Справа № 733/698/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/272/20
Категорія - ст. 185 ч. 3 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Чернігівського апеляційного суду в режимі відеоконференції у порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 04 червня 2019 року за №0000207 за апеляційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_8 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 грудня 2019 року та апеляційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_8 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 лютого 2020 року, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ічня, Чернігівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, учня 2 курсу ДПТНЗ «Ічнянський професійний аграрний ліцей» за спеціальністю « Слюсар з ремонту сільськогосподарських машин та устаткування. Тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва. Водій автотранспортних засобів», із базовою загальною середньою освітою, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 грудня 2019 року ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 100 КК України у виді 120 годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу не застосовувався.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 лютого 2020 року внесено виправлення у вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 грудня 2019 року щодо ОСОБА_10 та зазначено про доповнення резолютивної частини вироку словосполученням «із застосуванням статті 69 КК України».

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_10 на початку березня 2018 року близько 20 години, за попередньою змовою з особою, матеріли щодо якої виділено в окреме провадження, та ОСОБА_11 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшли до охоронюваної території ПОСП «Жадьківське», яке розташоване за адресою: м. Ічня. вул. Жадьківська, 34 Чернігівської області, де особа, матеріли щодо якої виділено в окреме провадження, спільно з ОСОБА_11 через паркан проникли на територію підприємства, а обвинувачений ОСОБА_10 залишився на сторожі поза межами підприємства.

В подальшому умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді матеріальної шкоди, особа, матеріли щодо якої виділено в окреме провадження, спільно з ОСОБА_11 через вікно проникли до приміщення майстерні ПОСП «Жадьківське», розташованого за адресою: м. Ічня, вул. Жадьківська, 34 Чернігівської області, звідки викрали акумулятор АКБ 6СТ-190 Аз (3) Virbac, що належить ПОСП «Жадьківське». Після чого, викрадений акамулятор АКБ 6СТ-190 Аз (3) Virbac передали через паркан ОСОБА_10 та перенесли його втрьох до нежитлового господарства, яке розташоване неподалік ПОСП «Жадьківське».

У подальшому, викрадений акумулятор АКБ 6СТ-190 Аз (3) Virbac особа, матеріли щодо якої виділено в окреме провадження, продав ОСОБА_12 який не був обізнаний про походження вказаного акумулятора.

Згідно висновку експерта № 44 від 09.07.2018 року ринкова вартість однієї АКБ 6СТ-190 Аз (3) Virbac виготовленої та введеної в експлуатацію з 2015 pоку, з урахуванням зносу станом на момент вчинення злочину складала 1 228,76 грн.

В поданій апеляційній скарзі заступник прокурора Чернігівської області ОСОБА_8 не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 , просить змінити вирок у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Просить призначити ОСОБА_10 покарання за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у відповідності до ст. 100 КК України у виді 120 годин громадських робіт.

Прокурор звертає увагу, що покарання ОСОБА_10 за ч.3 ст. 185 КК України призначено із застосуванням ст. 100 КК України у виді 120 годин громадських робіт. Разом з тим, санкцією ч.3 ст. 185 КК України визначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

Фактично судом призначено покарання, що є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, яке відповідає максимальній межі покарань у виді громадських робіт, що може бути призначене неповнолітнім у віці від 16 до 18 років, яка визначена ст. 100 КК України. Незважаючи на це, судом при призначенні саме такого виду покарання не наведено посилання на ч.1 ст. 69 КК України, що вказує про незастосування закону, який підлягав застосуванню.

В апеляційній скарзі поданій заступником прокурора Чернігівської області на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської обсті від 04.02.2020 року, автор скарги просить поновити строк на апеляційне оскарження цієї ухвали, у зв`язку з поважністю причин його пропуску, а також скасувати ухвалу, як незаконну та таку, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення про виправлення описки, в порушення ст. 379 КПК України, фактично не здійснив виправлення, а змінив вирок суду від 09.12.2019 року, включивши посилання на ст.. 69 КК України, яка судом не застосовувалась. Крім того, в порушення вимог ч.2 ст. 379 КПК України, судом першої інстанції за відсутності належного повідомлення учасника кримінального провадження, зокрема прокурора, який забезпечував підтримання обвинувачення, проведено розгляд питання про внесення виправлень. Враховуючи, що і сама ухвала не була направлена до відома учасникам судового провадження та про неї стало відомо при ознайомленні з матеріалами справи, вказані обставини засвідчують поважність пропуску строку на апеляційне оскарження зазначеного рішення.

Інші учасники кримінального провадження вирок суду та ухвалу про виправлення описки не оскаржували.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора на підтримку поданих апеляційних скарг, позицію захисника, який приймав участь в апеляційному провадженні в режимі відеоконференції, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що ці апеляційні скарги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Прокурор просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали, оскільки він не був повідомлений судом першої інстанції про розляд питання щодо виправлення описки у вироку, а також йому не надсилали копії ухвали.

