ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 577/3436/19-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/2303/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 , її захисника ОСОБА_8 , без участі потерпілої, яка померла, розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою прокурора, потерпілої та захисника обвинуваченої на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 02 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 02 2020 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Тьоткино Глушковського району Курської області Російської Федерації, мешканки АДРЕСА_1 , ромської національності, маючу середню освіту, не одружену, не працюючу, раніше неодноразово судиму, останній раз 05 червня 2019 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст. 190 КК України до штрафу у розмірі 1700 гривень, сплаченого 23.07.2019 року,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України з призначенням покарання у виді чотирьох років двох місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту затримання.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту ОСОБА_7 залишено до вступу вироку в законну силу.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення експертизи у розмірі 20718 гривень.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Вищевказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимою за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, 25 серпня 2018 року о 12 годині, проходячи повз господарство ОСОБА_9 , розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , помітивши через паркан відсутність на подвір`ї господаря та, керуючись злочинним корисливим умислом, направленим на викрадення чужого майна, через незамкнуту хвіртку безперешкодно увійшла на територію домоволодіння та, переконавшись у відсутності власника, упевнившись, що її дії є непомітними для будь-кого, відчинила незамкнуті двері до веранди, через які безперешкодно проникла до житлового будинку, а потім, обшукавши приміщення веранди, повторно таємно викрала грошові кошти в розмірі 2200 гривень, належні потерпілій ОСОБА_9 , сховані нею під подушкою на дивані. В подальшому, ОСОБА_7 разом з викраденим вийшла з місця вчинення кримінального правопорушення, з вказаного господарства , маючи намір зникнути непоміченою, проте, при виході з двору, біля хвіртки її протиправні дії були помічені жителькою сусіднього господарства ОСОБА_10 , яка стала голосно кричати, а потім почала бігти за ОСОБА_7 , яка сховалася в насадженнях біля домоволодіння ОСОБА_9 , та, наздогнавши її за декілька метрів від господарства ОСОБА_9 , намагалась зупинити, вхопивши та утримуючи її за одяг. Однак, ОСОБА_7 , незважаючи на те, що її дії були помічені сторонньою особою, маючи намір довести свій злочинний корисливий умисел до кінця з метою отримання можливості розпорядитись викраденим, продовжила відкрито викрадати грошові кошти ОСОБА_9 та стала супротивитись ОСОБА_10 , при цьому, під час штовханини між ними, ОСОБА_7 згубила частину викрадених грошей в сумі одна тисяча гривень, та, не припиняючи своїх злочинних дій, з метою утримання решти викрадених грошових коштів в сумі одна тисяча двісті гривень, вивільнилася з рук ОСОБА_10 та разом з викраденим втекла з місця вчинення кримінального правопорушення, тим самим отримавши можливість розпорядитись грошовими коштами потерпілої на власний розсуд.

Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло, вчинений повторно.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, потерпіла ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просила про зміну вироку в частині пом`якшення ОСОБА_7 покарання, з посиланням на його надмірну суворість.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що ОСОБА_7 у повному обсязі відшкодувала їй завдану шкоду та вибачилась, у зв`язку з чим, на думку апелянта, заслуговує на більш м`яке покарання.

Апеляційну скаргу на вищевказаний вирок було подано також захисником обвинуваченої ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 , який, в свою чергу, просив про скасування вироку та ухвалення нового, яким просив визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, призначивши при цьому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу.

Вказує про хибність висновків суду першої інстанції щодо кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч.3 ст. 186 КК України та необхідність перекваліфікації її дій за ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, як замах на крадіжку чужого майна, оскільки ніякими об`єктивними доказами не були спростовані свідчення обвинуваченої про те, що вона зайшла до будинку потерпілої ОСОБА_9 не з метою крадіжки, а з метою придбання пуху-пера або горіхів, а умисел на крадіжку грошових коштів у неї виник коли вона побачила гаманець у веранді під подушкою.

Крім того, вказує, що ОСОБА_7 була затримана біля хвіртки господарства ОСОБА_9 і не мала змоги розпорядитись грошовими коштами, які були викрадені, у зв`язку з чим, вказує, дії обвинуваченої безпідставно кваліфіковано, як розбій.

