Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/582/20
Номер провадження № 1-кс/376/139/2020
УХВАЛА

"01" квітня 2020 р. м. Сквира Київської області

Слідчий суддя Сквирського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора у кримінальному провадженні - ОСОБА_3 ,

старшого слідчого СВ Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 ,

представника володільця майна адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сквира Київської області клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдінг Сквира» у кримінальному провадженні № 0000102 від 05.03.2020 року про скасування арешту майна,-

в с т а н о в и в:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдінг Сквира» (далі по тексту ТОВ «Агрохолдінг Сквира») в особі директора ОСОБА_6 звернувся з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Сквирського районного суду Київської області від 16.03.2020 року у кримінальному провадженні № 0000102 від 05.03.2020 року на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером :03:014:0004, площею 6,8082 га, яка розташована в адміністративних межах м. Сквира Київської області, встановлено заборону будь-яким державним реєстраторам, нотаріусам чи іншим суб`єктам реєстраційних дій, здійснювати державну реєстрацію будь-яких реєстраційних дій, щодо вищевказаного нерухомого майна. Також, у відповідності до п. 11 ст. 170 КПК України, заборонено використання земельної ділянки із кадастровим номером :03:014:0004, площею 6,8082 га, яка розташована в адміністративних межах м. Сквира Київської області, в частині проведення на ній будь-яких будівельно-технічних робіт.

В обґрунтування клопотання зазначив, що слідчим відділом Сквирського ВП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. Вищезазначена земельна ділянка на підставі розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 03.05.2018 року за № 270 з кадастровим номером :03:014:0004, площею 6,8082 га надано ТОВ «Агрохолдінг Сквира» в оренду для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості строком на 49 років. Це свідчить про те, що право користування спірною земельною ділянкою належить ТОВ «Агрохолдінг Сквира». При прийнятті рішення слідчим суддею про накладення арешту не враховано: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Тому накладення арешту є необґрунтованим. Також доказів того, що земельна ділянка є об`єктом кримінально-протиправних дій, немає. Є тільки твердження щодо самовільної забудови земельної ділянки невстановленими особами. Але ці твердження нічим не підтверджуються. Земельна ділянка не є речовим доказом у розумінні положень КПК України, а відповідними речовими доказами є протоколи огляду місця події. Земельна ділянка не є знаряддям вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, не зберегла на собі його сліди та не містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Також органом досудового розслідування не доведено, що існують ризики можливого приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі вказаного майна.

В судовому засіданні представник володільця майна адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання, посилаючись на обставини, викладені в ньому, зазначаючи при цьому, що органом досудового розслідування безпідставно розпочато досудове розслідування, оскільки не встановлено розміру матеріальної шкоди та інші кваліфікуючі ознаки ст. 356 КК України. Встановлена ухвалою суду заборона використання земельної ділянки, є прямим втручанням в господарську діяльність товариства, так як внаслідок арешту підприємство позбавлене можливості укласти договір оренди землі, що в свою чергу ставить під загрозу можливість створення підприємством 55 нових робочих місць та залучення інвестицій в розмірі близько 12 млн. доларів США, бюджет громади м. Сквира Київської області не отримує орендну плату в орієнтовному розмірі близько 2 500 000 грн., що в свою чергу викличе великий суспільний резонанс серед населення Сквирського району Київської області.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено факт незаконного будівництва невідомими особами на земельній ділянці із кадастровим номером :03:014:0004, площею 6,8082 га, яка розташована в адміністративних межах м. Сквира Київської області, а саме без будь-яких дозвільних документів. Постановою слідчого від 10.03.2020 року вказану земельну ділянку було визнано речовим доказом і на даний час постанова не скасована. Права ТОВ «Агрохолдинг Сквира» не порушено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а тому в товариства відсутні підстави звернення до суду. Скасування арешту майна може сприяти незаконному відчуженню земельної ділянки та вибуття її із державної форми власності, тощо.

Ініціатор клопотання старший слідчий СВ Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання, погоджуючись із думкою прокурора.

Заслухавши прокурора, слідчого, володільця майна, дослідивши матеріали клопотання, кримінальне провадження № 0000102 від 05.03.2020 року, слідчий суддя приходить до наступного.

Встановлено, що відповідно до витягу з ЄРДР СВ Сквирського ВПГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000102 від 05.03.2020 року за ст. 356 КК України розпочате за рапортом заступником начальника СВ Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 про те, що ним особисто в ході моніторингу публічної кадастрової карти України та подальшою вибірковою перевіркою земельних ділянок державної форми власності, виявлено факт самовільного будівництва невстановленими особами без відповідних дозвільних документів на земельній ділянці з кадастровим номером :03:014:0004, площею 6,8082 га, яка розташована в адміністративних межах м. Сквира Київської області

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 205695854 від 31.03.2020 земельна ділянка з кадастровим номером :03:014:0004, площею 6,8082 га, перебуває у державній власності, власником є Київська обласна державна адміністрація, цільове призначення земельної ділянки для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

Згідно розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 03.05.2018 року за № 270 вбачається, що земельну ділянку з кадастровим номером :03:014:0004, площею 6,8082 га надано ТОВ «Агрохолдінг Сквира» в оренду для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості строком на 49 років.

Проведеним оглядами місця події від 10.03.2020 року та 23.03.2020 року в рамках кримінального провадження 0000102 від 05.03.2020 року встановлено, що земельна ділянка не огороджена, на ній розташовані будівельні вагончики, вантажні транспортні засоби. Крім того проводиться будівництво у вигляді забиття свай.

Постановою старшого слідчого СВ Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 земельну ділянку з кадастровим номером :03:014:0004, площею 6,8082 га., визнано речовим доказом. Відомостей про передачу вказаної земельної ділянки на відповідальне збереження власнику дана постанова не містить.

