№ 204/2478/20
№ 1-кп/204/538/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро у дистанційному режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000117 внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань 08.04.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хотин Чернівецької області, громадянина України, освіта вища, військовослужбовця, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України;

встановив:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 167 (по стройовій частині) від 07 серпня 2019 року, молодшого лейтенанта ОСОБА_4 було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду помічника оперативного чергового відділення бойового управління військової частини НОМЕР_1 .
Лейтенант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.
У відповідності до нової редакції статті 407 КК України внесеної Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини», який опубліковано у журналі Голос України від 04 березня 2015 року № 39 зазначено, що до ст. 407 КК України внесені зміни та її доповнено ч. 4, яка передбачає відповідальність за самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду. Зазначені зміни набирають законної сили на наступний день після опублікування, тобто 05 березня 2015 року. Таким чином, лейтенант ОСОБА_4 вчинив злочин в умовах особливого періоду.
26 березня 2020 року лейтенант ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
В подальшому, 06 квітня 2020 року, лейтенант ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх службових обов`язків, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.
Таким чином, 26 березня 2020 року лейтенант ОСОБА_4 умисно самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та незаконно перебував за її межами до 06 квітня 2020 року.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразились у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України.
ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та пояснив суду, що дійсно в умовах особливого періоду, будучи військовослужбовцем, у проходячи військову службу у військовому званні «лейтенант» на посаді помічника оперативного чергового відділення бойового управління військової частини НОМЕР_1 , в період з 26 березня 2020 року по 06 квітня 2020 року, самовільно залишив розташування військової частини, перебував за її межами, в зв`язку з сімейними обставинами.
Інші докази, здобуті в ході досудового слідства не досліджувались в судовому засіданні, в зв`язку з визначенням порядку та об`єму дослідження доказів, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки свідчення ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ніким не заперечуються.
При призначенні виду та розміру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе при призначенні покарання із застосуванням положень ст.ст. 58, 69 КК України, у вигляді службового обмеження для військовослужбовців. Призначення іншого виду покарання, суд вважає недоцільним.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді одного року позбавлення волі.
На підставі ст. 58 КК України, замінити покарання у вигляді одного року позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовців строком на один рік, з відрахуванням у дохід держави 10 відсотків грошового забезпечення ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Головуючий: ОСОБА_1