Зазначив також, що судом першої інстанції, при призначенні покарання, не в повній мірі було враховано визнання вини та щире каяття обвинуваченої, відшкодування шкоди потерпілій, наявність у неї неповнолітньої дитини, наявність у неї статусу матері-одиначки та вчинення нею злочину в наслідок збігу тяжких сімейних обставин, а саме її тяжкої хвороби.

В апеляційній скарзі прокурор просить про скасування вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої та ухвалити новий вирок яким визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України з призначенням покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Вказує, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченій покарання в межах санкції ч. 3 ст. 186 КК України, безпідставно визначив його у мінімальних розмірах, не врахувавши при цьому ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких, те, що потерпілою є особа похилого віку, яка внаслідок заволодіння обвинуваченою її грошовими коштами фактично була позбавлена будь-яких засобів до існування.

Крім того, вказує, що судом не в повній мірі було враховано дані про особу ОСОБА_7 , яка упродовж тривалого часу періодично вчиняє злочини проти власності, за що була шість разів засуджена, ніде не працює та не має законного джерела доходів, на території України проживає нелегально, без реєстрації.

Вказує також на те, що під час судового провадження обвинувачена здійснювала активний вплив на потерпілу ОСОБА_9 , користуючись її хворобливим станом здоров`я.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги захисника, просили задовольнити її вимоги у повному обсязі. Проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували.

Прокурор просив про задоволення його апеляційної скарги та про залишення без задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченої.

Матеріали кримінального провадження містять лікарське свідоцтво про смерть № 16 відповідно до якого ОСОБА_9 , що є потерпілою у даній справі ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченої та її захисника, доводи прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши докази, дійшов правильного висновку про наявність у діях обвинуваченої складу інкримінованого їй кримінального правопорушення та призначаючи покарання, дотримався вимог ст.65 КК України і призначив покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні, під час ухвалення вироку, обвинувачена ОСОБА_7 пояснила, що 25 серпня 2018 року прибула в с. Підлипне, де мала намір купувати пух-перо або горіхи у мешканців села. Приблизно о 12 годині через незамкнуту хвіртку зайшла в один з дворів та окликнула господарів, які не не відізвався. Тоді вона відчинила незамкнуті двері до веранди, де також були відсутні мешканці. На дивані з-під подушки видно було гаманець. В той час вона вирішила таємно заволодіти грошовими коштами. Упевнившись, що за її діями ніхто не стежить таємно викрала грошові кошти, що були в гаманці і не заперечує проти суми 2200 гривень, на яку вказала потерпіла. Після того, як вона вийшла з двору і була за будинком та двором її впіймала жінка, яка сказала, що сусідка, і почала питати, що вона робила у будинку. ОСОБА_9 , при цьому трясла її за одяг та стягнула з неї коротке плаття. В цей час з її білизни випали гроші, а з рук її мобільний телефон. Вона вирвалася з рук тієї жінки, будучи без верхнього одягу, почала тікати через кущі, що біля будинку. Втікаючи, схопила на землі мобільний телефон і побігла. Вона була одна. В цій сутичці ніхто не допомагав ні їй, ні тій жінці, що її спіймала. Трохи поодаль, на горі, стояла стороння жінка і тримала велосипед. Більше нікого не було. На місці сутички залишилося її плаття, сумка. Як потім з`ясувалося, вона схопила не свій телефон, а тієї жінки, переплутавши, бо телефони були схожі . Телефон у подальшому вона викинула, де не знає. За телефон віддала гроші. З потерпілою розрахувалася і та претензій не має. Наполягає на тому, що умислу на проникнення до житла потерпілої, щоб викрасти її майно, не мала. Вказаний умисел в неї виник вже в будинку, коли побачила з-під подушки гаманець. Тоді взяла гроші, бо ніхто не бачив, але тікаючи від жінки, що її тримала за двором, гроші не забирала і їх повернули потерпілій. Просила вибачення у потерпілої, усвідомлює, що зробила неправильно, та просила суворо не карати.