Ухвалою слідчого судді Сквирського районного суду Київської області від 16.03.2020 року у кримінальному провадженні № 0000102 від 05.03.2020 року на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером :03:014:0004, площею 6,8082 га., що розташована в адміністративних межах м. Сквира Київської області, встановлено заборону будь-яким державним реєстраторам, нотаріусам чи іншим суб`єктам реєстраційних дій, здійснювати державну реєстрацію будь-яких реєстраційних дій, щодо вищевказаного нерухомого майна. Також, у відповідності до п. 11 ст. 170 КПК України, заборонено використання земельної ділянки із кадастровим номером :03:014:0004, площею 6,8082 га, яка розташована в адміністративних межах м. Сквира Київської області, в частині проведення на ній будь-яких будівельно-технічних робіт.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 № 963-IV самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до частин 1, 2 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 125 цього Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (стаття 126 ЗК України).

З викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що ТОВ «Агрохолдінг Сквира» є користувачем земельної ділянки, оскільки в нього наявне право на користування земельної ділянкою.

Частиною 1 ст. 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється за попередньою кваліфікацією ст.356 КК України, а саме за фактом самовільного будівництва невстановленими особами, без відповідних дозвільних документів, на земельній ділянці державної форми власності із з кадастровим номером :03:014:0004, площею 6,8082 га, яка розташована в адміністративних межах м. Сквира Київської області.

Диспозиція ст. 356 КК України передбачає кримінальну відповідальність за самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь - яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ст. 356 КК України, є встановлений законодавством порядок реалізації громадянами своїх прав та обов`язків, нормальна управлінська діяльність і авторитет органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Разом із тим, земельна ділянка - це частина земельної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами суб`єктів власності. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки (ст.79 Земельного Кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною третьою статті 170 КПК України передбачено, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя також звертає увагу, що майно у встановленому порядку хоча і визнане органом досудового розслідування речовим доказом у кримінальному провадженні, однак така постанова на думку слідчого судді є формальною.

Отже посилання прокурора та слідчого про те, що земельна ділянка зберегла на собі сліди кримінального правопорушення, зокрема незаконного будівництва є необґрунтованими, при цьому, ці факти вже зафіксовані шляхом проведення слідчих дій.

Окремо слідчий суддя звертає увагу, що з об`єктивної сторони злочин характеризується сукупністю таких ознак: 1) самовільним, всупереч встановленому законом порядку, вчиненням будь-яких дій; 2) оспорюваністю правомірності цих дій з боку інших громадян або юридичних осіб; 3) заподіянням такими діями значної шкоди правоохоронюваним інтересам; 4) причинним зв`язком між діями винної особи та значною шкодою.

Самовільне вчинення будь-яких дій - це здійснення особою свого дійсного або удаваного права чи вчинення інших дій всупереч встановленому порядку і без законних повноважень. Дійсним визнається право, яким особа володіє в силу закону, договору чи на іншій підставі, однак це право реалізується з порушенням порядку. Під удаваним слід розуміти право, стосовно належності якого собі винна особа помиляється. Насправді цим правом суб`єкт не володіє.

Оспорюваність правомірності дій особи означає, що інший громадянин або підприємство, установа, організація вважають дії того, хто вчиняє самоправні дії, незаконними, відкрито не погоджуються з ними, оскаржують їх. При цьому не обов`язково, щоб оскарження відбувалось саме у передбаченому законом порядку (судовому, адміністративному, тощо). Відсутність оспорюваності дій виключає визнання їх кримінальне караним самоправством.

Злочин визнається закінченим з моменту заподіяння самовільним вчиненням певних дій значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника. Матеріальну шкоду слід визнавати значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується умислом. Психічне ставлення винного до суспільне небезпечних наслідків у вигляді значної шкоди, за загальним правилом також характеризується умислом. Мотиви вчинення самоправних дій на кваліфікацію не впливають.

Відсутність однієї із зазначених ознак свідчить про відсутність складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України.

У матеріалах досудового розслідування відсутні будь-які докази, щодо наявності ознак злочину передбаченого ст. 356 КК України ( заява потерпілого про порушення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, наявність шкоди, тощо) тобто кримінальне провадження за ознаками ст. 356 КК України взагалі розпочате без наявності законних на те підстав.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 р., де зазначено порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Натомість, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали від 16.03.2020 року про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює доводи клопотання в частині обґрунтованості підстав для скасування раніше накладеного арешту.

Як встановлено п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з викладеного, враховуючи пояснення особи, що подала клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи клопотання про скасування арешту є обґрунтованими, а наданими матеріалами доведено відсутність підстав для арешту земельної ділянки, а також ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання та скасувати арешт на земельну ділянку.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 173, 174, 372 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдінг Сквира» у кримінальному провадженні № 0000102 від 05.03.2020 року про скасування арешту майна задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Сквирського районного суду Київської області від 16.03.2020 року, а саме, на земельну ділянку із кадастровим номером :03:014:0004, площею 6,8082 га., яка розташована в адміністративних межах м. Сквира Київської області, встановлення заборони будь-яким державним реєстраторам, нотаріусам чи іншим суб`єктам реєстраційних дій, здійснювати державну реєстрацію будь-яких реєстраційних дій, щодо вищевказаного нерухомого майна та у відповідності до п. 11 ст. 170 КПК України, заборонити використання земельної ділянки із кадастровим номером :03:014:0004, площею 6,8082 га., яка розташована в адміністративних межах м. Сквира Київської області, в частині проведення на ній будь-яких будівельно-технічних робіт - скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя