Справа № 297/28/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2020 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Берегове судове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030 від 18 листопада 2015 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою освітою,не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, не судимого, громадянина Угорщини,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 189 КК України,

встановив:

Згідно обвинувачення, 26 листопада 2015 року в період часу з 13.45 год. по 17.50 год. в приміщенні кафе «Бодон», що по вул. Стефаника, 33 в м. Берегове, працівниками Берегівської міжрайонної прокуратури спільно з працівниками Берегівського відділу поліції ГУНП в Закарпатської області, під час проведення огляду місця події, в зовнішній правій кишені коричневої куртки ОСОБА_5 було виявлено та вилучено корпус бойової ручної гранати марки Ф-1 із маркувальними позначеннями « НОМЕР_1 », корпус бойової ручної гранати марки РГД-5 із маркувальними позначеннями « НОМЕР_2 », а також два запали до бойових гранат, з маркувальними позначеннями у вигляді: « НОМЕР_3 » та «0 176-79 УЗРГМ-2 383», які в поєднанні з вищевказаними гранатами є вибуховими пристроями дистанційної дії промислового виготовлення військового призначення, які він незаконно придбав у невстановлений органом досудового розслідування час, носив та зберігав, без передбаченого законом дозволу до 26 листопада 2015 року.

Таким чином, ОСОБА_5 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у придбанні, носінні та зберіганні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Крім того, ОСОБА_5 , з метою особистого збагачення, з номеру мобільного телефону НОМЕР_4 у період часу із 16.11.2015 року по 26.11.2015 року телефонував ОСОБА_7 на номер його мобільного телефону НОМЕР_5 , в ході розмови з яким, вимагав грошові кошти в сумі 15 000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 16.11.2015 становило 345 895,50 грн., погрожуючи при цьому застосувати відноснонього, його сім`ї та майна три бойові гранати. При цьому, ОСОБА_5 також надсилав у вказаний період часу ОСОБА_7 смс повідомлення з вимаганням грошових коштів, погрожуючи при цьому фізичною розправою.
Однак, ОСОБА_5 органом досудового розслідування також обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, тобто у вимозі передачі чужого майна (вимаганні) з погрозою вбивства.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково та пояснив, що 26 листопада 2015 року перебував в м. Берегове, де в кафе «Бодон» його затримали працівники поліції. Вилучені з кишені куртки гранати та запали до них йому не належать. При його затриманні куртка знаходилась на стільці, і яким чином гранати опинилися в кишені куртки, а відбитки його пальців на вилучених предметах - не знає. А тому, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, не визнав. Крім того, ствердив, що телефонував ОСОБА_7 , з яким був знайомий більше 5 років, а також надсилав йому смс повідомлення угорською мовою з вимогою передачі грошових коштів, погрожуючи при цьому фізичною розправою та знищенням майна, однак це був жарт. На його думку потерпілий ОСОБА_7 реально сприймав його погрози.

З`ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.
Як доказ вини обвинуваченого в судовому засіданні, за клопотанням строни обвинувачення, були допитані потерпілий ОСОБА_7 та свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ..

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що у листопаді 2015 року, точної дати та часу вже не пам`ятає, декілька разів йому на мобільний телефонував незнайомий, який погрожував йому, що має три бойові гранати, для його магазину, будинку та автомобіля, вимагаючи при цьому грошові кошти в сумі 15 000 доларів США, за викуп таких, по 5 000 доларів США за кожну гранату. Крім того, ствердив, що на його номер мобільного телефону надходили смс повідомлення з погрозами, однак смс повідомлень з погрозою вбивством не було. З самого початку він сприйняв такі погрози розправи та знищення майна як реальні, та згідний був передати гроші. Однак, стверджувати про те, що це конкретно були погрози вбивства не може. По даному факту він звернувся із заявою в Берегівський відділ поліції. Ствердив, що претензій до обвинуваченого не має.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, до чергової частини Берегівського відділу поліції надійшло повідомлення про те, що у кафе «Бодон», що в м. Берегове знаходиться особа чоловічої статі, яка може мати при собі бойові гранати. Приїхавши в складі групи швидкого реагування разом із співробітниками Берегівського відділу поліції до приміщення кафе, вони затримали особу, на яку було дано орієнтування. Після приїзду слідчо-оперативної групи та прокурора, на місці події було виявлено та вилучено з кишені чоловічої куртки дві гранати та два запали до них, а також сім картки. ОСОБА_5 при цьому нічого не пояснював.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що осінню 2015 року, точної дати та час вже не пам`ятає, черговою частиною Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області було отримано повідомлення від невідомої особи про те, що в кафе-барі «Бодон» в м. Берегове знаходиться особа чоловічої статі, у якого може знаходитися бойова граната. Ствердив, що у приміщенні вищевказаного закладу одразу було виявлено та затримано особу, відносно якої було дано орієнтування. Після приїзду прокурора та слідчо-оперативної групи було проведено огляд місця поді, в ході якого в кишені куртки було виявлено та вилучено дві гранати та два запали до них. Крім того, в ході огляду було також вилучено декілька сім карток, прихованих в кепці, телефон та планшет.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що в той день, коли сталася подія, знаходився на чергуванні в черговій частині Берегівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області. Так, по телефону надійшло повідомлення від невідомої особи про те, що в кафе-барі «Бодон», що по вул. Стефаника в м. Берегове знаходиться особа чоловічої статі, у сумці якого може знаходитись зброя чи інші незаконні речі. Після чого, за вказаною адресою було направлено групу швидкого реагування для перевірки отриманих відомостей та слідчо-оперативну групу Берегівського відділу поліції. Що саме відбувалося на місці події йому не відомо.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що від оперативного чергового Берегівського відділу поліції було отримано інформацію про те, що у кафе «Бодон», що в м. Берегове знаходиться особа чоловічої статі, яка може мати при собі бойові гранати. Приїхавши разом із співробітниками Берегівського відділу поліції на місце події, ним разом із ОСОБА_8 було затримано особу, на яку було дано орієнтування. В ході огляду місця події було оглянуто чоловічу куртку, в одній із кишень якої було виявлено дві гранати та два запали до них. Крім того, в ході огляду було виявлено та вилучено кепку, а також документи та інші речі ОСОБА_5 , однак які саме не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що до чергової частини Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення від невідомої особи про те, що в кафе-барі «Бодон», в м. Берегове знаходиться особа чоловічої статі, у сумці якого може знаходитися вогнепальна зброя, у зв`язку із чим, його було направлено в складі групи швидкого реагування для перевірки отриманого повідомлення. На місці події працівниками групи швидкого реагування одразу було затримано особу відносно якої було дано орієнтування. Безпосередньо не бачив де саме були виявлені гранати, а бачив коли такі вже були вилучені та лежали на столі. Про вилучення інших речей йому не відомо, оскільки в подальшому він знаходився на подвір`ї.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що знаходився в приміщенні кафе-бару «Бодон», що в м. Берегове, коли до такого ввійшли працівники поліції. Що саме останні вилучили в ході огляду місця події пояснити не може, оскільки на таке не звертав увагу так як був відведений працівниками поліції в сторону. Ствердив, що в кафе знаходився ОСОБА_5 , з яким знайомий візуально.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що знаходився в приміщенні кафе-бару «Бодон», що в м. Берегове, де разом зі знайомими та ОСОБА_5 грав у карти. До приміщення кафе ввійшли працівники поліїції, які одразу «повалили» ОСОБА_5 на землю. Коли саме були вилучені гранати він не бачив оскільки був відведений працівниками поліції в сторону. Бачив тільки, що в ході огляду працівники поліцїі виявили та вилучили телефон та дістали з кепки ОСОБА_5 сім картки. Такі речі були виявлені та вилучені приблизно через 30-40 хв. після затримання ОСОБА_5 ..
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, що знаходився в кафе барі «Бодон», що в м. Берегове разом зі своїм знайомим та був понятим при проведенні огляду місця події. Ствердив, що в ході огляду, в куртці, яка знаходилася на стільці, було виявлено дві гранати та запали до них, а також сумку, планшет та інші речі, які саме вже не пам`ятає. Такі речі були виявлені та вилучені приблизно через 30-40 хв. після затримання ОСОБА_5 ..
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що працює офіціанткою в кафе «Бодон», що по вул. Стефаника в м. Берегове. Сам факт виявлення та вилучення гранат вона не бачила, а бачила такі коли вони безпосереднього вже лежали на столі. Більше нічого не пам`ятає, оскільки це було давно.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що був присутнім в якості спеціаліста під час проведення огляду предметів, які були виявлені та вилучені в ході проведення огляду місця події в приміщенні кафе-бару «Бодон», що в м. Берегове. В наданих для огляду пакетах знаходилися дві бойові гранати без запалів. В двох інших пакетах знаходилися два запали до ручних гранат, при під`єднанні, вони разом були придатними для виконання своїх функцій.
За згодою сторін кримінального провадження, свідок ОСОБА_20 в ході судового розгляду кримінального провадження не допитувався, оскільки такий знаходився за кордоном (Т. 2 а.с. 147 - 149).
Також, стороною обвинувачення, як доказ вини обвинуваченого ОСОБА_5 було надано для дослідження протокол огляду місця події від 26 листопада 2015 року (Далі - Протокол 1), згідно якого, в приміщенні кафе «Бодон», що по вул. Стефаника, 33 в м. Берегове, в зовнішній правій кишені коричневої куртки було виявлено та вилучено в тому числі і предмет темно зеленого кольору, ззовні схожий на ручну гранату з надписом на поверхні барвником чорного кольору «193-78 Т», та аналогічний металевий предмет овальної форми з нерівною поверхнею з надписом «386-2671 Т». Крім цього, у вищевказаній куртці було виявлено та вилучено два предмети циліндричної форми з відігнутими ручками, стопорами до яких приєднані кільця, ззовні схожі на запали до гранати (Т. 3 а.с. 25-37).
Відповідно до ч. 1. 2 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Згідно Протоколу 1, фіксація такого огляду здійснювалася на цифровий фотоапарат «OLIMPUS» та відеофіксація на телефон «Samsung Galaxy A 5».
Однак, в такому не зазначену повну характеристику технічних засобів на які здійснювалася фіксація такого огляду та носія інформації.
Відповідно до ч. 3 ст. 107 КПК України, у матеріалах кримінального провадження мають зберігаютись оригінальні примірники технічних носіїв інформації зафіксованої процессуально дії, резервні копії яких, зберігаються окремо.
А тому, запис, здійснений за допомогою технічних засобів під час проведення слідчим, прокурором слідчої дії, є невід`ємним додатком до протоколу.
Разом з тим, суд враховує, що стороною обвинувачення в ході судового розгляду кримінального провадження, до Протоколу 1, відеофіксацію такого огляду (носія інформації), для дослідження в судовому засіданні, надано не було, в той час, коли згідно цього протоколу, при огляді місця події здійснювалася відеофіксація такого, і відеофіксація огляду (носій інформації), на думку суду, є невід`ємною частиною протоколу огляду місця події.
Крім того, носій інформації, на який здійснювалася відеофіксація огляду місця події 26 листопада 2015 року, органом досудового розслідування, речовим доказом не визнавався.
Також, як встановлено в ході судового розгляду кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_5 є громадянином Угорщини та не володіє мовою, якою здійснюється кримінальне провадження. Про таке було встановлено і під час огляду місця події 26 листопада 2015 року, в проведенні якого брав участь і перекладач ОСОБА_21 (Т. 3 а.с. 25-37).
Крім того, постановою прокурора від 26 листопада 2015 року про залучення захисника та дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 26 листопада 2015 року, Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Закарпатській області, було залучено захисника ОСОБА_22 до участі в даному кримінальному провадженні для здійснення захистку ОСОБА_5 .. Дане доручення видане о 18:15 год. 26 листопада 2015 року, тобто після проведення огляду місця події, який тривав з 14:05 год. по 17:50 хв. 26 листопада 2015 року ( Т. 3 а.с. 25-37, 108-109).
Однак, при проведенні огляду місця події, захисник участі не приймав, такий до проведення такої слідчої дії для здійснення захисту ОСОБА_5 залучений не був, в той час, як згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 52 КПК України, обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження, - з моменту встановлення цього факту.
Крім того, допитані в судовому засіданні обвинувачений, свідки працівники Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, які були присутні під час огляду місця події, та інші свідки, в ході судового розгляду кримінального провадження, ствердили, що ОСОБА_5 був фактично затриманий під час проведення огляду місця події, що мав місце 26 листопада 2015 року, тобто до складання протоколу затримання останнього.
Відповідно до ст. 209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.
Згідно протоколу затримання від 26 листопада 2015 року (Далі - Протокол 2), ОСОБА_5 був затриманий 26 листопада о 18:00 годині в службовому кабінеті №33 Берегівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області (Т. 3 а.с. 120-122).
Однак, як встановлено в ході судового розгляду кримінального провадження, після фактичного затримання ОСОБА_5 26 листопада 2015 року в приміщенні кафе-бару «Бодон», що в м. Берегове, з участю останнього, без обов`язкової участі захисника, проводилася така слідча дія, як огляд місця події, в ході якої оглядалися та вилучалися особисті речі ОСОБА_5 ..
При цьому, згідно Протоколу 1, ОСОБА_5 не були роз`яснені його права та обов`язки, в тому числі і право щодо відмови свідчити проти себе та право особи на захист.
Відповідно до п. 3, п. 4 ч. 2 ст. 87 КПК України, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема порушення права особи на захист, а також отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права.
Крім того, не роз`яснення особі права щодо відмови свідчити проти себе під час проведення слідчої дії є підставою для визнання доказу недопустимим. Саме такого правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй Постанові №586/1121/16-к від 03 липня 2018 року.
Разом з тим, право на захист ОСОБА_5 було роз`яснено, тільки при складанні Протоколу 2, в службовому кабінеті №33 Берегівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, тобто після проведення огляду місця події, коли такий фактично був затриманий працівниками Берегівського відділу ГУНП в Закарпатській області на початку проведення такого огляду.
Згідно ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Статтею 59 Конституції України визначено право кожного на професійну правничу допомогу. Забезпечення права на захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого і виправданого у кримінальному провадженні одна з найважливіших державних гарантій захисту прав і свобод людини та громадянина, закріплених ст. 59, ч. 2 ст. 63 Конституції України.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема порушення права особи на захист.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що огляд місця події, який мав місце 26 листопада 2015 року в період часу з 13.45 год. по 17.50 год. в приміщенні кафе «Бодон», що по вул. Стефаника, 33 в м. Берегове, був проведений з істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема порушення прав ОСОБА_5 на захист.
Крім того, Конституцією України заборонено проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ч. 2 ст. 30).
Відповідно до вимог ст. 13 КПК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
За ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Як виняток ч. 3 ст. 30 Конституції України передбачає, що у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.
Згідно зі ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
Однак, як встановлено з матеріалів кримінального провадження, з метою узаконення проведеного огляду місця події в приміщенні кафе «Бодон», що в м. Берегове, прокурор який проводив такий огляд, до слідчого судді з відповідним клопотання не звертався.
Стороною обвинувачення в ході судового розгляду кримінального провадження доказів про протилежне не надано.
Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 87 КК України, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу або з порушенням його суттєвих умов.
А тому, суд вважає, що огляд місця події, який мав місце 26 листопада 2015 року в період часу з 13.45 год. по 17.50 год. в приміщенні кафе «Бодон», що по вул. Стефаника, 33 в м. Берегове, був проведений з порушеннями суттєвих умов його проведення.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, на підставі ч. 1, п. 1, 3 ч. 2 ст. 87 КПК України, Протокол огляду місця події від 26 листопада 2015 року, у зв`язку з істотним порушенням прав людини основоположних свобод, зокрема порушенням суттєвих умов проведення такого огляду та порушення прав ОСОБА_5 на захист, визнати недопустимим доказом.
Вищенаведене узгоджується з правовим висновком Касаційного кримінального суду в складі ВС в постанові №686/19218/17 від 27 листопада 2019 року.
Крім того, згідно ч. 5, 7 ст. 237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як встановлено в судовому засіданні, 26 листопада 2015 року, в ході огляду місця подіїв приміщенні кафе «Бодон», що по вул. Стефаника, 33 в м. Берегове, в зовнішній правій кишені коричневої куртки було ніби то виявлено та вилучено в тому числі і предмет темно зеленого кольору, ззовні схожий на ручну гранату з надписом на поверхні барвником чорного кольору «193-78 Т», та аналогічний металевий предмет овальної форми з нерівною поверхнею з надписом «386-2671 Т». Крім цього, у вищевказаній куртці було виявлено та вилучено два предмети циліндричної форми з відігнутими ручками, стопорами до яких приєднані кільця, ззовні схожі на запали до гранати (Т. 3 а.с. 25-37).
Однак, суд враховує, що в ході огляду місця події, коричнева куртка, з кишені якої в ході огляду ніби то були вилучені вищевказані предмети, згідно протоколу такого, не вилучалася, і така в порушення вимог КПК України, в ході досудового розслідування речовим доказом не визнавалася.
Тому, суд приходить до висновку, що огляд місця події 26 листопада 2015 року, в приміщенні кафе «Бодон», що по вул. Стефаника, 33 в м. Берегове був проведений з порушенням вимог кримінального процесуального закону України.
Крім того, будь-яких доказів, що вищевказана куртка належала саме ОСОБА_23 стороною обвинувачення в ході судового розгляду кримінального провадження, надано не було.
А тому, пояснення свідкаОСОБА_15 , не можуть бути покладені в основу доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду кримінального провадження, вилучені в ході огляду місця події від 26 листопада 2015 року, предмет темно зеленого кольору, ззовні схожий на ручну гранату з надписом на поверхні барвником чорного кольору «193-78 Т», та аналогічний металевий предмет овальної форми з нерівною поверхнею з надписом «386-2671 Т» та два предмети циліндричної форми з відігнутими ручками, стопорами до яких приєднані кільця, ззовні схожі на запали до гранати, органом досудового розслідування речовими доками по даному кримінальному провадженню також не визнавалися.
А надана стороною обвинувачення в ході судового розгляду кримінального провадження постанова про приєднання до кримінального провадження речових доказів від 26 листопада 2015 року, не є ствердженням такого (Т. 3 а.с. 40-43).
Крім того, як ствердила в судового засіданні прокурор, гранати, вилучені в ході огляду місця події 26 листопада 2015 року, після проведення експертного дослідження були знищені.
Також, в обґрунтування доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, стороною обвинувачення, як доказ вини останнього, було надано для дослідження протокол огляду предмету від 27 листопада 2015 року (Т. 3 а.с. 38-39).
Згідно ч. 3 ст. 223 КПК України, слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені.
Однак, при проведенні такої слідчої дії, як огляд предметів, вилучених в ході огляду місця події, що мав місце 26 листопада 2015 року, прокурором при проведенні такого, не було забезпечено участь ОСОБА_5 , права та законні інтереси якого є порушеними та його захисника (Т. 3 а.с. 38-39).
Крім того, згідно висновку в експерта №72/6 від 11 грудня 2015 року, вилучені 26 листопада 2015 року з кишені куртки ОСОБА_5 предмети є боєприпасами, а саме: осколковою ручною гранатою РГД-5 без запалу (сейф-пакет №1447615); осколковою ручною гранатою Ф-1 без запалу (сейф-пакет №1447617); уніфікованим запалом ручної гранати УЗРГМ-2 (сейф-пакет №1447619) та уніфікованим запалом ручної гранати УЗРГМ (сейф-пакет №1447616). При поєднанні уніфікованих запалів ручних гранат (об`єкт №1) за допомогою різьбового з`єднання з осколковими ручними гранати (об`єкти №2-3), вони є вибуховими пристроями дистанційної дії, промислового виготовлення, військового призначення. Об`єкти №1-3 придатні для використання за призначенням (проведення вибуху) (Т. 3 а.с. 132-138).
Однак, висновок експерта №72/6 від 11 грудня 2015 року (Т. 3 а.с. 132-138), наданий стороною обвинувачення, як доказ вини ОСОБА_5 , суд до уваги також не приймає, у зв`язку з його неналежністю, виходячи з наступного.
Так, для проведення експертизи були надані: передмети, ззовні схожі на корпус гранати Ф-1, та гранати РГД-5 та два предмети, ззовні схожі на запали до гранат, які, згідно Протоколу 1 були виявлені та вилучені в ході огляду місця події від 26 листопада 2015 року, в кишені коричневої куртки. При цьому, оскільки цей протокол суд визнав недопустимим доказом, то вказаний висновок експерта є неналежним доказом, оскільки він не підтверджує існування чи відсутність обставин, що мають значення для кримінального провадження та не може бути покладений в основу доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
З таких же підстав суд вважає неналежним доказом також висновок експерта №17/24 від 04 січня 2016 року (Т. 3 а.с. 144-151) та протокол огляду предмету від 27 листопада 2015 року (Т. 3 а.с. 38-39).
Разом з тим, суд вважає, що докази, надані стороною обвинувачення, які були досліджені в ході судового розгляду кримінального провадження, судом, як кожен сам по собі, так і в їх сукупності з точки зору допустимості, достатності та їх взаємозв`язку, не доводять поза розумним сумнівом того, що обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки такі є похідними доказами від протоколу огляду місця події від 26 листопада 2015 року, який здобутого з істотним порушенням вимог процесуального закону, та визнаний недопустимим доказом, внаслідок істотного порушення прав ОСОБА_24 , допущених під час досудового розслідування.
А тому, твердження обвинуваченого про те, що вилучені в ході огляду місця події 26 листопада 2015 року в приміщенні кафе «Бодон» з кишені куртки дві гранати та два запали до них, йому не належать, знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, і таке не спростоване стороною обвинувачення в ході судового розгляду кримінального провадження належними та допустимими доказами.

Разом з тим, пояснення свідківОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , дані ними в ході судового розгляду кримінального провадження, суд оцінює критично, оскільки такі є працівниками Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, та можуть бути заінтересованими в результатах розгляду кримінального провадження.

А пояснення свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , не можуть бути покладені в основу доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки такі не підтвердили факт виявлення в останнього працівниками Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області гранат та запалів до таких, оскільки бачили гранати, коли такі вже знаходилися на столі в приміщенні кафе-бару «Бодон».
Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Враховуючи вищевикладене, суд на підставі об"єктивно з"ясованих обставин, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності та допустимості, прийшов до висновку про недоведеність того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 ..
Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Так, згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Статтею 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини від 23.02.2006 року" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у справі «Бербера, Мессеге и Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі «Тельфнер проти Австрії» від 20 березня 2001 року.

Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У зв`язку з вищенаведеним, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, суд вважає ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 КК України, виправдати, у зв`язку з недоведеністю того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, вчинене обвинуваченим.
Крім того, органом досудового розслідування, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, тобто у вимозі передачі чужого майна (вимаганні) з погрозою вбивства.
При цьому, суд враховує, що сам же обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні ствердив факт здійснення ним телефонних дзвінків та надсилання ним на мобільний телефон потерпілого ОСОБА_25 смс повідомлень з погрозами знищення та пошкодження його майна.
Також, суд приймає до уваги пояснення потерпілого ОСОБА_7 , який в ході судового розгляду кримінального провадження ствердив, що в ході телефонної розмови з ОСОБА_5 , останній погрожував застосуванням трьох бойових гранат, для знищення його магазину, будинку та автомобіля, однак стверджувати про те, що це були погрози вбивством не може.
Разом з тим, на ствердження вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, прокурором в ході судового розгляду кримінального провадження, надано протокол огляду предмету від 09 лютого 2016 року, під час огляду якого оглянуто оптичний носій інформації - CD-R диск марки ТDК, при відкритті якого за допомогою ПК виявлено 5 аудіофайлів на угорській мові; аркуш паперу формату А-4 на якому містяться записи з поясненням з якого мобільного телефону на який інший було надіслано смс повідомлення за 16.11.2015 року. Крім того, містить 10 текстів смс повідомлень з мобільного номеру НОМЕР_4 на мобільний номер НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_7 (Т.3 а.с. 223-224).
Відповідно до ч. 3 ст. 99 КПК України, сторона кримінального провадження, зобов`язана надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.
Однак, аркуш паперу формату А-4 на якому містяться записи смс повідомлень, надісланих 16.11.2015 року з мобільного номеру НОМЕР_4 на мобільний номер НОМЕР_5 , суд до уваги не приймає, оскільки такі не є оригіналами, текст таких викладено українською мовою, в той час, як встановлено в ході судового розгляду кримінального провадження, такі смс повідомлення ОСОБА_5 надсилав ОСОБА_7 угорською мовою, а тому, такий доказ не може бути визнаний допустимим доказом.
Разом з тим, в ході судового розгляду кримінального провадження, оригінал вищевказаного документа прокурор, в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, так і не надала.
Крім того, оптичний носій інформації - CD-R диск марки ТDК, при відкритті якого за допомогою ПК виявлено 5 аудіофайлів угорською мовою, про що зазначено в протоколі огляду предмету від 09 лютого 2016 року (Т.3 а.с. 223-224), для їх дослідження таких аудіо файлів в судовому засіданні, в ході судового розгляду кримінального провадження, стороною обвинувачення також надано не було.
Тому, суд вважає встановленим в ході судового розгляду кримінального провадження, що повідомлення, які надсилалися обвинуваченим ОСОБА_5 на мобільний телефон потерпілому ОСОБА_7 з вимогою передачі грошових коштів у розмірі 15 000 доларів США, носять характер погроз пошкодження та знищення його майна, які, як ствердив останній, він сприймав як реальні.
Таке також стверджується заявою потерпілого ОСОБА_7 від 17 листопада 2015 року, дослідженою в ході судового розгляду кримінального провадження, згідно якої останній просив прийняти міри до невідомої особи, яка телефонувала йому о 19:24 год. 16 листопада 2015 року з номера мобільного телефону НОМЕР_4 та вимагала 15 000 доларів США, погрожуючи при цьому йому та його сім`ї підривом гранат в його будинку, магазині «Дракон», автомобілі та неодноразово надсилав йому смс повідомлення з погрозами (Т. 3 а.с. 7).

Також, суд враховує, що згідно зміненого обвинувального акта, ОСОБА_5 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що маючи умисел на вимагання чужого майна, поєднаного із погрозою вбивства та знищення майна, з метою особистого збагачення, з номеру мобільного телефону НОМЕР_4 у період часу із 16.11.2015 року по 26.11.2015 року телефонував ОСОБА_7 на номер мобільного телефону НОМЕР_5 , в ході розмови з яким, в рішучій формі заявив вимогу передачі грошових коштів у розмірі 15 000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 16.11.2015 становило 345 895,50 грн., погрожуючи при цьому застосувати відносно ОСОБА_7 , його сім`ї та майна три бойові гранати. Також, ОСОБА_5 надсилав у вказаний період часу останньому смс повідомлення з вимаганням грошових коштів, погрожуючи при цьому фізичною розправою ( Т.2 а.с. 169-176).
В той же час, органом досудового розслідування, такі дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 189 КК України, тобто у вимозі передачі чужого майна (вимаганні) з погрозою вбивством, що суперечить одне одному.
А тому, суд вважає, що в діях ОСОБА_5 відсутня така кваліфікуюча ознака кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, як погроза вбивством, оскільки, як встановлено в ході судового розгляду кримінального провадження, погрози ОСОБА_5 з вимогою грошових коштів носять характер погроз пошкодження та знищення його майна.

Крім того, вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України, підтверджується також протоколом огляду предмету від 19 січня 2016 року, мобільного телефону марки «Samsung чорного кольору моделі GT-E1050, IMEI НОМЕР_6 , сім-картки оператора МТС № НОМЕР_7 чорного кольору, на зворотній стороні якої міститься позначення НОМЕР_8 ; сім-картки оператора «Київстар» № НОМЕР_4 з позначенням на поверхні НОМЕР_9 ; сім-картки оператора «Лайф» № НОМЕР_10 з позначенням на поверхні НОМЕР_11 , при встановленні якої до мобільного телефону марки «Samsung чорного кольору моделі GT-E1050, IMEI НОМЕР_6 , виявлено вхідне смс повідомлення з текстом «15.00», яке було отримане з телефону № НОМЕР_5 24.11.2015 р. о 17:40 год. (Т. 3 а.с. 166-170), протоколом огляду предмету від 09 лютого 2016 року, під час якого оглянуто оптичний носій інформації - CD-R диск марки DATEX, при відкритті якого за допомогою ПК виявлено 5 файлів, відкривши та роздрукувавши які отримано 56 аркушів формату А-4 на яких міститься інформація щодо номерів мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_4 та № НОМЕР_12 , згідно якого встановлено, що в період часу із 16.11.2015 року по 26.11.2015 року з номера мобільного телефону № НОМЕР_4 було здійснено неодноразові вихідні дзвінки на номер мобільного телефону № НОМЕР_5 , який належав ОСОБА_7 (Т. 4 а.с. 49-84).
Про здійснення обвинуваченим ОСОБА_5 неодноразових викликів та надсилання смс повідомлень з погрозами знищення та пошкодження майна ОСОБА_7 , не заперечив в судовому засіданні і сам обвинувачений ОСОБА_5 ..
Суд не приймає до уваги пояснення ОСОБА_5 про жарти під час спілкування телефоном з ОСОБА_7 , та надсилання ним смс повідомлень з погрозами, оскільки таке спростовується зібраними доказами в даному кримінальному провадженні і такі пояснення, суд вважає такими, що дані останнім з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду кримінального провадження доведено вину ОСОБА_5 у вимозі передачі чужого майна (вимаганні) з погрозою пошкодження та знищення майна.
Разом з тим, суд вважає, що порушення вимог КПК України, допущені під час досудового розслідування, на які звертав увагу суду захисник, а саме відсутність реєстраційного номера на заяві ОСОБА_7 від 17 листопада 2015 року про реєстрацію такої в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, а також вчинення процесуальних дії та прийняття процесуальних рішень прокурорами, які не є процесуальними прокурорами, а також вчинення та прийняття таких старшим слідчим СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_26 , без доручення керівника досудового розслідування, не є істотним порушенням прав та свобод людини, та такими, що є підставою для визнання їх відповідно до ст. 87 КПК України недопустимими доказами.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України, за кваліфікуючими ознаками - вимога передачі чужого майна (вимагання) з погрозою пошкодження та знищення майна є доведеною.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Те, що ОСОБА_5 свою вину в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України визнав частково, є раніше не судимим (Т. 4 а.с. 91), за місцем реєстрації характеризується позитивно (Т. 4 а.с. 89), те, що потерпілий ОСОБА_7 претензій ні матеріального ні морального характеру до обвинуваченого не має (Т. 2 а.с.189), жодних наслідків в результаті протиправних дій ОСОБА_5 не настало, суд відповідно до ст. 66 КК України враховує, як обставини, що пом`якшують його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 в ході судового розгляду кримінального провадження не встановлено.

На підставі вищевикладеного, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України, ступінь суспільної небезпечності такого, а також особу винного, та обставини, що пом`якшують його покарання, відсутність обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, а також враховуючи сукупність всіх обставин справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання ч. 1 ст. 189 КК України у виді позбавлення волі.

При цьому, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає можливим виправлення та перевиховання ОСОБА_5 без ізоляції його від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України, вважає звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним в майбутньому нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.
Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду від 01 грудня 2015 року (Т. 3 а.с. 160-162), суд вважає, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, після набрання вироком законної сили, скасувати.
Долю речових доказів суд вважає вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Крім того, згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, суд тільки у разі ухвалення обвинувального вироку стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Як встановлено з матеріалів справи, вартість проведених експертиз по даному кримінальному провадженні складає 1 228 грн. 50 коп.
У зв`язку з виправданням обвинуваченого за ч. 1 ст 263 КК України, процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 1 228, 50 грн. суд вважає віднести за рахунок державного бюджету.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , суд вважає, до набрання вироком законної сили залишити попередній заставу.
Заставу у розмірі 96 050, 00 грн., внесену згідно квитанції №0.0..1 від 20.12.2018 року, після набрання вироком законної сили, суд вважає повернути заставодавцю ОСОБА_27 ( Т. 2 а.с. 240).
Керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 370, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдати, у зв`язку з недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Визнати винним ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 189 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі, строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення, та покласти на нього обов`язки згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили, залишити попередній заставу.
Заставу у розмірі 96 050 (дев`яносто шість тисяч п`ятдесят) 00 грн., внесену згідно квитанції №0.0..1 від 20.12.2018 року, після набрання вироком законної сили, - повернути заставодавцю ОСОБА_27 .
Процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 1 228 (одна тисяча двісті двадцять вісім) грн. 50 коп. віднести за рахунок коштів державного бюджету України.
Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду від 01 грудня 2015 року, після набрання вироком законної сили скасувати.
Речові докази ручний годинник золотого кольору з коричневим ремінцем та прозорою основою з обох сторін, годинник марки «Lucky Family»; чорне чоловіче портмоне в якому містяться пластикові картки: «Money x24», «Адамас класік», «Дастор 2013», «Адамас», «Міський ломбард», «Чілі ріцца», «Магазин золото-срібло», «Plusz kartya Praktiker», 2 паперові картки: «Експрес-Ужгород», «Уж-таксі»; посвідчення водія ОСОБА_5 , видане Мукачівським ДАІ УМВС України 31.03.2006, cерія РРВ за №01280; членський квиток УТМР, Серії НОМЕР_13 на прізвище ОСОБА_28 , виданий Мукачівською районною організацією УТМР 04.06.2009, в якому наявна картка УТМР №017522 від 09.06.2009; фіскальний чек №415209 виданий в м. Ужгород для маршруту Ужгород Берегово; страховий лист з фіскальним чеком Allianz на угорській мові; три листи з ломбардів; угорське свідоцтво про народження на ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_14 ; сумочку для документів зеленого кольору в якій в середині знаходяться пластикові картки «Shell», «MOL», «Club Smart», «Jarmu Torzskonyv» - техпаспорт на угорській мові на машину Ауді А6, дисконтна картка «Автоклуб», «Срібна», «Готель Сільвер», картка «Фішка», банківська картка «Преміум-Банк» за № НОМЕР_15 , картка «таксі»; банківська картка «Отіпі Банк» за № НОМЕР_16 ; три картки на угорській мові, щодо прописки на ОСОБА_30 , ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , та три пари ключів з шкірним брелком; ювілейну монету з ейфелевою башнею золотого кольору; дві монети номіналом по 20 форинтів, 1 монету номіналом 50 копійок, грошову купюру 2 гривні, планшет фірми Apple сірого кольору в якому знаходиться сім карта за номером НОМЕР_17 , чехол до планшету чорного кольору та чорну кепку, упаковану в спецпакет №1792124, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_5 , як власнику;

- розкладний ніж, упакований в спецпакет №1212795, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, після набрання вироком законної сили знищити;

- 2 сім картки: «Лайф» з номерним позначенням на поверхні НОМЕР_11 та «Київстар» з позначенням на поверхні НОМЕР_9 ; основу до сім картки Т-Мобіл за № НОМЕР_18 , одну сім карту «Водафон» з надписом на поверхні НОМЕР_19 , сім карту «Водафон» з номером НОМЕР_20 , сім карту «Тревел-Сім» з номером НОМЕР_21 , сім-картку оператора МТС № НОМЕР_7 чорного кольору, на зворотній стороні якої міститься позначення НОМЕР_8 ; сім-картку оператора «Київстар» № НОМЕР_4 з позначенням на поверхні НОМЕР_9 ; сім-картку оператора «Лайф» № НОМЕР_10 з позначенням на поверхні НОМЕР_11 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області, після набрання вироком законної сили знищити;

- мобільний телефон марки «Samsung» з телефонною картою МТС за номером - НОМЕР_22 , що зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Берегівського ВП ГУНП України в Закарпатській області,після набрання вироком законної сили, - конфіскувати;

- планшет фірми Аррlе сірого кольору, в якому знаходиться сім-карта за номером НОМЕР_17 , та чехол до планшету чорного кольору, упаковані в спецпакет №0237397, що зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Берегівського ВП ГУНП України в Закарпатській області, після набрання вироком законної сили конфіскувати;
- чашку айпетрі з запаховим слідом, упаковану в спецпакет №1447613, що зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Берегівського ВП ГУНП України в Закарпатській області,після набрання вироком законної сили - знищити;
- 2 відрізки світлої дактилоплівки зі слідами пальців рук, упаковані в спецпакет №1212787, що зберігається в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження, протягом всього часу їх зберігання;
- CD-R диск марки TDK, на поверхні якого знаходиться напис «Запис вимагання Мушка» маркувальним засобом рожевого кольору; аркуш паперу формату А4, на якому містяться записи з поясненням, з якого мобільного телеофону та на який було надіслано СМС; CD-R диск марки TDK, на поверхні якого знаходиться напис «CD/KI-П/16/1187 від 02.02.16» маркувальним засобом чорного кольору; 69 аркушів формату А4, на яких міститься інформація щодо номеру мобільного оператора ПрАТ «МТС» № НОМЕР_23 ; CD-R диск марки DATEX, на поверхні якого знаходиться напис «Київстар вих. № 1477/3/КТ від 05.02.16/.» маркувальним засобом чорного кольору; 56 аркушів формату А4, на яких міститься інформація щодо номерів мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_4 та № НОМЕР_12 ; що знаходяться в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили, - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження, протягом усього часу їх зберігання.
Вирок оголошений і може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_33