печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

заявника - ОСОБА_7

свідка - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали суду у м. Києві судове провадження за клопотанням слідчого другого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000089,-

ВСТАНОВИВ:
29.04.2020 слідчий другого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , за погодженням з Начальником четвертого відділу процесуального керівництва Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що Слідчими Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000089 від 22.01.2014 за фактами викрадення в ніч з 20 на 21 січня 2014 року з приміщення Олександрівської клінічної лікарні м. Києва учасників акцій протесту «Євромайдану» ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , їх катування та умисного вбивства останнього, а також за фактами створення злочинної організації, вчинення окремими групами громадян тяжких та особливо тяжких злочинів викрадення і катування протестувальників, замахів на їх вбивства і вбивств у період грудня 2013 року лютого 2014 року та ряду інших насильницьких злочинів, скоєних під час проведення акцій протесту, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 255, 340, п. п. 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. п. 1, 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 294, ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 171, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 262, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 209, ч. 5 ст. 191 та іншими статтями КК України, а також за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146 КК України та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127, п. п. 3, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

На виконання вказівок ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , ОСОБА_6 та інші особи, у тому числі невстановлені слідством, виконуючи розроблений ОСОБА_13 злочинний план та реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне перешкоджання організації та проведенню зборів, мітингів, походів і демонстрацій із застосуванням фізичного насильства шляхом позбавлення волі активних учасників вказаних акцій, їх катування, та, за необхідності, подальшого фізичного усунення (вбивства) окремих з них, діючи у складі злочинної організації, скориставшись можливістю вільного доступу, після 3 год. 50 хв. 21.01.2014 зайшли до приміщення офтальмологічного відділення Олександрівської клінічної лікарні м. Києва, розташованої по вул. Шовковичній, 39/1 в м. Києві, де відшукали ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , застосували відносно них фізичне насильство, яке виразилося у нанесені ударів руками в різні частини тіла та погрози застосування такого насильства, схопили останніх за руки і ноги, всупереч їх волі, насильно винесли з приміщення офтальмологічного відділення Олександрівської клінічної лікарні м. Києва та заштовхали в салон мікроавтобуса марки «TOYOTA НІ АСЕ», державний номерний знак НОМЕР_1 , який ОСОБА_22 , згідно із розробленим злочинним планом, припаркував перед входом у вказане приміщення, тобто вчинили їх викрадення.

Після цього, ОСОБА_22 , на мікроавтобусі марки «TOYOTA НІ АСЕ», державний номерний знак НОМЕР_1 , в якому знаходились ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , потерпілі ОСОБА_10 і ОСОБА_11 та інші невстановлені особи, а також ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_6 та інші невстановлені особи, які знаходились в інших невстановлених автомобілях, виконуючи вказівку ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , що діяли за дорученням ОСОБА_13 , спільно та погоджено з ним, виїхали з території лікарні.

У подальшому, 21.01.2014 невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючи погоджено з ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , маючи єдиний злочинний умисел з останніми, спрямований на вбивство ОСОБА_11 , діючи у складі злочинної організації, відносно викраденої людини, участь у викраденні якої приймали у т.ч. ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , допускали і бажали настання смерті ОСОБА_11 , після вчинення відносно останнього тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості, сильного фізичного болю, фізичних та моральних страждань, шляхом нанесення ОСОБА_11 численних ударів по кінцівках, тулубу і голові, розуміючи, що він, знаходячись у безлюдній місцевості, на відстані близько 500 метрів вглиб лісу від автошляху до с. Гнідин Бориспільського району Київської області, без верхнього одягу, у темну пору доби, при низькій температурі повітря, оскільки згідно із даними спостережень метеостанції 21.01.2014 з 12 год. 12 хв. та на протязі дня 22.01.2014 випадав сніг, температура повітря знижувалася до -10.2°С, загине внаслідок вищевказаних факторів, залишили його без свідомості, в результаті чого потерпілий ОСОБА_11 помер

Так, 28.02.2020 у кримінальному провадженні повідомлено про підозру: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146 КК України.

