Справа № 1304/5081/12
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2020 р. м. Львів

Галицький районний суд міста Львова

у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участі:

підсудної - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, пенсіонерки, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудна ОСОБА_3 08 жовтня 2011 року, біля 13 години, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин ображала потерпілого ОСОБА_4 непристойними словами, била руками по обличчю, голові, дряпала нігтями по обличчю, здушувала руками шию, чим заподіяла останньому тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на голові, шиї, синець на лівій руці, які згідно акту судово-медичного обстеження № 2710 від 10 жовтня 2011 року відносяться до легкого тілесного ушкодження.

У судовому засіданні підсудна ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні злочину не визнала, заперечила обставини обвинувачення, суду пояснила, що між нею та потерпілим триває гострий конфлікт на побутовому грунті, спричинений житловим спором через спільну квартиру де вона та потерпілий ОСОБА_4 проживають. 08.10.2011 року вона знаходилась у своїй квартирі АДРЕСА_2 . У цей день між нею та потерпілим ОСОБА_4 був словесний конфлік, зранку вона пішла за цигарками, при цьому під час конфлікту її в дверях затиснув ОСОБА_4 , почав до неї чіплятися, а вона дала ляпаса правою рукою по лівій щоці потерпілому ОСОБА_4 . Стверджувала, що під час конфлікту в квартирі була тільки вона та потерпілий ОСОБА_4 , брата потерпілого під час конфлікту не було в квартирі. Стверджувала, що не спричиняла ОСОБА_4 тілесних ушкоджень своїм ударом по обличчю, не наносила ударів у різні частини тіла, не заподіювала синців, саден, подряпин на тілі останнього. Заперечила свою вину у вчиненні злочину та просила суд її виправдати та відмовити у задоволенні цивільного позову повністю.

Незважаючи на заперечення своєї вини підсудною у вчиненні інкримінованого злочину, її винуватість повністю та об`єктивно стверджується зібраними в ході судового слідства наступними доказами.

- показами потерпілого ОСОБА_4 , який у судовому засіданні показав, що між ним та підсудною ОСОБА_3 дійсно має місце тривалий конфлікт на побутовому грунті, спричинений житловим спором. 08.10.2011 року, біля 13 год. в квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 увірвалася в його кімнату та провокувала його на скандал, ображала непристойними словами, била його руками по обличчю і по голові, дряпала нігтями по обличчю, здушувала руками шию, внаслідок чого він звернувся до правоохоронних органів. При цьому конфлікті був присутній його рідний брат ОСОБА_7 , який в конфлікт не втручався. Потім потерпілий втік з квартири щоб уникнути подальшого конфлікту. Стверджував, що підсудна хоче позбавити його права на житло. Своїми діями підсудна ОСОБА_8 завдала йому легких тілесних ушкоджень та моральних страждань. Просить стягнути з підсудної моральну шкоду, покликаючись на моральні страждання, перенесені ним внаслідок неправомірних дій та образ підсудної.

- показами даними у судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що 08.10.2011 року він знаходився вдома за адресою АДРЕСА_1 , та перебував в їх з братом ОСОБА_9 в кімнаті, а саме лежав на дивані. Близько 13 год. між ОСОБА_10 та їх тіткою ОСОБА_3 почався конфлікт в ході якого ОСОБА_3 почала провокувати ОСОБА_11 , погрожувала йому фізичною розправою, обзивала нецензурною лайкою, наносила йому удари рукою по обличчю, царапала обличчя, а також здушувала його руками за шию, та била руками по обличчю. При цьому, він не втручався в конфлікт брата ОСОБА_9 з тіткою ОСОБА_3 , але все бачив та чув, бо все відбувалася на його очах. Всі ці події тривали близько 5-7 хвилин, а закінчилося все тим, що ОСОБА_12 вимушений був покинути квартиру щоб уникнути конфлікту. Зазанчив, що такі події відбувалися у їх сім`ї досить часто бо існує конфлікт.

- актом судово-медичного обстеження (дослідження) № 2710 від 10.10.2011 р., де зазначено, що у ОСОБА_4 виявлено: синці та садна на голові, на шиї, синець на лівій руці, які утворилися від тупих предметів з обмеженою поверхнею, які могли виникнути 08.10.2011 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження. Таким чином, експертом висловлена можливість утворення тілесних ушкоджень за обставин, що описані ОСОБА_4 та продубльовані дільничним інспектором міліції при призначенні експертизи. (т.1, а.с. 8);

- постановою про порушення кримінальної справи від 10.09.2012 року (т. 1, а.с. 30);

. матеріалами Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області про відмову у порушенні кримінальної справи та постановою від 17.10.2011 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні винність підсудної ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, доведена повністю, а її дії слід кваліфікувати за вказаною статею КК України, оскільки вона заподіяла потерпілому легке тілесне ушкодження.

Невизнання підсудною ОСОБА_3 своєї вини суд розцінює як позицію захисту, обрану нею з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин. Її показання спростовуються поясненнями потерпілого, та свідка, які були категоричними та однозначними у своїх показаннях, а також іншими зібраними у справі доказами. Заперечення своєї винуватості підсудною у скоєнні злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України суд відхиляє оскільки вони спростовуються об`єктивними доказами у справі, зокрема детальними та послідовними показаннями потерпілого, свідка ОСОБА_7 , висновком експерта щодо часу та способу причинення тілесних ушкоджень, іх локалізації, та наслідків, поведінкою потерпілого після події злочину, є способом захисту підсудної, мають мету уникнути відповідальності за скоєне.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає, що факт скоєння злочину та винність підсудної у вчиненні злочинних дій доведені повністю.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки. Згідно з ст. 282 КПК України якщо під час судового розгляду справи будуть установлені підставі для закриття справи, передбачені, у тому числі, ст. 11-1 цього Кодексу, суд, вислухавши думку учасників судового розгляду і висновок прокурора, своєю мотивованою ухвалою, а суддя - постановою, закриває справу. Разом із тим, згідно з ст. 7-1 КПК України якщо обвинувачений, підсудний заперечує проти закриття справи, у тому числі, у зв`язку із закінченням строків давності, провадження у справі продовжується в звичайному порядку. На підставі ч. 5 ст. 74 КК України така особа може бути за вироком суду звільнена від покарання.

Враховуючи те, що підсудна ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України, в жовтні 2011 року, даний злочин відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, інших злочинів середньої тяжкості, тяжких та особливо тяжких злочинів у цей період вона не вчиняла, а тому відповідно до ст. 49 КК України на час винесення вироку суду закінчився строк давності і на підставі ч.5 ст.74 КК України її слід звільнити від покарання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне задоволити частково. Зокрема, при визначенні грошової суми на відшкодування моральної шкоди, керуючись ч. 2 ст. 1168 ЦК України і п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4 та враховуючи ступінь моральних страждань, яких зазнав потерпілий внаслідок інциденту, ступінь участі підсудного у скоєнні злочину, суд приходить до висновку про необхідність стягнення такої шкоди у розмірі 1000 грн., оскільки така сума є розумною, виваженою та справедливою як по відношенню до потерпілого так і до засудженої.

Керуючись ст.ст. 321, 323, 324 КПК України (в редакції 1960 року), суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
На підставі ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_3 звільнити від покарання за ч.1 ст. 125 КК України у зв`язку з закінченням строку давності.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди задоволити частково. Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. В решті вимог відмовити за безпідставністю.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1