Справа № 761/7606/20
Провадження № 1-кс/761/4920/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР за №0000053 від 03.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 4 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР за №0000053 від 03.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 4 ст.190 КК України, про арешт майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 житловою площею 43,42 кв. м, загальною площею 74,5 кв. м, яка знаходиться в державній власності та передана в користування громадянину ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що Київською місцевою прокуратурою №10 здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000053 від 03.03.2020 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Встановлено, що 26.02.2020 ОСОБА_5 , перебуваючи в офісі приватного нотаріуса ОСОБА_6 за адресою: м. Київ, вул. Рейтарська/пров. Георгіївський, 6-3, літ. А, подав останньому свідоцтво про право власності від 29.01.2014 серії НОМЕР_1 на квартиру АДРЕСА_1 , яке насправді не видавалось Державним підприємством «Укржитлосервіс», для проведення державної реєстрації права власності на своє ім`я.

Допитаний як свідок у кримінальному провадженні ОСОБА_6 показав, що працює приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу з 31.01.2012. Його нотаріальна контора знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Рейтарська/пров. Георгіївський, 6-3, літ. А, каб. №2-7. 26.02.2020 до його нотаріальної контори завітав чоловік, який представився ОСОБА_5 , та запитав щодо проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , надавши свідоцтво про право власності від 29.01.2014 серії НОМЕР_1 на вказану квартиру, видане Державним підприємством «Укржитлосервіс». Зі слів свідка ОСОБА_6 , попередньо, перед візитом ОСОБА_5 , на початку лютого 2020 року, до нотаріальної контори заходив раніше знайомий йому чоловік на ім`я ОСОБА_7 , який виконує кур`єрські послуги, доставляючи йому документи для проведення нотаріальних та реєстраційних дій, та попросив нотаріуса ОСОБА_6 зробити запит до Київського міського БТІ щодо реєстрації права власності на вищевказану квартиру. На прохання ОСОБА_8 було витребувано відповідну інформаційну довідку з Київського міського БТІ, з якої вбачалось, що право власності на квартиру не зареєстровано.

В подальшому, коли 26.02.2020 звернувся ОСОБА_5 із вищевказаним питанням, ОСОБА_6 було сформовано заяву за №38666491 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Вказану заяву ОСОБА_5 підписав в присутності ОСОБА_6 . Крім того, ОСОБА_5 надав ОСОБА_6 свій паспорт громадянина, реєстраційний номер облікової картки платника податків, а також технічний паспорт на квартиру в оригіналі. Свідоцтво про право власності від 29.01.2014 серії НОМЕР_1 на вказану квартиру було ОСОБА_6 відскановано та повернуто ОСОБА_5 . Технічний паспорт ОСОБА_6 попросив для зручності залишити собі на час розгляду заяви про державну реєстрацію права власності (законом передбачено п`ятиденний строк на розгляд відповідної заяви). Після цього, з метою перевірки дійсності свідоцтва про право власності від 29.01.2014 серії НОМЕР_1 ОСОБА_6 було направлено відповідний запит до ДП «Укржитлосервіс» та 03.03.2020 отримано відповідь, що таке свідоцтво насправді не видавалось.

У зв`язку з викладеним, 04.03.2020 ОСОБА_6 було прийнято рішення про відмову в державній реєстрації права власності за заявою ОСОБА_5 . Останній більше до нотаріальної контори не приходив, рішення про відмову в державній реєстрації права власності не отримував, свій номер телефону та адресу проживання не повідомляв.

Вищевказані обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 намагався шляхом обману заволодіти квартирою АДРЕСА_1 , однак злочин не було доведено до кінця, оскільки нотаріусом ОСОБА_6 було прийнято рішення про відмову в державній реєстрації права власності.

В приміщенні нотаріальної контори за адресою: АДРЕСА_2 , каб. №2-7 06.03.2020 за участю нотаріуса ОСОБА_6 було оглянуто наступні документи: технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 (на титульній сторінці зазначено «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна», номер інвентаризаційної справи: 139929, наявний підпис виконавця ОСОБА_9 , дата виготовлення: 22.01.2013, відсутній підпис начальника ОСОБА_10 , міститься відтиск печатки Київського міського БТІ; в розділі технічної характеристики квартири зазначено, що житлова площа квартири становить 42.8 кв. м, загальна площа 74.5 кв. м; наявний план квартири, на аркуші з планом квартири також міститься відтиск печатки Київського міського БТІ); заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) №38666491, датована 26.02.2020, від імені ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданим Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області 24.05.2011. Вказана заява стосується державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Вкінці заяви наявний підпис заявника ОСОБА_5 та нотаріуса ОСОБА_6 .

Під час огляду вказані документи були вилучені з метою приєднання до матеріалів кримінального провадження, оскільки вказані документи можуть бути в подальшому використані в доказуванні обставин намагання ОСОБА_5 незаконно заволодіти квартирою АДРЕСА_1 .

Постановою прокурора від 06.03.2020 квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 74,5 кв. м визнано речовим доказом.

У зв`язку з чим, з метою збереження речових доказів прокурор просить накласти арешт на зазначене в клопотанні майно.

В судове засідання прокурор не з`явився та подав заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій зазначив, що доводи клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, в обґрунтування клопотання долучив документи на підтвердження замаху на шахрайство, вчиненого шляхом використання завідомо підробленого документа.

Особа-володілець майна про розгляд клопотання не повідомлялась, оскільки майно тимчасово не вилучалось, а тому суд вважає за можливе, у відповідності до ч.2 ст.172 КПК України, провести розгляд клопотання у її відсутність.

Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи з такого.

В судовому засіданні встановлено, що Київською місцевою прокуратурою №10 здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000053 від 03.03.2020 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 , ч.4 ст.358 КК України.

Під час розслідування даного кримінального провадження встановлено, що квартира АДРЕСА_1 загальною площею 74,5 кв. м підпадає під ознаки, визначені статтею 98 КПК України в даному кримінальному провадженні та постановою прокурора від 06.03.2020 визнана речовим доказом.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, який в силу ч. 3ст. 132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості;підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими слідчим матеріалами, достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 , ч.4 ст.358 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, підлягає можливі конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч.2 ст. 170 КПК арешт майна допускається, серед іншого, з метою збереження речових доказів. Як вбачається з матеріалів клопотання, постановою прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 від 06.03.2020 про визнання речовим доказом вищезазначена квартира визнана речовим доказом.

При цьому, слідчий суддя, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна виправдовує втручання у права та інтереси власників майна.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється розслідування у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для застосування ініційованого прокурором заходу забезпечення кримінального провадження та накладення арешту.

Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 43,42 кв. м, загальною площею 74,5 кв. м, яка знаходиться в державній власності та передана в користування громадянину ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1