н/п 1-кп/490/449/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2020 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
провівши відкрите судове засідання щодо обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0000199, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Очаків, Миколаївської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.01.2020 р. засудженого за ч.4 ст. 407 КК України до 3-х років позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбуття призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , призваного до лав ЗС України ІНФОРМАЦІЯ_2 30.08.2016 р., який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за контрактом на посаді номеру обслуги гранатометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), у військовому званні "матрос",
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.
З участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ;
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
26.10.2016 р. о 08 год. 30 хв. матрос ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за контрактом на посаді номеру обслуги гранатометного відділення гранатометного гранатометного взводу роти вогневої підтримки батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), діючи в порушення вимог ст.ст. 9,11,14,16, 125,126,221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1,3 ч.2 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", п.п. 4,7,12,18, п.2 ст. 82, 83, 122, 173 "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженого Указом Президента України №1153/2008 10 грудня 2008 року, п.п. 1.3,2.1,2.2,2.19,4.1,4.11,4.31 "Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України", не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обо`язків військової служби, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу командування частини, не з`явився вчасно на службу до військової чатсини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та ухилявся від військової служби до 08 год. 30 хв. 02.05.2018 р., перебував за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний рзсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.
02.05.2018 р. матрос ОСОБА_3 добровільно з`яився до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), та того ж дня приступив до виконання службових обов`язків.
Таким чином, матрос ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, тобто у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин з відпустки військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у вчиненні кримніального правопорушення за викладених вище обставин, та вказав, що жодних обставин, здобутих в ході досудового розслідування він не оспорює, вину визнає та у вчиненому щиро кається. Дослідивши обставини справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, і кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження військової служби посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є раніше не судимим. Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.407 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
При цьому, зважаючи на те, що ОСОБА_3 засуджений вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 13.01.2020 року за ч.4 ст.407 КК України до 3-х років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік, суд, відповідно до вимог ч. 4 ст.70 КК України, вважає необхідним призначити остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань.
Одночасно, зважаючи на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків передбачених п.п.1,2, ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає, запобіжний захід не обирався. Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю вказаного вище злочину і злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, за який ОСОБА_3 вироком від 13.01.2020 року Центральним районним судом м.Миколаєва засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців, з покладенням на нього обов`язків передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1