Справа №766/2605/20
н/п 1-кс/766/1734/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до речей і документів,

встановила:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням в якому просив надати дозвіл їй або іншому слідчому на проведення слідчої дії - тимчасового доступу до речей і документів, а саме отриманні тимчасового доступу до документів, які знаходяться у володінні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме Договору іпотеки від 16.05.2017 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,в офісному приміщенніПП « ОСОБА_6 » будівлі по АДРЕСА_1 та дозволити їх вилучення з метою подальшого дослідження.

Обґрунтування клопотання:

В провадженні СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області знаходиться кримінальне провадження № 0003089 від 21.08.2018 за ч.3 ст.190 КК України, за заявою ОСОБА_7 , щодо вчинення відносно нього шахрайських дій.
Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що до чергової частини Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області надійшла заява від гр. ОСОБА_7 , який просить вжити заходів до гр. ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , які протягом 2016-2017 року, зловживаючи його довірою, шахрайським шляхом, заволоділи його майном, чим спричинили йому значну матеріальну шкоду.
Так, як, пояснює потерпілий, ОСОБА_7 , останній понад 20 років знайомий з ОСОБА_8 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 і ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 . З даними громадянами він був в хороших товариських відносинах, знав їх як серйозних бізнесменів з відомою в м. Херсоні фірмою « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Тому, коли вони звернулися до нього по фінансову допомогу, він не відмовив їм. Як вони пояснювали йому ОСОБА_5 та ОСОБА_8 хотіли розширити бізнес, але їм не вистачало фінансів. Вислухавши їх прохання ОСОБА_7 пішов їм назустріч і позичив велику суму грошей (наявні у нього заощадження і поточний дохід від заняття підприємницькою діяльністю).

Так, в 2016 році ОСОБА_7 4 рази позичав ОСОБА_5 та ОСОБА_8 гроші в доларах США і, відповідно, цей факт оформляли документально, а саме:

Договір позики на загальну суму 189 789 доларів США: - 01 вересень 2016 року у сумі 18 481 доларів США з терміном повернення до 01.03.2016 року;

- 01 лютий 2016 року у суму 62 615 доларів США з терміном повернення до 01.05.2016 року;

- 01 жовтень 2016 року у суму 22 941 доларів США з терміном повернення до 01.12.2016 року;

- 01 жовтень 2016 року у суму 85 692 доларів США з терміном повернення до 01.12.2016 року.

На підтвердження отримання від ОСОБА_7 вищевказаних сум обидва співзасновника власноруч написали розписки.

Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у зазначені терміни не повернули цих грошей, пояснюючи, що в бізнесі є складнощі, справи йдуть не важливо, але обіцяли все повернути незабаром і від боргу не відмовлялися.

Так, у 2017 році ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , які обидва є засновниками приватного підприємства « ОСОБА_6 », знову звернулися до ОСОБА_7 з проханням позичити грошей. Так, як у останнього були вільні фінансові кошти, не задіяні в його бізнесі, то він вирішив їм позичити їх.

Так, 01.05.2017 року ОСОБА_7 передав ОСОБА_5 та ОСОБА_8 139 867 доларів США і це було оформлено договором позики. Крім, цього, з огляду на те, що попередній борг вони йому не повернули, то в цей раз коли він позичав їм грошей, обіцяли, що у випадку труднощів з поверненням боргу просто віддадуть ОСОБА_7 в рахунок погашення боргу нерухомість, яка була у них як у ПП, а саме (двоповерхова будова, розташована по АДРЕСА_1 , де розташовувалася їхня фірма).

У серпні 2017 року ОСОБА_7 , вирішив звернутися до суду і вимагати борг у судовому порядку, так як весь цей час ні ОСОБА_5 ні ОСОБА_8 не робили жодної спроби повернути йому хоч частину грошей, тільки обіцяли це зробити, але в підсумку з позиченої ним суми грошей вони нічого не повернули.

Так, ОСОБА_7 , було подано кілька позовів в Херсонський міський суд. Також, він звертався з клопотання про забезпечення позову, з мето накласти арешт на майно ОСОБА_8 і ОСОБА_5 та приватного підприємства « ОСОБА_6 », як поручителя за договором позики від 01.05.2017 року. Судом клопотання було задоволено і винесено ухвалу на арешт майна.

З метою пошуку майна боржників ОСОБА_7 , офіційно через нотаріуса взяв довідку про нерухоме майно ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та приватного підприємства « ОСОБА_6 ». З`ясувалося, що у ОСОБА_8 , немає ніякого нерухомого майна. На ПП « ОСОБА_6 » значиться 1-й поверх будівлі по АДРЕСА_1 (офіс). Так само, з`ясувалося, що до 16 травня 2017 року ОСОБА_5 володів другим поверхом будівлі по АДРЕСА_1 (розташований офіс ПП « ОСОБА_6 »), але в зазначену дату, тобто через 16 днів після того, як ОСОБА_7 , знову позичив їм грошей, і сказав, що у випадку неповернення звернеться до суду, ОСОБА_5 оформляє договір позики і договір іпотеки на вказане майно з раніше невідомим ОСОБА_7 - ОСОБА_4 . Тобто, ОСОБА_5 свідомо і спеціально таким чином вивів все своє майно, щоб з нього не було чого стягнути.

