Справа № 487/7421/19
Провадження № 1-кп/487/365/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002447 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва ,українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, не навчається, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ,проживає разом із матір`ю за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого -

у вчиненні злочину , передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

За участю сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення: прокурора прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3

законного представника ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

21.06.2019 року , приблизно о 19 год.45 хв., неповнолітній ОСОБА_3 знаходився на пляжній зоні річки Південний Буг у мікрорайоні "Намив", що неподалік від бару "Бомбардир" та напроти будинку №52-а по вул. Лазурній у м.Миколаєві, де на пляжі на піску побачив рюкзак сірого кольору та у нього виник злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, неповнолітній ОСОБА_3 , скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілого та сторонніх осіб,діючи умисно та з метою власного незаконного збагачення,таємно викрав рюкзак сірого кольору, в якому знаходились мобільні телефони марки "Huawei Y3 11DSGolq " вартістю 2300 грн. та " xiaomi Redmi Plus 3/32CB Golq" вартістю 4000 грн.,що належали ОСОБА_7 .

Після цього , ОСОБА_3 , утримуючи викрадене майно при собі,з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 6300 грн.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна(крадіжка), вчинена повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав в повному обсязі, підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що 21.06.2019 року , приблизно о 19 год.30 хв., він знаходився на пляжній зоні річки Південний Буг у мікрорайоні "Намив", що неподалік від бару "Бомбардир" ,де на пляжі на піску побачив рюкзак та вирішив його викрасти.

Він, скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілого та сторонніх осіб,таємно викрав рюкзак, в якому знаходились мобільні телефони марки "Huawei Y3 11DSGolq та "xiaomi Redmi Plus 3/32CB Golq". Після чого, утримуючи викрадене майно при собі, з місця скоєння кримінального правопорушення зник. В подальшому мобільні телефони продав, а грошові кошти , виручені від їх продажу витратив на власні потреби.

В скоєному він щиро розкаявся.

Такі показання обвинуваченого надані суду без будь-якого примусу, в присутності захисника ОСОБА_6 та законного представника ОСОБА_5 , у зв`язку із чим суд вважає їх логічними, послідовними та такими, що підтверджують правильність розуміння ним встановлених обставин кримінального правопорушення,їх добровільність та істинність його позиції, а покази обвинуваченого визнаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження судом фактичних обставин, а саме формулювання обвинувачення ОСОБА_3 визнається судом доведеним.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні суду показав, що 21.06.2019 року , приблизно о 19 год.30 хв., він знаходився на пляжній зоні річки Південний Буг у мікрорайоні "Намив", що неподалік від бару "Бомбардир" ,де в нього було таємно викрадено рюкзак , в якому знаходились два мобільні телефони. Ним було заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 6300 грн., що становить вартість двох мобільних телефонів та на відшкодування моральної шкоди просив стягнути із обвинуваченого 10000 грн.

Крім того, на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_3 стороною обвинувачення надано наступні письмові докази, які досліджені судом та залучено до матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до довідки про вартість викраденого майна, виданої ФОП ОСОБА_9 вартість мобільного телефону марки "xiaomi Redmi Plus 3/32CB Golq" складає 4000 грн., а мобільного телефону марки "Huawei Y3 11DSGolq становить 2300 грн.

В судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про застосування відносно неповнолітнього обвинуваченого на підставі ст. 105 КК України примусові заходи виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме: заборонити обвинуваченому відвідувати у нічний час з 22 год.00 хв. до 06 год.00 хв. розважальні заклади; не залишати постійне місце проживання строком на 1 рік.

Потерпілий та його представник підтримали позицію прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник не заперечували проти клопотання прокурора та просили його задовольнити.

Вислухавши думку всіх учасників кримінального провадження суд приходить до наступного.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один чи декілька примусових заходів виховного характеру, визначених частиною 2 статті 105 КК України.

Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх", згідно із ч. 1 ст. 105 КК України суд у праві звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов: а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним; б) неповнолітній щиро розкаявся; в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття; г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання. У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку суд управі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання.

Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань "звільнення від покарання" (ч. ч. 4 і 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), "звільнення від відбування покарання" (ст.ст. 75, 79, 104 КК України), "звільнення від призначеного покарання" (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

З досудової доповіді відносно обвинуваченого вбачається,що на думку органу пробації виправлення особи можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк.

Відповідно до п. 5 Постанови пленуму Верховного Суду України N 2 від 15.05.2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру", застереження (п. 1 ч. 2 ст. 105 КК України) яке є одним із най м`якших заходів виховного характеру, може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.

Пунктом 6 даної Постанови пленуму Верховного Суду України передбачено, що обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього (п. 2 ч. 2 ст. 105 КК слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 КК суд у кожному випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що здійснюють контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього, повинні пред`являти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній зобов`язаний їх дотримувати. З урахуванням даних про особу неповнолітнього та характеру вчиненого ним злочину чи суспільно небезпечного діяння суд визначає, які види дозвілля слід обмежити, а які - заборонити, або які обов`язки покласти на неповнолітнього і на який саме строк. Тривалість останнього має бути достатньою для виправлення неповнолітнього. На практиці обмеження дозвілля чи інші особливі вимоги щодо поведінки неповнолітнього можуть установлюватися на декілька місяців, що пов`язано, наприклад, із необхідністю пройти курс лікування від алкоголізму, наркоманії, токсикоманії, позбутися інших шкідливих для здоров`я звичок або закінчити навчання в школі, одержати професійні навики та працевлаштуватися (іноді - і на певний період після цього).

Згідно з п.16 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.01.2017 року № 223-66/0/4-17, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині, керуючись ст.105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Відповідно до вимог ст. 12 КК України скоєний ОСОБА_3 злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості.

При призначенні неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності,його щире каяття, що він навчався та має бажання продовжити навчання, має постійне місце проживання, його характеристику, з урахуванням висновку уповноваженого органу з питань пробації, відповідно до якого виправлення особи можливе без позбавлення або обмеження волі, а також фактичні обставини справи.

Таким чином суд приходить до висновку, що обвинувачений на час ухвалення вироку не потребує призначення йому покарання, а тому вважає за можливе застосувати до нього ч.1 ст. 105 КК України та звільнити його від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, а саме, застосувати до ОСОБА_3 заходи виховного характеру в виді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме: заборонити обвинуваченому відвідувати у нічний час з 22 год.00 хв. до 06 год.00 хв. розважальні заклади строком на 1 рік.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню. А саме на підставі положення ст.ст.1166, 1167,1177,1179 ЦК України із обвинуваченого підлягає стягненню 6300 грн. на користь потерпілого на відшкодування матеріальної шкоди та 1 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.105 КК України,ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати неповнолітнього ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 105 КК України, звільнити неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, без визначення його виду, із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді застереження ,обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме: заборонити обвинуваченому відвідувати у нічний час з 22 год.00 хв. до 06 год.00 хв. розважальні заклади строком на 1 рік.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 6300 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженими в той же строк із дня вручення їм копії вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , його захиснику ОСОБА_6 та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1