Слідчий вказує, що у даному кримінальному провадженні виконані необхідні слідчі дії, спрямовані на отримання та перевірку отриманих доказів у ньому. Разом з тим, закінчити досудове розслідування у зазначений 2-місячний строк тримання під вартою ОСОБА_6 не виявляється можливим внаслідок особливої складності кримінального провадження.

Обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування на теперішній час, є необхідність проведення ряду слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, зокрема:

- завершити проведення амбулаторної комісійної судової психолого-психіатричної експертизи щодо підозрюваного ОСОБА_6 ;

- провести судову молекулярну генетичну експертизу по зразкам букального епітелію, вилученого у ОСОБА_6 , під час чого перевірити їх на збігання з генетичними ознаками клітин, виявлених на предметах, які були вилучених під час досудового розслідування на місцях злочину;

- провести додатковий допит підозрюваного ОСОБА_6 та одночасні допити, з метою усунення протиріч у показаннях останнього з іншими учасниками кримінального провадження;

- провести слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_6 , з метою перевірки показань останнього;

- провести комплекс слідчих (розшукових) дій та заходів (тимчасові доступи до документів, огляди, допити свідків), направлені на додаткове підтвердження належності встановлених номерів мобільних операторів стільникового зв`язку, якими користувалися підозрювані;;

- провести додаткові огляди технічної інформації, отриманої під час тимчасових доступів до інформації в операторів стільникового зв`язку, зокрема щодо абонентів, котрі мали телефонні з`єднання з підозрюваними в час вчинення кримінальних правопорушень;

- вжити всіх необхідних слідчих (розшукових) дій та заходів, направлених на встановлення майна підозрюваного ОСОБА_6 , за результатами чого звернутися до слідчого судді з клопотаннями про арешт такого майна, з метою забезпечення відшкодування заявлених цивільним позовів у кримінальному провадженні;

- звернутися з клопотаннями до слідчого судді про допит свідка під час досудового розслідування в судовому засіданні;

- провести всі необхідні судові експертизи, призначені у кримінальному провадженні;

- встановити всіх осіб, причетних до вчинення зазначених кримінальних правопорушень, та у разі наявності обґрунтованих підстав повідомити їх про підозру;

- після виконання зазначених слідчих (розшукових) дій та з урахуванням зібраних доказів прийняти відповідні процесуальні рішення та здійснити відкриття матеріалів провадження для ознайомлення підозрюваному та його захисникам;

- провести інші слідчі та процесуальні дії, спрямовані на встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, в яких виникне потреба.

Так, провести раніше у повному обсязі зазначені слідчі та інші процесуальні дії не надалось можливим внаслідок значного їх обсягу, складності та необхідності виконувати їх послідовно. Необхідність проведення вказаних слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій обумовлена потребою повного та всебічного дослідження обставин вчинених злочинів, а також отримання додаткових доказів вчинення підозрюваними та їх співучасниками інкримінованих злочинів. Водночас всі вищенаведені слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії мають суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, а також притягнення до відповідальності всіх причетних до вчинення злочинів осіб.

Так, слідчий вказує, що метою застосування найсуворішого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 стало забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) продовжувати переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що він власне й робив упродовж останніх 6 років;

2) знищувати, приховувати та спотворювати будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, які на даний час судом не допитані;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий вказує, що підозрюваний ОСОБА_6 ніде не працює, немає законних джерел доходів, з 2014 по 2019 рік отримував дохід лише тричі та тільки в 2019 році від КНП Київської обласної ради «Київський обласний центр служби крові».

ОСОБА_6 , 09.11.2018 об 10:49 год. виїжджав за межі України та повернувся назад 17.11.2018 об 00:53 год., документований одразу двома паспортами громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданим 15.09.2011, та серії НОМЕР_3 , виданим 25.06.2018, тобто має реальну змогу виїхати за кордон з метою уникнення кримінальної відповідальності.

ОСОБА_6 зареєстрований, як власник:мисливського нарізного карабіна Mannlicher, № НОМЕР_4 ;мисливської гладкоствольної рушниці Mossberg 930, № НОМЕР_5 ; пристрою вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, ВИЙ № НОМЕР_6 .

