Справа № 128/1277/18
ВИРОК
Іменем України
31 січня 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження по обвинувальному акту № 0000306 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області Кодимського району, с. Лісогорка, українця, громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:

31.10.2018 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст.162 КК України до 1 - го року обмеження волі;

14.08.2019 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст. 296, ст. 70 КК України до 2-х років обмеження волі, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11.10.2019 року вирок змінено в частині призначення остаточного покарання, в строк покарання зараховано частково відбуте покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 31.10.2018 року з 21.07.2019 року по 01.08.2019 року; на підставі ч. ч. 1, 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 02.08.2019 року по 14.08.2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі

за ч. 1 ст. 162 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23.03.2018 року, близько 19 год. 00 хв., ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на проникнення до житла проти волі власника, через паркан проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, усвідомлюючи, що порушує право на недоторканість житла громадян, що гарантовано статтею 30 Конституції України та бажаючи проникнути всередину будинку за вищевказаною адресою, шляхом ривка, відчинив двері та проник всередину будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де приліг на ліжко відпочити та в подальшому був виявлений сином власниці домоволодіння ОСОБА_6 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав повністю, пояснивши, що оскільки йому не було де жити, так як він періодично проживав у своєї сестри в АДРЕСА_3 , а остання його вигнала з дому, він, в 20-х числах березня 2018 року, проходячи повз дачний будинок по АДРЕСА_2 , вирішив проникнути в нього. Тому, перескочив через паркан, вийняв шибку з вікна, заліз до будинку; зсередини вже відкрив двері, через які виходив надвір, до туалету. В даному будинку він перебував близько однієї доби, лише переночувавши там. Вранці до будинку прийшов чоловік, запитавши, що він тут робить, та представився господарем будинку, на що він відповів, що господар - це він. З цього приводу між ними почалася бійка, після чого даний чоловік викликав поліцію. Перебуваючи в будинку, він розбив телевізор, з якого намагався витягти мідь. Цей злочин він вчинив, так як був в стані алкогольного сп`яніння. Про скоєне ним він жалкує, просить суд його суворо не карати.

Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, характеризуючих його особу і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На думку суду дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла особи та дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України воно відноситься до категорії невеликої тяжкості, особу винного, те що він раніше судимий, під час судового слідства в даному кримінальному провадженні, в зв`язку з ухиленням від явки до суду, двічі оголошувався в розшук, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Також, суд враховує думку потерпілої щодо міри покарання обвинуваченому, згідно якої вона покладається на розсуд суду.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд встановив: визнання вини та активне сприяння в розкритті злочину.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд встановив: вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення та особу винного дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе лише при ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді обмеження волі, з застосуванням положень ст. 70 ч.4, ст. 72 КК України.

При цьому також суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні
покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який
визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати
вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення
покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи
законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації
покарання.Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення
засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Роз`яснити потерпілій ОСОБА_5 право звернення до суду з позовом про відшкодування завданого збитку в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374, 376 КПК України,

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 70 ч.4 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 14.08.2019 року остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді обмеження волі строком 3 (три) роки.

В строк покарання ОСОБА_4 зарахувати частково відбуте покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 31.10.2018 року з 21.07.2019 року по 01.08.2019 року.

На підставі ч. ч. 1, 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 02.08.2019 року по 14.08.2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Роз`яснити потерпілій ОСОБА_5 право звернення до суду з позовом про відшкодування завданого збитку в порядку цивільного судочинства.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_1