Справа № 163/1366/20
Провадження № 1-кп/163/105/20
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2020 року Любомльський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження № 0000186 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Скиби Любомльського району Волинської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, українця, громадянина України, середньої освіти, розлученого, пенсіонера, судимого Червоногвардійським районним судом АР Крим 24.11.1966 року за ч.2 ст.140 КК України (в редакції від 1960 року) до 2 років позбавлення волі; Нововолинським міським судом 13.05.1976 року за ч.2 ст.140 КК України (в редакції від 1960 року) до 4 років позбавлення волі; Ковельським міським судом Волинської області 21.05.2002 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; Рожищенським районним судом Волинської області 20.05.2010 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; Володимир-Волинським міським судом Волинської області 29.07.2010 року за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі; Буським районним судом Львівської області 20.10.2015 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; Турійським районним судом Волинської області 22.03.2018 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі (звільнений 07.09.2018 року за відбуттям строку покарання),
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим за злочини проти власності, о 12:10 годині 27.02.2020 року на території КНП "Любомльське ТМО Любомльської районної ради" по вулиці Брестській 70 в місті Любомль Волинської області, шляхом вільного доступу повторно таємно викрав з металевої стійки для велосипедів належний ОСОБА_4 велосипед "Fischer" вартістю 2249,67 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину за інкримінованим обвинуваченням визнав повністю і показав, що був в поліклініці з метою одержання довідки. Виявив і викрав велосипед, яким поїхав по автодорозі в напрямі міста Ковель Волинської області. Фізично втомився, тому лишив велосипед на автобусній зупинці. Його доля йому невідома, збитків потерпілій не відшкодував.
Потерпіла ОСОБА_4 від надання показань відмовилась, при цьому підтвердила факт невідшкодованих збитків, щодо призначення покарання поклалась на розсуд суду.

Обвинувачений в судовому засіданні заявив, що не оспорює і визнає доведеними спосіб, час, місце, мотив вчинення ним злочину та фактичні обставини обвинувачення. Про таку ж позицію заявила потерпіла.
За таких обставин при згоді сторін кримінального провадження суд дослідив докази в порядку ч.3 ст.349 КПК України і приходить до висновку, що повністю доведено винуватість ОСОБА_5 в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер і тяжкість вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання.
До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що обвинувачений щиро кається у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину.
Обтяжуючі обставини ОСОБА_5 не інкримінувались та судом не встановленні.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у вигляді реального позбавлення волі. Таке покарання буде достатнім і необхідним для попередження вчинення ним нових злочинів і його виправлення як особи неодноразово судимої за злочини проти власності, а призначення менш суворого покарання не буде відповідати характеру та тяжкості вчиненого злочину і принципам законності та справедливості.

Зимову куртку як речовий доказ згідно зі ст.100 КПК України слід повернути обвинуваченому, оптичний диск з відео-файлами слід залишити в матеріалах справи.

Цивільний позов по справі не заявлений.
На підставі ст.124 КПК України судові витрати на проведення експертизи слід покласти на обвинуваченого.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого в межах цього кримінального провадження не застосовано, клопотання про застосування такого заходу не заявлено.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і за цим законом призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Речові докази : зимову куртку, яка передана на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , надати останньому в повне розпорядження;
оптичний диск з відео-файлами, що зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах провадження.

Стягнути із ОСОБА_5 в користь держави 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 80 копійок судових витрат за проведення судової товарознавчої експертизи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення, а засудженим протягом 30 днів з дня вручення копії даного вироку через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1