Справа № 759/365/18 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/674/2020 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України
15 червня 2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю:

прокурора - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

захисника - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 010185 від 17.11.2017 за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 травня 2019 року,

в с т а н о в и л а:
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30 травня 2019 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 03.03.2016 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік;

засуджено за ч. 1 ст. 389 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік;

на підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік;

на підставі ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , будучи засудженим вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2016 за ч.1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, на підставі на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік з покладення обов`язків, передбачених ст. 76 КК України вчинив новий злочин за наступних обставин.

В порядку відбування покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, у ОСОБА_8 було вилучене посвідчення водія.

11 квітня 2016 року ОСОБА_8 поставлений на облік в Святошинському РС Київського міського відділу з питань пробації в частині виконання додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки. ОСОБА_8 роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на три роки, та попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання на підставі ч. 1 ст. 389 КК України.

Разом з тим, 20.02.2017 приблизно о 00 годині 10 хвилин ОСОБА_8 керував автомобілем «Форд Таурас» номерний знак НОМЕР_1 по вул. В.Покотила, 5 в м. Києві без посвідчення водія з ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.1, 2.5 ПДР України. За вказані дії ОСОБА_8 постановою Святошинського районного суду м. Києва від 16.03.2017 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Крім того, ОСОБА_8 17.06.2017 приблизно о 01 годині 30 хвилин керував автомобілем «Форд Таурас» номерний знак НОМЕР_1 по вул. Жолудєва, 3 в м. Києві без посвідчення водія в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.1, 2.9 ПДР України. За вказані дії ОСОБА_8 постановою Святошинського районного суду м. Києва від 03.07.2017 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини вчинення злочину, доведеність вини ОСОБА_8 та правильності кваліфікації його дій, указав на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування ст. 75 КК України, яка не підлягає застосуванню та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. В обґрунтування доводів апеляційної скарги указав, що суд при призначенні покарання ОСОБА_8 не надав необхідної і об`єктивної оцінки відомостям про підвищений ступінь суспільної небезпеки особи обвинуваченого, який протягом іспитового строку двічі грубо порушував умови звільнення від відбування покарання. Вказане, на думку прокурора, указує що виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства є неможливим. Крім того, звернув увагу, що в матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які підтверджують наявність обставини, що пом`якшує покарання, як щире каяття. Визнання вини ОСОБА_8 свідчить лише про те, що останній під тиском беззаперечних доказів намагається уникнути справедливого реального покарання за вчинений злочин. Вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання, суд проігнорував конкретні обставини, спосіб та мотиви вчинення обвинуваченим інкримінованих злочинів, а саме схильність ОСОБА_8 до повторного вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння. Зауважив, що суд всупереч вимогам закону, незаконно призначаючи покарання обвинуваченому із застосуванням положень ст. 75 КК України, не зміг навести жодних переконливих доводів щодо можливості виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства. Просив оскаржуваний вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 1 ст. 389 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Рішення суду в частині доведеності вини ОСОБА_10 та правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 389 КК України учасниками судового провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.1 ст. 389 КК України у виді одного року обмеження волі призначене із дотриманням вимог закону. При призначені покарання суд врахував дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, також судом враховано тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину та обставини його вчинення, наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме, щире каяття та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

На підставі викладених обставин суд призначив обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.1 ст. 389 КК України таке покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині необґрунтованого застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 положень ст. 75 КК України, на думку колегії суддів, не грунтуються на вимогах закону.

Як вбачається із матеріалів справи вироком Святошинського районного суду м. Києва від 19.02.2018 року ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст. 389 КК України до покарання у виді одного року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку в один рік та на підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця поживання, роботи або навчання.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11.12.2018р. апеляційну скаргу першого заступника прокурора м. Києва задоволено частково. Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 19.02.2018 року щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст. 389, 75, 76 КК України скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції. (а.с.114-118).

Відповідно до ч.2 ст. 416 КПК України, при новому розгляді справи в суді першої інстанції посилення покарання допускається тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Між тим, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 19.02.2018 року щодо ОСОБА_8 із підстав застосування більш суворого покарання не скасовувався.
Так, відповідно до ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 11.12.2018 року, якою був скасований вирок Святошинського районного суду м. Києва від 19.02.2018 року вбачається, що підставою скасування цього вироку стала лише наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону. Наведене вказує на те, що ОСОБА_8 за ч.1 ст. 389 КК України не може бути призначене покарання більш суворе ніж обмеження волі строком на один рік та із звільненням ОСОБА_8 від відбування даного покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням зі встановленням іспитового строку на один рік та із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
З урахуванням викладеного вимоги апеляційної скарги заступника прокурора м. Києва про безпідставне застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 положень ст. 75 КК Українине можуть бути задоволені, а тому апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва слід залишити без задоволення, а вирокСвятошинського районного суду м. Києва від 30 травня 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 416, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 травня 2019 року щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст. 389 КК України залишити без змін.
Вирок може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців із дня проголошення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4