного злочину визнали повністю, надавши пояснення, що відповідають поясненням потерпілого та встановлених судом обставинам.

За таких обставин, з урахуванням наведених доказів, суд приходить до висновку, що неповнолітні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, який необхідно кваліфікувати як злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України.

По епізоду відкритого викрадення майна ОСОБА_25 , крім повного визнання вини обвинуваченим, винуватість ОСОБА_13 , підтверджується безпосередньо дослідженими під час судового розгляду наступними доказами:

ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що 15 лютого 2018 року після 24 год, перебуваючи під домашнім арештом, разом з друзями ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 пішли до магазину за продуктами. Потім вони зустріли раніше не знайому їм дівчинку, яка напросилася йти разом з ними до Центрального ринку. ОСОБА_13 йшов разом з друзями, вони спілкувались, дівчина просто йшла попереду. В районі вул. Ярославської вони побачили двох чоловіків, в одного з чоловіків випав планшет. Дівчинка підбігла та схопила планшет і побігла. Чоловік наздогнав її, збив з ніг, дівчинка випустила з рук планшет, який впав на дорогу. Тоді ОСОБА_70 забрав планшет з асфальту та втік. В подальшому ОСОБА_13 продав планшет в підземному переході станції метро «Південний вокзал».

Виручені кошти ОСОБА_13 поділив між собою та друзями, їх вони витратили на продукти харчування.

Потерпілий ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснив, що вночі 15 лютого 2018 року він разом з другом ОСОБА_71 знаходився на вул. Ярославській в м. Харків. В нього в руках був планшет, який чи випав, чи його вибили, ОСОБА_25 не пам`ятає. Підбігла дівчинка,яка схопила планшет і почала тікати, потерпілий побіг за нею. Потерпілий наздогнав дівчинку, схопив її за ногу, від чого вона впала на землю. В результаті боротьби дівчинка впустила планшет на землю. Підбіг ОСОБА_13 схватив планшет і втік. ОСОБА_72 кричав ОСОБА_13 , щоб останній зупинився, але він втік. Потерпілий викликав поліцію, та до їх приїзду утримував дівчинку, яка поводилася дивно. В подальшому планшет було повернуто потерпілому слідчим.

В судовому засіданні допитано в якості ОСОБА_73 , який попереджений про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України та пояснив наступне.

Навесні 2018 року після 24.00 год. він, ОСОБА_74 , ОСОБА_75 та ОСОБА_34 гуляли. Біля магазину «Кулинічі» на Південному вокзалі їх компанія зустріла раніше незнайому дівчинку, вона пішла разом з ними. Біля автовокзалу на Центральному ринку вони побачили 2 чоловіків, в одного з них випав планшет. Дівчинка підбігла, забрала планшет , потім вона його впустила, а ОСОБА_13 підняв його та втік.. Потім всі зустрілись на Південному вокзалі та пішли ночувати до ОСОБА_13 . Вранці ОСОБА_13 продав планшет на Південному вокзалі, за яку суму свідку не відомо.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_76 , який попереджений про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України підтвердив покази ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_22 , надавши наступні покази.

Навесні 2018 року після 24.00 год. він, ОСОБА_77 , ОСОБА_75 та ОСОБА_34 гуляли в районі Центрального ринку в м. Харкові. Біля магазину «Кулинічі» на Південному вокзалі їх компанія зустріла раніше незнайому дівчинку, вона пішла разом з ними. Він та ОСОБА_78 йшли попереду, інші позаду. Біля автовокзалу на Центральному ринку вони побачили 2 чоловіків, в одного з них випав планшет. Дівчинка підбігла, забрала планшет, потім вона його впустила, а ОСОБА_13 підняв його та втік. Потім всі зустрілись на Південному вокзалі та пішли ночувати до ОСОБА_13 . Вранці свідок дізнався, що його товариші в поліції, бо ОСОБА_13 викрав планшет.

В судовому засіданні допитано в якості свідка ОСОБА_79 , який попереджений про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України та пояснив наступне.