Проте, вказане твердження ОСОБА_7 у суді першої інстанції та її захисника в апеляційній скарзі про відсутність у діях обвинуваченої складу інкримінованого їй злочину спростовується показами

-потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні показала, що 25 серпня 2018 року перебувала разом з сином у кухні, коли до них у двір зайшла жінка ромської національності і повідомила, що прийшла з приводу субсидії і почала щось розповідати, про що вона не пам`ятає, бо її стан після перенесеного інсульту. На той час її гроші 2200 гривень знаходилися в гаманці під подушкою на дивані у веранді будинку, то була її пенсія. Через незначний час за її двором сусідка ОСОБА_10 впіймала циганку, яка, вийшовши з двору, побігла в кущі. А коли вирвалася від ОСОБА_10 , то в неї випали гроші, які в розмірі 1000 гривень їй принесла ОСОБА_10 і розповіла про те, що бачила, що були дві жінки ромської національності. Вона перевірила гаманець, який був порожній і згадала, що циганка вибігала, кричав її син, намагався наздогнати її, але та вже сховалася. Як викрадала та жінка гаманець, вона не бачила. З цього приводу вона подала заяву до поліції. Через деякий час приїхав незнайомий чоловік і привіз гроші 1300 гривень, частину яких у неї було викрадено з-під подушки і 1000 гривень, щоб передала тій жінці, що била циганку. На даний час їй все відшкодовано, вона не має ні до кого претензій, але циган боїться і після тих подій у неї стався інсульт;
-свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила, що літнього дня 2018 року була в своєму будинку і почула, що у сусідки ОСОБА_9 загавкав собака і вона через вікно побачила у сусідньому дворі незнайому жінку ромської національності. Через деякий час знову почула гавкіт собаки і побачила іншу жінку, яка пройшла по двору у бік веранди, потім повернулася назад і увійшла до веранди. Ні ОСОБА_9 , ні її сина вона не бачила. Вона сказала про це чоловіку і попросила, щоб той пішов подивився, що трапилося і покликав ОСОБА_12 , яка доглядає за ОСОБА_9 . Вона не бачила , коли ті жінки виходили з двору, але через деякий час почула, що розмовляє ОСОБА_12 , яка ввійшла до ОСОБА_9 , в руках тримала косинку, плаття і розповіла, що в неї за двором ОСОБА_13 відбувся конфлікт з жінкою ромської національності;
-свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні повідомила, що вона доглядає за ОСОБА_9 , допомагає їй, бо та похилого віку та ще має хворобливий стан. В 20 числах серпня 2018 року до неї прибіг сусід і сказав, щоб вона пішла до ОСОБА_9 , бо в неї ходять по двору жінки в рукавицях, можливо ОСОБА_9 щось їм продає. Підходячи до двору ОСОБА_9 вона побачила, що хтось вийшов з двору в бік кущів, що поряд. Вона обійшла територію з іншого боку і до неї з боку паркану ОСОБА_9 вийшла обвинувачена ОСОБА_7 , яку вона упізнає, в якої запитала, що та робила в чужому дворі, однак та сказала, що нічого і намагалася тікати. Але вона не повірила і хотіла викликати поліцію, бо припустила, що та бувши на подвір`ї ОСОБА_9 , щось могла викрасти. Обвинувачена вибила з її рук телефон і він упав на землю. В цей час з`явилася інша жінка, яка, допомагаючи першій вивільнитися, розірвала на ній футболку чи туніку і та залишилася у нижній білизні, у бюстгальтері вона побачила гроші. Друга жінка хотіла її вдарить, але не змогла. Потім вони удвох почали втікати, а вона їх наздоганяла, під час погоні у ОСОБА_7 випали гроші 1000 гривень, які залишилися на землі і жінка за ними не повернулася. Розуміючи, що не наздожене жінок, вона підняла гроші, у неї в руках залишилась туніка жінки і пішла до ОСОБА_9 , у якої і виявили зникнення грошей, але більше, ніж ті, що випали в циганки. Коли відбувалася сутичка у неї з жінками, це бачила стороння жінка, яка стояла на відстані 100 метрів від них та спостерігала з подією і в подальшому ця жінка прийшла у двір ОСОБА_9 і дала показання працівникам поліції. Знайдений чужий телефон віддали поліції, а її телефон не знайшли. Пізніше, приблизно через 1,5 місяця, їй ОСОБА_9 віддала 1000 гривень, щоб придбала собі телефон, і сказала, що приходив чоловік і приніс гроші, в тому числі і за її телефон. У день події усіх допитували працівники поліції;
-свідка ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні показала, що влітку 2018 року, дату не пам`ятає, їхала до матері. Перед горою зупинилася, щоб вести велосипед і побачила, трьох жінок, одна з яких утримувала іншу, якій третя допомагала вивільнитися, потім дві з них втікали, а третя наздоганяла, кричала, прохала викликати поліцію, бо украли гроші і в руках тримала чи плаття чи майку, яку стягнула з тієї, що тікала. Жінки, що тікали, були ромської національності і та, що на вигляд старша, роздягнена, це була обвинувачена. Години через чотири того дня, коли поверталася додому, зайшла до двору ОСОБА_9 , де були працівники поліції, і надала свідчення з приводу побаченого.