Також, цей факт вказував на те, що, він і не збирався повертати позичені гроші, як втім і його партнер по бізнесу ОСОБА_8 . При спілкуванні ОСОБА_4 з ОСОБА_7 , той пояснив, що фактично купив цей поверх будівлі за 18 000 доларів. При цьому ОСОБА_4 неохоче йшов на діалог, побоюючись сказати щось. ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_4 18 000 доларів, щоб переоформити договір іпотеки на нього. Але, ОСОБА_4 відмовився, сказавши, що сам таких рішень не приймає, все це, тим більше вказувало на те, що ОСОБА_4 був підставною особою на яке переоформили майно. Виходячи з цього, оформлений договір іпотеки між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 носить фіктивний характер і це свідчить про те, що ОСОБА_4 також брав участь у шахрайській схемі. Так як, 16 травня 2017 року ОСОБА_9 як нотаріус посвідчує Договір позики, нібито між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . Згідно тексту даного договору позики ОСОБА_4 позичив ОСОБА_5 18 тис. доларів США до 16 червня 2017 року, тобто на 1 місяць. При цьому було складено ще і договір іпотеки, де, як вказував ОСОБА_7 , предметом іпотеки було офісне приміщення, розташоване на другому поверсі будівлі по АДРЕСА_1 . У договорі іпотеки ОСОБА_5 вказував, що на предмет застави немає претендуючих осіб, але при цьому він укрив той факт, що повинен ОСОБА_7 велику суму грошей і що між ними було укладено договір позики. Так само, по закінченню терміну договору позики, а саме 16.06.2017 ОСОБА_4 не зробив жодної дії на стягнення боргу з ОСОБА_5 або звернення предмета іпотеки в свою користь.

Тобто ОСОБА_4 не звернувся до суду на стягнення боргу з ОСОБА_5 і не приймав дій в плані повернення позики. Активність ОСОБА_5 і ОСОБА_4 проявилася після того, як ОСОБА_7 виграв суд проти ОСОБА_5 і наклав арешт на все його майно. Так, 12.12.2017 року в «Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна по суб`єкту» було внесено запис про арешт нерухомого майна ОСОБА_5 за визначенням Херсонського міського суду № 766/18692/17 від 04.12.2017. Дана будівля була виставлена на торги близько 120 тис. доларів США виконавчою службою. Дізнавшись реальну вартість даного будинку (будівля була оцінена оцінщиком перед виставленням на торги), ОСОБА_5 за допомогою ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , шляхом складання фіктивних документів, внесли до Реєстру зміни щодо суми позики. Так, вони під той же договір позики від 16.05.2017 (термін погашення по якому давно минув) раптом склали додатковий договір в якому змінили суму позики значно її збільшивши. Згідно «Договору про внесення змін до Договору позики від 16.05.2017 № 345» від 02.08.2018 зареєстрованому під № 735 в Реєстрі нотаріальних дій, сума позики склала 100 000 доларів США. Тобто, згідно з текстом документа, ОСОБА_4 позичив ще грошей ОСОБА_5 , незважаючи на неповернення попередньої суми.

Відповідно до п. 8.13 Договору іпотеки від 16.05.2017 року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , даний договір укладений у двох примірниках, один з яких залишається в справах нотаріуса інший видається сторонам договору.
Отже, є достатні підстави вважати, що даний договір, а саме: Договір іпотеки від 16.05.2017 року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебуває у володінні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та не виключає знаходження даного документу в офісному приміщенніПП « ОСОБА_6 » будівлі по АДРЕСА_1 , що може підтвердити чи спростувати факт дійсності укладання договору іпотеки між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
На підставі викладеного, з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, виникла необхідність у отриманні тимчасового доступу до документів з можливістю їх вилучення, а саме Договору іпотеки від 16.05.2017 року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,що перебуває у володінні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в офісному приміщенніПП « ОСОБА_6 » будівлі по АДРЕСА_1 та дозволити їх вилучення з метою подальшого дослідження.

Слідчий на судове засідання не з`явився, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представники ПП « ОСОБА_6 » в судове засідання не викликалися.

Згідно положень ч.4 ст. 107 КПК України фіксування розгляду за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим і задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно приписів ч.1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч.1 ст.160КПК України у клопотанні зазначається:

1)короткий виклад обставин кримінального правопорушення. У зв`язку з яким подається клопотання;

2)правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3)речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати;

4)підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

5)значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні;

6)можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах та неможливість іншим способом довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю;

7)обгрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

В провадженні СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області знаходиться кримінальне провадження № 0003089 від 21.08.2018 за ч.3 ст.190 КК України, за заявою ОСОБА_7 , щодо вчинення відносно нього шахрайських дій.
Стаття 190 КК України передбачає відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), такого поняття як «шахрайські дії», дана норма не передбачає.
Слідчий просить надати тимчасовий доступ до договору іпотеки з можливістю його вилучення, але при цьому клопотання не містить жодного обґрунтування значення цього договору для встановлення обставин у кримінальному провадженні, тоді як слідчий зобов`язаний обґрунтувати яке значення для встановлення якої обставини кримінального правопорушення може мати документ, до якого планується отримати доступ.

Слідчий необхідність доступу до документів та необхідність їх вилучення обґрунтував загальними фразами «з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування», що є загальною фразою і не визначає мету надання дозволу на проведення такого заходу забезпечення кримінального провадження. Адже проведення такого заходу має забезпечити в майбутньому проведення слідчої дії, натомість слідчий згідно змісту клопотання ототожнює дані поняття. В резолютивній частині клопотання слідчий вказує, що документ необхідний з «метою подальшого дослідження», але і такої мети тимчасового доступу законом не визначено.

Необхідність доступу до вищезазначених документів має бути конкретизована у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 2, 132, 159, 160 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и л а:

Відмовити слідчому СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 у тимчасовому доступі до речей і документів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1