Про дану ухвалу прокурор дізнався лише ознайомившись з матеріалами кримінального провадження.

Зважаючи на викладені обставини, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 лютого 2020 року, як такий, що пропущений з поважних причин.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду про виправлення описки скасувати, оскільки нею було фактично змінено зміст вироку в частині призначеного покарання.

Так, відповідно до ч.1 ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Однак, суд першої інстанції, приймаючи рішення про виправлення описки в оскаржуваному вироку, насправді під видом виправлення описки фактично змінив призначене покарання, що суперечить вимогам закону.

Прокурор у своїй апеляційні скарзі, на думку колегії суддів, обґрунтовано посилається на те, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише виправляє описки та усуває очевидні арифметичні помилки. Виправлення допущених у вироку описок чи помилок допускається, якщо при цьому не змінюється суть судового рішення.

Проте, на думку колегії суддів, виходячи з мотивувальної частини вироку суду, яка не містить жодного посилання на положення ст. 69 КК України чи обґрунтування щодо можливості застосування цієї статті, суд першої інстанції хоча вказує про наявність обставин, які пом`якшують покарання, але, як того вимагає вказана стаття не зазначає про обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Враховуючи ці обставини, апеляційний суд приходить до висновку про допущення місцевим судом істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому слід задовольнити апеляційну скаргу прокурора та скасувати ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 лютого 2020 року.

Вирішуючи порушене прокурором в апеляційній скарзі питання щодо необхідності зміни вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 грудня 2019 року в частині призначеного покарання неповнолітнюму ОСОБА_10 , апеляційний суд при прийнятті рішення виходить з наступних положень.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Статтею 69 КК України передбачені випадки, коли суд за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного має право призначити більш м`яке покарання аніж те, що передбачено законом.

Пленум Верховного Суду України у пункті 8 своїй постанови №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" роз`яснив, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній частині - послатися на ч.1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Суд першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваного вироку проаналізував та зазначив, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України, за ч. 3 ст. 185 КК України є тяжким злочином, особу винного та його позицію до вчиненого, який за місцем проживання та навчання характеризується позитивно (а.к.п.93,94,); згідно повідомлення Ічнянської ЦРЛ на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не знаходиться (а.к.п. 89), згідно повідомлення Ічнянського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області на протязі 2017-2018 року до адміністративної відповідальності не притягувався (а.к.п.90), на обліку в службі у справах дітей Ічнянської районної державної адміністрації не перебуває(а.к.п. 91), родинна ОСОБА_10 не знаходиться на обліку сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах та не перебувала під соціальним супроводом центру (а.с.92), згідно висновку Ічнянського РС філії ДУ «Центр пробації», особистість обвинуваченого та його спосіб життя, а також визначений низький рівень ризику вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення, як про це зазначає орган пробації, за цих підстав виправлення ОСОБА_10 без ізоляції від суспільства можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, а у разі призначення покарання не пов`язаного з позбавленням або обмеженням волі, органом пробації з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень у майбутньому буде застосовано щодо обвинуваченого різноманітні заходи соціально-виховного впливу. Також судом враховано, що ОСОБА_10 раніше не судимий (а.с.88), вчинив злочин, будучи неповнолітнім.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , згідно ст. 66 КК України судом визнані щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , згідно ст. 67 КК України судом встановлено не було.

Враховуючи дані обставини, у суду першої були наявні всі підстави за наявності кількох пом`якшуючих покарання обставин призначити обвинуваченому більш м`яке покарання ніж передбачене законом із застосуванням ст.69 КК України.

Разом з тим в мотивувальній частині вироку суд першої інстанції жодним чином не обґрунтував таку можливість, хоча і призначив покарання нижче від найнижчої межі, не передбачене санкцією інкримінованої статті.

З урахуванням обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, якими апеляційний суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину неповнолітнім, а також з урахуванням особи винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, визначений органом пробації низькій рівень ризику вчинення повторного злочину та позиції прокурора висловленої в апеляційній скарзі про необхідність і достатність призначеного судом першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про можливість призначення покарання з урахуванням ч.1 ст. 69 КК України, та у відповідності до ст. 100 КК України, у виді громадських робіт на строк визначений місцевим судом.

За таких обставин апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора, що вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.2 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Положеннями п.4 ч.1 ст.408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_8 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 грудня 2019 року та апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_8 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 лютого 2020 року задовольнити.

Поновити строк апеляційного оскарження ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 лютого 2020 року про виправлення описки.

Ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 лютого 2020 року про виправлення описки скасувати.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 грудня 2019 року щодо ОСОБА_10 змінити.

Призначити ОСОБА_10 покарання за ч.3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, у відповідності до ст. 100 КК України, у виді 120 годин громадських робіт.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4