Показання потерпілої та свідків на думку колегії суддів є логічними та послідовними, будь-які підстави вважати, їх недостовірними відсутні.

Ці показання узгоджуються з іншими доказами, наданими стороною обвинувачення, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 25.06.2018 року, з якого вбачається, що 25.08.2018 року близько 12-00 години жінка циганської національності прийшла до будинку по АДРЕСА_2 та викрала грошові кошти в розмірі 2200 гривень;
- протоколом огляду місця події та фото-таблиць від 25.08.2018 року в АДРЕСА_2 , відповідно до якого ОСОБА_10 показала місце, де виявила, що жінка циганської національності заволоділа грошовими коштами в господарстві ОСОБА_15 ;
- постановами про приєднання речових доказів від 26 серпня 2018 року, 06 квітня 2019 року, з яких вбачається, що мобільний телефон, довгу кофту різнокольорову, хустку визнано речовими доказами;
- висновком судової молекулярної експертизи від 25.03.2019 року №10-297, з якого вбачається, що за результатами її проведення генетичні ознаки, виявлені на жіночій сукні, належать ОСОБА_7 ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 19.07.2019 року згідно якого серед пред`явлених трьох осіб для впізнання, ОСОБА_16 було впізнано саме ОСОБА_7 ;
- протоколом проведення слідчого експерименту з обвинуваченою ОСОБА_7 із застосуванням технічних засобів від 22.07.2019 року, відповідно до якого обвинувачена показала, що викрала грошові кошти у потерпілої ОСОБА_9 .

Вказані докази є належними та допустимими, будь-яких процесуальних порушень при збиранні, дослідженні та оцінці доказів, які б ставили під сумнів правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 саме у вчиненні інкримінованого їй злочину, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.3 ст.186 КК України є правильною.

Доводи обвинуваченої та її захисника про те, що дії ОСОБА_7 містить ознаки замаху на таємне викрадення майна, оскільки обвинувачена була позбавлена можливості розпоряджатися викраденими коштами, колегія вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа, вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину.

Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита.

Дії, розпочаті, як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати, як грабіж.

На підставі викладеного, сумніви щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченої у колегії суддів відсутні, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження, після того, як дії ОСОБА_7 були викриті сусідкою потерпілої, обвинувачена маючи намір довести свій злочинний корисливий умисел до кінця продовжила відкрито викрадати грошові кошти, шляхом утечі та здійснення опору ОСОБА_10 .

Крім того, колегія суддів вважає такими, що позбавлені правових підстав доводи захисника обвинуваченої щодо безпідставної кваліфікації дій ОСОБА_7 за такою кваліфікуючою ознакою, як проникнення до житла, оскільки умисел на проникнення до житла з метою крадіжки у обвинуваченої був відсутній.

Так, для правильної кваліфікації дій особи за кваліфікуючої ознаки «проникнення до житла, чи іншого приміщення» при вчиненні грабежу важливим є встановлення спрямованості умислу особи.

Для основного складу грабежу характерним є наявність у особи умислу на заволодіння чужим майном. Саме тому, вирішуючи питання про наявність у діях особи ознак «проникнення» при вчиненні грабежу, слід звертати увагу на наявність умислу на заволодіння чужим майном. Дана кваліфікуюча ознака має місце лише тоді, коли проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища здійснювалося з метою заволодіння чужим майном.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність ознаки «проникнення» у складі грабежу, суд після встановлення фактичних ознак складу вчиненого кримінального правопорушення повинен перевірити, як ці ознаки співвідносяться з ознаками складу злочину кримінально-правової норми.