З урахуванням насильницького характеру злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , останній може використовувати вказані одиниці зброї для погроз або насильства відносно потерпілих, свідків, інших підозрюваних.

Крім того, наявні підстави вважати, що ОСОБА_6 у разі застосування відносно нього менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, переховуватиметься від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, як і інші підозрювані у вчиненні викрадення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які оголошені в розшук, зокрема: ОСОБА_13 , ОСОБА_23 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 , ОСОБА_15 .

Також, ОСОБА_6 може вдатися до неправомірних заходів шляхом використання паспортів громадянина України інших осіб, з метою переховування від органу досудового розслідування та суду, аналогічних до дій іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні ОСОБА_12 , який шляхом підроблення офіційних документів отримав паспорт громадянина України під іншими анкетними даними та в подальшому використовував його з метою переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Таким чином, викладені обставини свідчать про те, що заявлені під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 не зменшилися та з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відтак, з метою безперешкодного завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні та звернення до суду з обвинувальним актом у найкоротший строк, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, зокрема своєчасної явки за викликом до слідчого, прокурора і суду, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, використовуючи для цього сформовані зв`язки в правоохоронних органах та кримінальному середовищі, є необхідність у продовженні строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування.

У засіданні прокурор просила задовольнити клопотання, вказавши на наявність підстав для продовження строку тримання підозрюваного під вартою, обґрунтувавши в засіданні, що станом на день розгляду ризики передбачені ст. 177 КПК Украни не відпали та продовжують існувати, а даний запобіжний захід зможе забезпечити належне ознайомлення з матеріалами досудового розслідування та направлення вказаних матеріалів до суду.

Захисники та підозрюваний в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, обґрунтувавши свою позицію тим, що дане клопотання є необґрунтованим, немотивованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки повідомлена підозра не підтверджена наявними у справі доказами, зібрані органом досудового розслідування докази є суперечними, жодним чином не підтверджують факт вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Окрім цього, захисник зазначив, про те, що не існує жодних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, та перешкоджати завершенню досудового розслідування та звернули увагу суд, що апеляційна скарга на попередню ухвалу слідчого судді не розглянута.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні зазначила, що підозрюваний характеризується лише з позитивної сторони та є хорошим батьком.

Також, в судовому засіданні Голова «Всеукраїнської асоціації учасників бойових дій» ОСОБА_25 подав заяву про взяття підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на особисту поруку.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що 28.02.2020 у кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з неможливістю вручення ОСОБА_6 письмового повідомлення про підозру у день його складання, зазначене повідомлення відповідно до вимог ст.ст. 111, 135, ч. 1 ст. 278 КПК України направлено у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

28.02.2020 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук, у зв`язку з переховуванням від органу досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28.02.2020 у справі № 757/9716/20-к задоволено клопотання органу досудового розслідування та надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

12.03.2020 у встановленому кримінальним процесуальним кодексом України порядку ОСОБА_6 , затримано.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13.03.2020 у справі № 757/9716/20-к задоволено клопотання органу досудового розслідування та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 діб.

Допитаний як підозрюваний, ОСОБА_6 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав та заперечив в повному обсязі всі обставини, що зазначені в повідомленні про підозру.

Доказами, які обґрунтовують підозру ОСОБА_6 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень та дають підставу підозрювати його у вчиненні цих злочинів є те, що після 3 год. 17 хв. 21.01.2014 він висувається в район Олександрівської клінічної лікарні м. Києва (місця викрадення ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ), куди приїжджає не пізніше 3 год. 56 хв. (його мобільний телефон фіксується базовою станцією мобільного оператора за адресою: м. Київ, від вул. Шовковична у напрямку до вул. Л. Первомайського, азимут 170). У цей момент, о 3 год. 56 хв., він отримує вхідний дзвінок від іншого підозрюваного у вчиненні наведених кримінальних правопорушень ОСОБА_18 , який знаходиться біля лікарні щонайменше з 3 год. 39 хв.