ОСОБА_80 працює реалізатором з продажу мобільних телефонів в кіоску, що розташований на станції метро «Південний вокзал». Всередині лютого 2018 року до нього підійшов ОСОБА_57 та запропонував придбати планшет ТМ «Леново», разом з ним було ще 2 хлопців. ОСОБА_57 сказав, що йому терміново потрібні гроші для матері, планшет належить йому, але документи він принесе згодом. Вони домовилися, що ОСОБА_80 придбає планшет за 800 -1000 грн., але спочатку віддасть 600- 800 грн.,а решту після того,я к будуть надані документи на планшет. Цього ж дня працівники поліції повідомили, що планшет викрадений, та він добровільно його видав.

Крім того, вина ОСОБА_13 за вказаним епізодом обвинувачення підтверджується наступним:

- заявою від 15 лютого 2018 року про вчинення злочину, фабула якої відповідає наданим потерпілим в судовому засіданні показанням,

- протоколом огляду місця події від 15 лютого 2018 року за участю потерпілого ОСОБА_25 , понятих ОСОБА_81 , ОСОБА_82 в ході проведення якого було повністю оглянуто територію поблизу будинку № 9 по вул. Ярославській в м. Харків, з фототаблицею до протоколу огляду місця події ( т.12 а.с.65-67),

- заявою ОСОБА_13 про вилучення у нього грошових коштів у розмірі 500 грн. від продажу планшету «Леново», який він відкрито викрав біля будинку № 9 по вул. Ярославській в м. Харків 15 лютого 2018 року,

- змістом протоколу огляду місця події від 15 лютого 2018 року за участю неповнолітнього ОСОБА_13 та його законного представника ОСОБА_83 , понятих ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , в присутності яких ОСОБА_13 видав грошові кошти, які йому дали за викрадений планшет, з фото таблицями ( т.12 а.с.69-72),

- висновком судово товарознавчої експертизи № 4037 від 12 березня 2018 року, згідно якого вартість викраденого планшету «Lenovo» моделі ТВЗ- 730 Х на 15 лютого 2018 року складала 2750 грн. (т.12 а.с. 77-81),

- змістом протоколу пред`явлення особи для впізнання від 15 лютого 2018 року (за фотокартками), відповідно до якого, потерпілий ОСОБА_25 впізнав хлопця на фотокартці «3, де був зображений ОСОБА_13 , що саме цей хлопець заволодів його планшетом (а.с. 83-86),

- як вбачається з протоколу огляду місця події від 15 лютого 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_80 в службовому кабінеті Холодногірського ВП добровільно видав планшет «Lenovo» модель ТВ3- 730Х, який він придбав 15 лютого 2018 року у юнака 16-17 років біля кіоску №14 на ст. метро «Південний вокзал» у м. Харків за 500 грн. з фото таблицями (т.12 а.с.87-91),

- змістом протоколу огляду місця події від 15 лютого 2018 року, під час якого у ОСОБА_24 вилучено 75 грн., які йому дав ОСОБА_13 (т.12 а.с. 92-93),

- змістом протоколу огляду місця події від 15 лютого 2018 року, під час якого у ОСОБА_22 вилучено 76 грн., які йому дав ОСОБА_13 (т.12 а.с. 94-95),

- змістом протоколу пред`явлення особи до впізнання за фотокартками від 04 квітня 2018 року, під час якого ОСОБА_80 впізнав по фотокартці хлопця, який 15 лютого 2018 року вранці продав йому планшет «Lenovo» моделі ТАВ 37 за 800 грн., ОСОБА_80 обрав фото із зображенням ОСОБА_13 (т.12 а.с.102-105).

За таких обставин, з урахуванням наведених доказів, суд приходить до висновку, що неповнолітній ОСОБА_13 , вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, який необхідно кваліфікувати як злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України.

Таким чином, надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази вини обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, є належними та допустимими.

Суд розглядає справу у відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, згідно якого ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 пред`явлено обвинувачення за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України, кваліфікує їх дії саме за цими статтями, підстав для зміни кваліфікації, виключення частини обвинувачення чи виправдання - відсутні.

