Справа № 947/8666/20
Провадження № 1-кп/947/948/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.05.2020 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000439 від 11.02.2020 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженеця м. Одеси, не одруженого, з середньою-спеціальною освітою, ФОП « ОСОБА_6 », зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

11.02.2019 року, приблизно о 07:30 годин, ОСОБА_6 , перебував біля будинку № 4-А по вулиці Краснова в місті Одесі. Знаходячись з поруч розташованим транспортним засобом «Hyundai Н-200» н/з НОМЕР_1 , номер кузова VIN- НОМЕР_2 , власником якого є потерпілий ОСОБА_4 , у ОСОБА_6 виник намір на заволодіння зазначеним транспортним засобом, для подальшого використання його запчастин, для свого транспортного засобу.
Реалізуючи свій намір, направлений на заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_6 скориставшись заздалегідь підготовленою викруткою, шляхом злому замка водійської двері потрапив у салон вказаного транспортного засобу, та намагався привести в дію двигун, шляхом злому замка запалювання, однак йому це не вдалося. Після чого, ОСОБА_6 вирішив скористатися допомогою свого знайомого ОСОБА_7 , щоб він за допомогою свого автомобілю допоміг транспортувати вищевказаний транспортний засіб, при цьому пояснивши ОСОБА_7 , що це його транспортний засіб, тим самим увівши останнього в оману.
Скориставшись допомогою ОСОБА_7 , зловживаючи його довірою, ОСОБА_6 транспортував за допомогою буксирного тросу транспортний засіб марки «Hyundai Н-200» н/з НОМЕР_1 , у двір будинку № 43 по вул. Люстдорфська дорога в м. Одесі, тим самим незаконно заволодівши транспортним засобом.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом.
03 квітня 2020 року між обвинуваченим ОСОБА_6 з однієї сторони та потерпілим ОСОБА_4 з другої сторони було складено угоду про примирення.

Обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування та угода про примирення з потерпілим складені із дотриманням вимог КПК України.
Кримінальне провадження підсудне Київському районному суду м. Одеси.
Згідно вищевказаної угоди про примирення вбачається, що ОСОБА_6 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.289 КК України, щиро шкодує та розкаюється в скоєному, відшкодував потерпілому завдану матеріальну та моральну шкоду в повному обсязі.

Водночас сторони прийшли до угоди про те, що враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, скоїв злочин середньої тяжкості вперше, що свідчить про можливість його виправлення без позбавлення волі, у зв`язку з чим, сторони угоди про примирення погодилися на призначення покарання ОСОБА_6 у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 17 000 гривень.

В угоді передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_6 .

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, суд виходить з наступного.

Будучи допитаним у підготовчому судовому засіданні, ОСОБА_6 визнав себе винним у повному обсязі та цілком підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, які викладенні в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся, просив суд, суворо не карати та запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень та повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладання та затвердження угоди, просив вказану угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджену міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_4 просив затвердити угоду про примирення.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав укладання угоди про примирення.

Відповідно до ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається..

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , згідно ст.12 КК України відноситься злочинів середньої тяжкості, оскільки санкція статті 289 ч.1 КК України, передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років, або позбавленням волі на той самий строк.
В ході перевірки відповідності зазначеної угоди вимогам КПК України судом встановлено, що її умови відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджені сторонами, вид та міра покарання відповідають нормам кримінального законодавства, а також ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_6 , повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки їх невиконання.

Оскільки умови угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку, про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення ОСОБА_8 , узгодженої сторонами міри покарання.

Питання про речові докази суд віршує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 314, 370-374, 394, 473-475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Угоду про примирення від 03.04.2020 року між обвинуваченим ОСОБА_6 з однієї сторони та потерпілим ОСОБА_4 з другої сторони затвердити.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави.

Речові докази: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , ключі від транспортного засобу та транспортний засіб марки «Hyundai Н-200»Ю, 1998 р.в., р.н.з НОМЕР_1 вважати повернутими за належністю.
Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення:

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Київського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1