Про входження ОСОБА_6 до складу злочинної організації свідчить вилучений в ході обшуку 14.05.2014 за місцем реєстрації ОСОБА_18 за адресою: АДРЕСА_1 , аркуш паперу із відомостями щодо видачі 28.01.2014 грошей, в якому вказано про отримання ОСОБА_6 8 000 грн.

Аналогічно на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі №757/10847/14-к від 05.05.2014 проведено 15.05.2014 обшук у житлі за адресою: АДРЕСА_2 , що на праві власності належить ОСОБА_14 , у ході якого виявлено та вилучено так звані «зарплатні списки», інші чорнові записи про отримання, зокрема, ОСОБА_6 грошових коштів у сумі 8000 тис., 4800 грн.

Водночас, з листа Державної податкової служби України від 07.02.2020 №1305/5/99-00-02-02-02-05 вбачається, що жодних офіційних доходів ОСОБА_6 у 2014 році не отримував.

Також повідомлена ОСОБА_6 підозра обґрунтовується наступними доказами:протоколом прийняття у ОСОБА_26 заяви про викрадення ОСОБА_10 від 21.01.2014;протоколом огляду місця події від 21.01.2014 у приміщенні Олександрівської клінічної лікарні м. Києва, де вилучено у кабінеті офтальмологічного відділення особисті речі ОСОБА_11 ;протоколом огляду місця події від 22.01.2014, в ході якого оглянуто місцевість, де виявлено труп ОСОБА_11 ; висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 ;показаннями свідка ОСОБА_27 , яка показала, що працює лікарем-офтальмологом у Олександрівській клінічній лікарні. В ніч з 20 на 21 січня 2014 року вона знаходилась на добовому чергуванні. Близько 03.50 год. 21.01.2014 за медичною допомогою у зв`язку з травмою ока до неї звернувся ОСОБА_11 , який представився ОСОБА_28 . ОСОБА_11 супроводжував чоловік, який під час надання медичної допомоги вийшов з кабінету. За мить вона почула в коридорі шум боротьби, і до неї в кабінет увійшло п`ятеро невідомих осіб, які схопили ОСОБА_11 та вивели його з кабінету лікаря. Оглянувши одяг викраденого пацієнта ОСОБА_27 виявила в кишені паспорт на ім`я ОСОБА_11 ;показаннями свідка ОСОБА_29 , медичної сестри офтальмологічного відділення Олександрівської клінічної лікарні, яка дала показання аналогічні з ОСОБА_27 ;показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який показав, що він прийняв повідомлення про необхідність транспортування травмованого мітингувальника до лікарні від перехрестя вулиць Б. Хмельницького та Хрещатик. ОСОБА_10 зустрівся із ОСОБА_11 та відвіз його до Олександрівської клінічної лікарні. До лікарні вони прибули о 03.45 хв., де помітили групу невідомих осіб, які на когось чекали. ОСОБА_10 залишив ОСОБА_11 у кабінеті лікаря та направився на вихід. В коридорі його схопили невідомі, нанесли декілька ударів, після чого затягнули до мікроавтобусу, в якому поклали його на підлогу. Після цього до автомобіля завантажили ОСОБА_11 . У салоні машини було приблизно семеро нападників. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 привезли у невстановлене місце у лісовий масив, де вивели з автомобіля, поставили їх на ґрунт на коліна та допитували щодо діяльності «Євромайдану». Невідомі задаючи запитання ОСОБА_30 наносили йому удари по різних частинах тіла, ОСОБА_11 також били, ОСОБА_10 чув його крик. У лісовому масиві вони перебували від 40 хв. до 1,5 години, після чого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відвезли у невстановлене місце, де завели до гаражного приміщення. Там їх продовжували бити та допитувати на протязі півгодини щодо «Євромайдану». Удари наносили кулаками, дошкою та палицею. Після цього ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишили приблизно на 3-5 годин, після чого знову продовжили «допит». Закінчивши «допитувати» ОСОБА_10 невідомі вивели його з гаражу та повезли у невідомому напрямку, звільнивши неподалік с. Проців Бориспільського району Київської області, а ОСОБА_11 залишався у вищевказаному гаражі;показаннями свідка ОСОБА_31 , який повідомив, що 21.01.2014 близько 