Показання ОСОБА_12 щодо його непричетності до вчинення злочину відносно ОСОБА_18 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки документально спростовані стороною обвинувачення.

Обвинувачені мають право змінювати покази, але їх поведінка спрямована на зменшення своєї ролі у вчиненні злочинів, свідчить лише про бажання уникнути відповідальності за скоєне.

Під час судового розгляду обвинувачені заявляли суду про застосування до них недозволених заходів, зокрема, щодо їх побиття з метою отримання показів про визнання вини. Судом встановлено, що під час проведення досудового розслідування, всі обвинувачені в присутності захисника відмовилися надавати покази, скориставшись ст. 63 Конституції України.

Крім того, з метою перевірки показів обвинувачених, судом направлено відповідну ухвалу до територіального підрозділу ДБР.

За наслідками проведених перевірки та досудового розслідування, слідчим ДБР прийнято постанову 29 липня 2019 року про закриття провадження у зв`язку з відсутністю складу злочину на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Суд розцінює невизнання кваліфікації обвинуваченими за ч.2 ст. 187 КК України при повному визнанні обставин скоєння злочину, як спробу уникнути негативних наслідків, що полягає у настання кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 187 КК України, якою передбачено мінімальне покарання 7 років позбавлення волі, а ч.2 ст. 186 КК України передбачає максимальне покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Також, що стосується доводів обвинувачених щодо невизнання вини за ч.2 ст. 187 КК України за епізодом щодо нападу на потерпілого ОСОБА_19 , суд також оцінює їх критично, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та спростовуються наведеними у вироку належними та допустимимидоказами, наданими стороною обвинувачення.

Здійснюючи вказані злочини, неповнолітні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 розуміли їх суспільну небезпечність, усвідомлювали можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від вказаних дій та бажали їх настання, тобто діяли з прямим умислом.

Відповідно до вимог ст.94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку та для відповідного процесуального рішення. Досліджені і перевірені судом докази у справі, якими обґрунтовується винуватість ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненому є узгодженими, співпадають між собою та сумніву у своїй належності та допустимості у суду не викликають.

Даючи оцінку всім наведеним у вироку доказам у їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України доведена повністю та знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.

Згідно ст. 12 КК України неповнолітні скоїли тяжкі злочини.

Як встановлено в судовому засіданні неповнолітні ОСОБА_13 та ОСОБА_12 вчинили тотожні злочини, а тому суд кваліфікує їх дії за ч.2 ст. 186 КК України за всіма епізодами вчинення крадіжок, а не за кожен із них окремо, оскільки вони підпадають під дію однієї і тієї ж частини однієї статті закону України про кримінальну відповідальність і повторної кваліфікації не потребують, що повністю узгоджується з роз`ясненнями, які містяться у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року №12. Тому, за кожен із епізодів не може бути призначено і окреме покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченим, у відповідності зі ст. 65, 103 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, думку потерпілих, суд вважає за можливе призначити обвинуваченим покарання за ч. 2 ст. 186 КК України та ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі в межах санкцій цих статей, на підставі ст. 70 КК України остаточно призначити покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі без конфіскаціє майна. При цьому, суд не знаходить правових підстав для застосування правил ст.ст. 69, 75, 104 КК України, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є виваженим, справедливим, а також необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нового злочину. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, дані про осіб обвинувачених, обставини, які пом`якшують та обтяжують їх покарання.

Відповідно до ст. 103 КК України при визначенні покарання неповнолітнім суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови їх життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості неповнолітніх осіб.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , суд керується вимогами ст. 65 - 68, 102, 103 КК України, а саме: враховується ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, особи винних, обставини, що пом`якшують покарання, ставлення потерпілих, які вважають, що обвинуваченим має бути призначене суворе покарання. а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення неповнолітніх ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 та запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.2 ст. 187 КК України.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених і попередження вчинення нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Дослідженням особи неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 встановлено, що він раніше судимий, має незняту непогашену судимість, вчинив злочин в період дії іспитового строку, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має базову загальну середню освіту.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_12 вчинив новий злочин до повного відбуття покарання за вироком вироком Славянського міськрайонного суду Донецької області від 18 листопада 2016 року за ч.1 ст. 185 КК України, суд призначає остаточне покарання з урахуванням вимог ст. 71 КК України, а саме до покарання, призначеного за данним вироком, суд частково приєднує покарання за попереднім вироком у виді одного місяця позбавлення волі.

