Справа № 361/8448/19
Провадження № 1-кп/361/755/19
В И Р О К
Іменем України

13 грудня 2019 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю потерпілої ОСОБА_4
за участю обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари обвинувальний акт з угодою про примирення від 21 листопада 2019 року, укладеною між потерпілою та обвинуваченою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002950 від 19.10.2019 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Черкаси, Київської області, громадянки України, українки, з середньою освітою, не працюючої, не є інвалідом, не є депутатом, не одруженої, не маючої на утриманні малолітніх дітей, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, суд -

В С Т А Н О В И В:
І . Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, уклала усний договір оренди нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на якій розташований житловий будинок.
18 жовтня 2019 року, близько 08 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , діючи умисно, посягаючи на гарантоване Конституцією України право недопущення проникнення до житла чи до іншого володіння особи, відчинила хвіртку, через яку здійснюється вхід на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим незаконно проникла на вищевказану територію, яка відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, належить ОСОБА_6 , і якою, на підставі усної домовленості, користується ОСОБА_4 , чим порушила право останньої на недоторканість іншого володіння, гарантоване ст. 30 Конституції України.

ІІ. Стаття (частина статті) закону про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнається ОСОБА_5 .
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

ІІІ. Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.
21 листопада 2019 року, між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 була укладена угода про примирення у відповідності до ст.ст. 468, 469, 471, 473, 474 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала свою вину у зазначеному діянні, вчинення на користь потерпілої будь-яких дій, пов`язаних з відшкодуванням шкоди не вимагається, сторони погодились призначити покарання обвинуваченій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки та, на підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинувачену ОСОБА_5 від відбування покарання з встановленням іспитового строку терміном 1 рік. На підставі ст. 76 КК України, в період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання.
Відповідно до угоди, сторонам відомо та зрозуміло, що у відповідності до вимог статті 473 КПК України, наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і обвинуваченої є обмеження їх права на оскарження вироку згідно з положеннями частини четвертої статті 394 та частини третьої статті 424 КПК України, а для обвинуваченої - також її відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України.
В угоді сторонами обумовлено наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

IV. Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.
Суд доходить до висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину визнала у повному обсязі, щиро розкаялась у вчиненому, просила затвердити угоду, наслідки укладення та невиконання угоди розуміє, угода укладена нею добровільно, без будь-якого тиску, впливу, погроз щодо неї або обіцянок.

Потерпіла ОСОБА_4 також просила затвердити угоду про примирення, зазначила, що претензій майнового характеру до обвинуваченої не має, наслідки укладення та невиконання угоди розуміє, угода укладена нею добровільно, без будь-якого тиску, впливу, погроз щодо неї або обіцянок.

Прокурор підтримав позицію обвинуваченої та потерпілої щодо затвердження угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченою, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена беззастережно визнала свою вину, цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також наслідки, передбачені ст. 476 КПК України в разі невиконання угоди.

Потерпіла ОСОБА_4 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені у п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України.

V. Мотиви призначення покарання.
Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , згідно зі ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості з призначенням обвинуваченій, узгодженого сторонами покарання.
Відповідно до угоди, сторони погодились на призначення обвинуваченій ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_5 від відбування покарання з встановленням іспитового строку терміном 1 рік. На підставі ст. 76 КК України, в період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання.

VІІІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст. 131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 під час досудового розслідування і судового провадження не застосовувались.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрати у кримінальному проваджені - відсутні.

Шкода кримінальним правопорушенням не завдана.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 468, 469, 471, 473- 475, 476 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 21 листопада 2019 року, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002950 від 19.10.2019 року.

ОСОБА_5 визнати винною у пред`явленому обвинувачені за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити їй покарання за цією статтею у виді 2 років обмеження волі.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши їй іспитовий строк 1 (один) рік.
Зобов`язати ОСОБА_5 відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України в період іспитового строку періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:
-Металеву решітку та металеву трубу, які повернуті потерпілій залишити у вільному користуванні та розпорядженні потерпілої ОСОБА_4 .

Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарги, якщо такі скарги не було подано.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченій.

Суддя ОСОБА_1