Подільський районний суд міста Києва
Провадження № 1-кс/758/1783/20
Справа № 758/4124/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2020 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у м. Києві, клопотання прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

У клопотанні прокурор зазначає, що «у провадженні СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000099 від 02.04.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України.

В ході досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи шахрайським шляхом, використовуючи підроблені документи, заволоділи об`єктом нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 17.03.2003 потерпілою ОСОБА_4 було укладено Інвестиційний контракт та у подальшому на виконання договору інвестовано 950342 грн. в будівництво квартири АДРЕСА_2 .

31.05.2007 ОСОБА_4 було отримано свідоцтво про право власності на вищезазначену квартиру та 06.06.2007 право власності зареєстровано у КМ БТІ .

12.07.2007 між ОСОБА_4 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено договір іпотеки, що був посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_5 .

Відповідно до умов вказаного договору квартира за адресою: АДРЕСА_1 є предметом іпотеки, на який за реєстровим №1330д накладено заборону відчуження до припинення дії договору іпотеки.

Дію договору іпотеки було припинено 02.09.2014 у зв`язку з фактичним виконанням ОСОБА_4 умов кредитного договору.

Разом з цим, 21.11.2019 державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради ОСОБА_6 внесені відомості про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу №1238 від 07.05.2010.

Проте, законне посвідчення такого договору купівлі-продажу від 07.05.2010 є неможливим, оскільки нотаріус відповідно до вимог ЗУ «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при посвідченні такого договору відчуження майна зобов`язаний, серед іншого, витребувати від продавця оригінал правоустановчого документу, який залишається у справах цього нотаріуса, отримати нотаріально посвідчену згоду другого із подружжя на укладення такого договору, отримати оригінал документу від банківської установи зі згодою на відчуження іпотечного майна, тощо.

Таким чином, відчуження та реєстрація права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відбулися за підробленими документами, без законних на те підстав.

Враховуючи, що невстановлені особи, шляхом обману, використовуючи підроблені документи заволоділи квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , то існує реальна загроза подальшого незаконного відчуження вказаного нерухомого майна та неможливість його повернення законному власнику.

Крім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що Печерським РВ ДВС у місті Києві відкрито виконавче провадження №60942488 та постановою державного виконавця від 19.02.2020 накладено арешт на майно боржника - ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

03 квітня 2020 року прокурором Київської місцевої прокуратури №7 винесено постанову про визнання речовим доказом об`єкта нерухомості, а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів, доданих до клопотання, вбачається наявність достатніх підстав вважати, що об`єкт нерухомості, а саме квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , повністю відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України та є об`єктом кримінально протиправних дій.

На підставі викладеного, з метою належного збереження речових доказів, а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та в подальшому розгляду питання про їх долю, керуючись ч. 1 ст. 98, ч. 2 ст. 167, ч. 2 ст. 170, ст. 171 КПК України, просить накласти арешт на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 000, яка на даний час на праві власності належить ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ); заборонити розпоряджатись та вчиняти будь-які інші дії щодо реєстрації (перереєстрації) права власності на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 000, яка на даний час на праві власності належить ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ).»

У судове засідання прокурор не з`явилися, про місце і час розгляду клопотання повідомлений, прокурор подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Як передбачено ч. 1 ст. 172 КПК України, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача пвро арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Власник майна у судове засідання не викликалися на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання, виходячи з такого.

Слідчим суддею встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000099 від 02.04.2020.

Державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради ОСОБА_6 21. 11. 2019 внесено відомості про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу № 1238 від 07.05.2010.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 03.04.2020 винесено постанову про визнання речовим доказом об`єкта нерухомості, а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів, доданих до клопотання, вбачається наявність достатніх підстав вважати, що об`єкт нерухомості, а саме квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , повністю відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України та є об`єктом кримінально протиправних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Як передбачено ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

З урахуванням викладеного, наявні підставі для арешту визначені ст. 170 КПК України.

Враховуючи викладене, з метою належного збереження речового доказу прокурор просить накласти арешт на об`єкт нерухомого майна: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та в подальшому розгляду питання про їх долю, керуючись ч. 1 ст. 98, ч. 2 ст. 167, ч. 2 ст. 170, ст. 171 КПК України, просить накласти арешт на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 000, яка на даний час на праві власності належить ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ); заборонити розпоряджатись та вчиняти будь-які інші дії щодо реєстрації (перереєстрації) права власності на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 000, яка на даний час на праві власності належить ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Клопотання щодо накладення арешту на майно відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, тому слідчий суддя вбачає наявність правових підстав для задоволення клопотання, та накладення арешту на об`єкти нерухомого майна: квартиру адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із забороною розпоряджатися та вчиняти будь-які дії щодо реєстрації (перереєстрації) права власності на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 000, що належить на праві власності ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ), з метою забезпечення речового доказу у кримінальному провадженні № 0000099 від 02.04.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 131, 170 - 173, 175 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 про арешт майна.

Накласти арешт на об`єкти нерухомого майна:

- квартиру адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборонити розпоряджатися та вчиняти будь-які дії щодо реєстрації (перереєстрації) права власності на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 000, що належить на праві власності ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Копію ухвали надіслати слідчому, прокурору, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим або прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Порядок оскарження ухвали визначено ст. ст. 392, 395 КПК України.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1