Згідно висновку досудової доповіді щодо неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 орган пробації вважає, що виконання покарання у громаді можливе у виключному випадку, за умови здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально- виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. Проте, орган пробації вважає, що його виправлення без обмеження або позбавлення волі може становити небезпеку для суспільства чи окремих громадян. Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється як середній.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_12 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, вчинення злочину в неповнолітньому віці. Суд також враховує умови проживання, виховання неповнолітнього ОСОБА_12 , який мешкав з батьком, мачухою, зведеною сестрою в м. Запоріжжя, після конфлікту з батьком опинився в м. Харків, де сам себе забезпечував.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 злочинів, вищезазначені данні щодо осіб обвинувачених, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. За зазначених обставин, суд дійшов висновку про призначення покарання у межах, встановлених санкцією статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, у виді позбавлення волі. Також суд вважає, що враховуючи пом`якшуючі обставини, керуючись загальними принципами справедливості та виходячи із реальної ситуації по перевихованню обвинувачених, слід визначити їм строк покарання у мінімальному розмірі, перебаченому за більш тяжкий злочин, без застосування конфіскації майна. При цьому, суд враховуючи, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, вважає, що обвинувачений має можливість, перебуваючи в установі відбування покарання опанувати нові трудові навички та здобути знання завдяки організації трудового та освітницького процесу у даних установах, мати забезпечену державою гарантію на оплачувану працю, організовану відповідно до вимог законодавства про працю, мати право брати участь у роботі самодіяльних організацій та гуртків соціально корисної спрямованості, займатися фізичною культурою і спортом, користуватися бібліотекою, настільними іграми та визначеними правилами технічними засобами для вдосконалення та розвитку своїх здібностей.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_13 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має статус дитини -сироти. Має базову загальну середню освіту, перебуваючи під домашнім арештом, вчинив новий тяжкий, корисливий злочин.

Згідно висновку досудової доповіді щодо неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_13 орган пробації вважає, що виконання покарання у громаді можливе у виключному випадку, за умови здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально- виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. Проте, орган пробації вважає, що його виправлення без обмеження або позбавлення волі може становити небезпеку для суспільства чи окремих громадян. Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється як середній.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_13 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, вчинення злочину в неповнолітньому віці. Суд також враховує умови проживання, виховання неповнолітнього ОСОБА_13 , який тривалий час мешкав окремо від матері. Мати та бабуся ОСОБА_13 притягувалися до кримінальної відповідальності, він перебував в оточенні осіб, які мають схильність до вчинення злочинів. Мати постійно працювала, вихованням сина не переймалася, увага до сина могла забезпечити попередження вчинення нових злочинів.

Обставин, які обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_13 згідно ст. 67 КК України не вбачається.

Під час проголошення останнього слова ОСОБА_13 зазначив, що він розкається у вчиненні злочинів, за ч.2 ст. 186 КК України, він готовий нести покарання за вчинене, але просив врахувати, що він вже 3 роки перебуває під вартою та в нього було достатньо часу подумати над своєю поведінкою. ОСОБА_13 просив врахувати, що відбування покарання в місцях позбавлення волі руйнує особистість, негативно вплине на його подальше життя, та в нього не буде іншого вибору, крім як після відбуття покарання знову повернутись до місць відбування покарання, оскільки він не буде пристосований до життя в соціумі.

Суд також бере до уваги кількість та характер скоєних злочинів, які вчинені групою осіб з застосуванням насилля, за короткий проміжок часу.

Дослідженням особи неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_14 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Має базову загальну середню освіту, за час розгляду справи працевлаштований на ТОВ «Брент Ойл 95».