При здійсненні такої правової оцінки необхідно виділяти фізичний та юридичний критерії розуміння поняття «проникнення». Зокрема, для визначення фізичного критерію підлягає встановленню: 1) факт входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища); 2) час, спосіб, місце та обставини входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) з урахуванням режиму доступу до нього та до майна, яким бажає заволодіти особа.

Для з`ясування юридичного критерію слід встановлювати: 1) незаконність входження (потрапляння) в приміщення (житло, інше приміщення чи сховище) або перебування в ньому, що обумовлюється відсутністю в особи права на перебування там, де знаходиться майно, яким вона бажає незаконно заволодіти; 2) мету, яку досягає особа, вчиняючи обрані дії, усвідомлення нею характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння, зокрема й факту незаконного входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) чи перебування в ньому, передбачення наслідків вчиненого діяння.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вилучення обвинуваченою майна відбувалось безпосередньо з приватної території домогосподарства потерпілої. Проникнення на територію домогосподарства ОСОБА_9 було суттєво обмежено для сторонніх осіб, за наявністю хвіртки та дверей, що вели на веранду. Обвинувачена ОСОБА_7 розуміла неможливість свого безперешкодного проникнення на територію домогосподарства, тому вживала заходів щодо забезпечення можливості свого проникнення, шляхом переконання у тому, що двері є незачиненими, у відсутності власника та упевнившись, що її дії ніким не помічені.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вчинення ОСОБА_7 грабежу відбулося саме з проникненням до житла потерпілої ОСОБА_9 .

Така кваліфікація дій обвинуваченої, як грабіж, поєднаний з проникненням у житло передбачає наявність як ознак «житло», так і ознак «проникнення». Тільки сукупність цих ознак дає можливість кваліфікувати грабіж за ч. 3 ст. 186 КК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченої про відсутність доказів її проникнення до житла потерпілої з та наявності умислу на викрадення грошових коштів, спростовуються дослідженими судом першої інстанції показаннями вищезазначених потерпілої і свідків, а також іншими доказами, наданими стороною обвинувачення.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій виду і міри покарання, суд першої інстанції прийшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання у виді чотирьох років двох місяців позбавлення волі, оскільки, з урахуванням даних про особу обвинуваченої, яка раніше судима за аналогічні злочини, на шлях виправлення не стала, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину і вважає, що виправлення обвинуваченої можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства та, що саме таке покарання є необхідним і достатнім для її виправлення.

При цьому, обставинами, які відповідно до положень ст. 66 КК України пом`якшують покарання встановлено розкаяння у вчиненні протиправного діяння, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 судом встановлено не було.

При призначенні покарання обвинуваченій, суд першої інстанції також обґрунтовано взяв до уваги висновок уповноваженого органу з питань пробації, відповідно до якого виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 неможливе без ізоляції її від суспільства.

В той же час, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було враховано усі ті дані про особу обвинуваченої та пом`якшуючі обставини, на які посилаються потерпіла та захисник обвинуваченої в своїх апеляційних скаргах, у зв`язку з чим і було призначене покарання ближче до мінімальної межі, передбаченої санкцією ч.3 ст. 186 КК України.

Підстав для ще більшого пом`якшення покарання обвинуваченій, з урахуванням усіх вищеперелічених обставин, колегія суддів не вбачає.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим як через суворість, як про це вказує потерпіла та захисник, так і через м`якість за переконанням прокурора, оскільки, з урахуванням обставин, наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, є справедливим, необхідним та достатнім для її виправлення та попередження скоєння нею нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень статті 50 КК України.

Що стосується посилання прокурора у своїй апеляційній скарзі на незаконний вплив обвинуваченої ОСОБА_17 на потерпілу ОСОБА_9 , з метою впливу на результати судового розгляду, то колегія суддів вважає їх голослівними, оскільки на їх підтвердження не було надано жодного належного доказу.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційні скарги потерпілої, захисника обвинуваченої та прокурора - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 02 2020 року по справі щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора, - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу потерпілої, - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ _____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4