Справа №591/477/20 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження 11-сс/816/92/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою власника майна - ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 28 січня 2020 року про накладення арешту на майно,

учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційні ОСОБА_5 не погоджується з ухвалою слідчого судді, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що йому органом досудового розслідування не повідомлялось про підозру щодо вчинення будь-яких кримінальних правопорушень, передбачених Кримінальним кодексом України, він не є обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно - небезпечне діяння. Стверджує, що злочинів не скоював.

Також зазначає, що є добросовісним набувачем та власником вилученого майна, зокрема, трьох бензопил, які не мають ніякого відношення до кримінального провадження. Крім того, він є фізичною особою підприємцем, до діяльності якого входить лісопильне та стругальне виробництво, оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами й санітарно-технічним обладнанням, а тому вилучені бензопили, потрібні йому для ведення підприємницької діяльності.

Вважає, що ні слідчий, ні прокурор не навели підстав для вилучення та арешту, зазначеного у клопотанні слідчого, майна.

28 січня 2020 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми розглянувши клопотання слідчого постановила ухвалу, якою клопотання було задоволено та в рамках кримінального провадження № 0000013 накладено арешт на речі, вилучені під час огляду місця події 24.01.2020, а саме:

- три бензопили: дві бензопили марки SТІНL» та одна марки «ЕFСО»;

- товарно-транспортна накладна № 016083 від 23.01.2020 з підписами, товарно- транспортна накладна № 016084 від ___01.2020 (повна дана не заповнена) з підписами, специфікація-накладна до товарно-транспортної накладної № 016083, два не заповнені бланки «специфікація-накладна», польова відомість переліку дерев, лісорубний квиток.

Слідчий суддя мотивував постановлену ухвалу тим, що вилучені речовини та предмети є предметом вчинення злочину, їх використання необхідне для подальшого проведення слідчих дій; вони мають значення для кримінального провадження, оскільки зберегли сліди вчинення злочину, їх дослідження допоможе встановити істину по справі, визначити спосіб вчинення злочину, тобто вилучені речі є предметом вчинення злочину.

Заслухавши доповідь судді, доводи власника майна, який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді обґрунтованою та вмотивованою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000013 від 22.01.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відносно невстановлених осіб, які здійснили крадіжку стовбурів дерев у лісових насадженнях на території Ободівської сільської ради Білопільського району Сумської області, що завдала значної шкоди.

24 січня 2020 року було проведено огляд місця події домоволодіння ОСОБА_5 , в ході якого виявлено та вилучено майно, зокрема три бензопили: дві бензопили марки «SТІНL» та одна марки «ЕFСО».

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, ч. 2 зазначеної статті 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Речовим доказом у розумінні ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз диспозиції ст.185 КК України дозволяє стверджувати, що предметом крадіжки є майно, причому, чуже для винного, яке має певну вартість.

Отже, три бензопили та інше вилучене майно, критеріям ст. 98 КПК України, у контексті кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, не відповідають, а запропонований органом досудового розслідування захід забезпечення кримінального провадження є не відповідним предмету злочину, що розглядається у рамках даного кримінального провадження.

Крім того, власнику майна - ОСОБА_5 в рамках цього кримінального провадження не було повідомлено про підозру, цивільний позов заявлений не був, а санкцією ч. 3 ст. 185 КК України не передбачено конфіскація або спеціальна конфіскація.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя не звернув увагу на те, що слідчим не додано до клопотання відповідних доказів, які у своїй сукупності об`єктивно підтверджували б викладені у цьому клопотанні обставини, та свідчили б про доцільність накладення арешту на вищевказане майно.

Зокрема, слідчим не доведено, яким чином вилучені бензопили та бланки накладних можуть мати значення речового доказу у кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Вказані обставини не були належним чином досліджені та перевірені слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого, що вплинуло на законність, обґрунтованість та вмотивованість прийнятого ним рішення.

З огляду на викладене, втручання держави в право володіння майном у даному кримінальному провадженні, на думку колегії суддів, здійснено не на підставі кримінального процесуального закону та поза обсягами необхідними для даного кримінального провадження, а тому таке втручання не є виправданим, оскільки було здійснено за відсутності передбачених у національному законі підстав та об`єктивної необхідності в цьому.

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, колегія суддів враховує і усталену прецедентну практику ЄСПЛ на предмет відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Протокол і Конвенція), згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, не дотримавшись вимог ст.ст. 170-173 КПК, не з`ясувавши і не дослідивши в достатньому обсязі всіх тих обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно особи, слідчий суддя допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, внаслідок чого ухвала про арешт майна підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, тим самим задовольнивши апеляційні вимоги власника майна - ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 376, 170, 172, 173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу власника майна - ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 28 січня 2020 року, про арешт майна скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 про накладення арешту на речі, вилучені під час огляду місця події 24.01.2020, а саме: 1) три бензопили: дві бензопили марки «STIHL» та одна марки «EFCO»; 2) товарно-транспортна накладна № 016083 від 23.01.2020 з підписами, товарно-транспортна накладна № 016084 від 01.2020 (повна дана не заповнена) з підписами, специфікація-накладна до товарно-транспортної накладної № 016083, два не заповнені бланки «специфікація-накладна», польова відомість переліку дерев, лісорубний квиток.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3