Згідно висновку досудової доповіді щодо неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_14 орган пробації вважає, що виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально- виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється як низький.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_14 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, вчинення злочину в неповнолтііньому віці. Суд також враховує умови проживання, виховання неповнолітнього ОСОБА_14 , який мешкав з мамою та вітчимом ОСОБА_27 . Мати постійно працювала, щоб забезпечити родину, увага до сина могла забезпечити попередження вчинення нових злочинів.

Суд враховує як обставину, яка пом`якшує обвинуваченим покарання, - щире каяття у вчиненому, так як щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. (Постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18)).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 297/562/17 (провадження № 51-329км18)), згідно якої щире каяття, як таке, характеризує суб`єктивне ставлення винного до вчиненого злочину, яке полягає в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалася. За наявності щирого каяття особи не обов`язковим має бути активне сприяння у розкритті злочину. Активне сприяння розкриттю злочину є окремою обставиною, що пом`якшує покарання, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК. Тобто передбачені п. 1 ч. 1 ст. 66 КК обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, є альтернативними, незалежними та можуть існувати відокремлено одна від одної.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_14 визнав повністю свою вину в інкримінованих йому злочинах, засуджує свою поведінку, шкодує за вчиненим, вибачився перед потерпілими.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_14 згідно ст. 67 КК України не вбачається.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, тяжкість вчинених злочинів, а також відомості, що характеризують особи обвинувачених, думку потерпілих, які наполягали на суворій мірі покарання ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , та приймаючи до уваги кількість епізодів, їх ставлення до вчиненого на протязі всього судового розгляду, зухвалу поведінку ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , їх ставлення до потерпілих, в адресу яких вони допускали цинічні вислови, що свідчить про їх стійку антисоціальну направленість та небажання стати на шлях виправлення і недопущення в подальшому порушень закону, суд вважає, що покарання та виправлення обвинувачених, запобігання скоєнню ними нових злочинів неможливе без ізоляції від суспільства, вони повинні понести покарання у виді позбавлення волі, що буде відповідати вчиненому, а також з огляду на принципи законності, справедливості, індивідуалізації та достатності покарання для подальшого виправлення обвинувачених.

При цьому, суд також не вбачає підстав для застосування положень ст. 69 КК України, про що у судовому засіданні просили обвинувачені, їх законні представники та захисники. При визначенні остаточного покарання ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підлягаютьзастосуванню правила ч.1 ст. 70 КК України, а відносно ОСОБА_12 і ч.1 ст.71 КК України.

Що ж стосується щирого каяття та вчинення злочинів неповнолітніми, то це само по собі, при наявності вищевказаних обставин, не зменшує істотно ступінь тяжкості вчинених обвинуваченими злочинів та не є достатньою підставою для застосування норм ст. ст. 69, 75, 104 КК України, тобто звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_12 необхідно рахувати з часу його фактичного затримання з 31 серпня 2017 року.

Керуючись ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання, засудженому ОСОБА_12 строк попереднього ув`язнення з 31 серпня 2017 року до набранням вироком законної сили, виходячи із наступного співвідношення: один день перебування під вартою - відповідають одному дню позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_13 необхідно рахувати з часу йогофактичного затримання з 31 серпня 2017 року.

Керуючись ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання, засудженому ОСОБА_13 строк попереднього ув`язнення з 31 серпня 2017 року по 27 жовтня 2017 року, з 20 лютого 2018 року до набранням вироком законної сили, виходячи із наступного співвідношення: один день перебування під вартою - відповідають одному дню позбавлення волі.

Потерпілі з цивільними позовами не зверталися, що не позбавляє їх прав звернутися з позовом в цивільно правовому порядку.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинувачених витрати за проведення судової експертизи.

Питання щодо судових витрат слід вирішити в порядкуст. 124 КПК України, щодо речових доказів - в порядкуст.100 КПК України.

В ході досудового розслідування та судового розгляду до обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а обвинуваченому ОСОБА_14 домашнього арешту, які слід залишити без змін до набрання вироком чинності.

Керуючись ст.ст.100,124,128-129,349, 368-371, 373-375, 394 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_12 винним у вчиненні злочинів, передбаченихч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення воліна строк 5 ( п`ять)років.

Визнати ОСОБА_12 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім ) років без конфіскації майна.

Відповідно ч.1 ст. 70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_12 визначити за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді 7 (сім) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Славянського міськрайонного суду Донецької області від 18 листопада 2016 року за ч.1 ст. 185 КК України, остаточно визначити ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім ) років 1 (один ) місяць без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_12 рахувати з часу фактичного затримання з 31 серпня 2017 року.

Визнати ОСОБА_13 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Визнати ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім ) років без конфіскації майна.

Відповідно ч.1 ст. 70 КК України, остаточне ОСОБА_86 визначити за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді 7 (сім) років позбавлення волібез конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_13 рахувати з часу фактичного затримання з 20 лютого 2018 року. Зарахувати в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 31 серпня 2017 року по 27 жовтня 2017 року, з 20 лютого 2018 року.

Визнати ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 ( чотири) роки.

Визнати ОСОБА_14 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім ) років без конфіскації майна.

Відповідно ч.1 ст. 70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_14 визначити за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді7 (сім) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_14 рахувати з часу фактичного затримання.

Запобіжні заходи відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у виді взяття під варту, ОСОБА_14 у виді домашнього арешту, залишити раніше обрані до набрання вироком чинності.

Процесуальні витрати за виконання судових товарознавчих експертиз № 19574-19580 від 19 жовтня 2017 року в сумі 792,00 грн. та судових товарознавчих експертиз № 19581-19587 від 19 жовтня 2017 року в сумі 792,00 грн., а всього 1586 грн. стягнути солідарно з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави.

Процесуальні витрати за виконання судово - товарознавчої експертизи № 17140 від 18 вересня 2017 року в сумі 990,00 грн. стягнути солідарно з , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави.

Процесуальні витрати за виконання судово - товарознавчої експертизи № 4037 від 12 березня 2018 року в сумі 715,00 грн. стягнути з , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Держави.

Скасувати арешт на майно гроші в сумі 500, 75, 76, а всього 651 грн., планшет ТМ «Lenovo» модель ТВ3-730Х ТАВ 1GB +16GBL UA (1(S) ZA130047UA S/N:NZC7R35A, imei 1 83410, imei 2 НОМЕР_7 , в чохлі чорного кольору з сім картками операторів мобільного зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_8 та «Lifecell» з номером НОМЕР_9 , накладений на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2018 року, обернувши грошові кошти в дохід Держави.

Речовий доказ:Нокіа 225 (rm1011) dual sim (imei НОМЕР_1 , імеі ІІ: НОМЕР_2 ) який переданий на зберігання до камери схову речових доказів Холодногірського ВП ГУНП України, вважати повернутим потерпілому ОСОБА_18 .

Речові докази - мобільний телефон SamsungSM-G130E вартістю 875 грн. 00 коп., в безкольоровому силіконовому чохлі, в якому знаходились дві sim-картки з оператором мобільного зв`язку «Vodafon» ( НОМЕР_3 ) та «Київстар» ( НОМЕР_4 ), шкіряний гаманець ТМ «Tailan» коричневого кольору, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_19 , вважати повернутими власнику.

Речові докази - шкіряну чоловічу сумку ТМ «Fashin», накопичувач пам`яті на 8 Гб ТМ «Verbatim» вартістю 117 грн. 00 коп., адаптер для накопичувача пам`яті ТМ «SiliconPower», дерев`яна розкладна ікона, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_21 , в якому під обкладинкою також знаходилось пенсійне посвідчення ОСОБА_21 , грошові кошти у сумі 70 грн. та один долар США., мобільний телефон «Nokia 301» в якому знаходились сім-картки мобільних операторів «Vodafon» ( НОМЕР_5 ) та «Київстар» ( НОМЕР_6 ) - передані на зберігання потерпілому ОСОБА_21 , вважати повернутими власнику

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Люботинський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженим, законним представникам та захисникамзасуджених, прокурору, потерпілимнаправити копію вироку не пізніше наступного дня.

Суддя(підпис) ОСОБА_1