03 год. 55 хв., він знаходився в своєму автомобілі, який був припаркований по вул. Хрещатик в м. Київ, поблизу «ЦУМу». В цей час, на каналі «Автомайдан» він почув повідомлення від невідомого чоловіка, про те, що він просить під`їхати до Олександрівської лікарні оскільки той привіз якогось пораненого та виявив невідомих чоловіків, які як він повідомив, можуть чекати на нього на подвір`ї. Після прослуховування даного повідомлення він вийшов на зв`язок з вказаним чоловіком, який представився ОСОБА_32 , який йому повідомив як треба проїхати до офтальмологічного відділення. Після цього, він поїхав до Олександрівської лікарні. З того місця де був припаркований автомобіль по часу на автомобілі проїзд до вказаної лікарні складає близько шести хвилин. При в`їзді до лікарні, він заїхав на територію та почав рухатися по дорозі. Через декілька метрів від арки (в`їзду до лікарні), йому назустріч їхав автомобіль марку та тип якого він не запам`ятав, оскільки не звернув на нього уваги. Даний автомобіль проїхав повз його автомобіль та поїхав у невідомому напрямку. Після проїзду даного автомобілю, він продовжив рухатися по дорозі Олександрівської лікарні, та в слід один за одною на зустріч його автомобілю проїхало три автомобілі типу «седан». Він в свою чергу поїхав далі та почав викликати по рації ОСОБА_33 , але на його повідомлення ніхто не відповідав. Після цього, він об`їхав територію лікарні та не виявивши ОСОБА_33 , повідомив в ефір по телефону, що йому на зустріч виїжджав автомобіль типу «Порш Каєн»;протоколом огляду відеозапису з відеореєстратора ОСОБА_34 ;протоколом вилучення автомобіля «TOYOTA HI ACE», 2011 року випуску, сірого кольору, кузов № НОМЕР_7 , державний номерний знак НОМЕР_8 ; протоколом пред`явлення автомобілів для впізнання, відповідно до якого ОСОБА_22 вказав на автомобіль «TOYOTA HI ACE», 2011 року випуску, сірого кольору, кузов № НОМЕР_7 , державний номерний знак НОМЕР_8 , яким він керував під час вчинення злочину;протоколом огляду від 03.02.2020, відповідно до якого оглянуто інформацію оператору стільникового (мобільного) зв`язку ПрАТ «Київстар», вилучену на підставі ухвали слідчого судді, щодо телефонних з`єднань абонента з номером НОМЕР_9 , яким згідно матеріалів кримінального провадження користувався ОСОБА_6 на час вчинення злочину.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено судами при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні прокурора та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Слідчий суддя приймає до уваги, що у кримінальному провадженні виконано ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на отримання та перевірку зібраних доказів, зокрема проведені відповідні судові експертизи, допити потерпілих і свідків, а також негласні слідчі (розшукові) дії.

Разом з тим, для здобуття належних та допустимих доказів для прийняття законного рішення у кримінальному провадженні необхідно: завершити проведення амбулаторної комісійної судової психолого-психіатричної експертизи щодо підозрюваного ОСОБА_6 ;провести судову молекулярну генетичну експертизу по зразкам букального епітелію, вилученого у ОСОБА_6 , під час чого перевірити їх на збігання з генетичними ознаками клітин, виявлених на предметах, які були вилучених під час досудового розслідування на місцях злочину;провести додатковий допит підозрюваного ОСОБА_6 та одночасні допити, з метою усунення протиріч у показаннях останнього з іншими учасниками кримінального провадження;провести слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_6 , з метою перевірки показань останнього; провести комплекс слідчих (розшукових) дій та заходів (тимчасові доступи до документів, огляди, допити свідків), направлені на додаткове підтвердження належності встановлених номерів мобільних операторів стільникового зв`язку, якими користувалися підозрювані;провести додаткові огляди технічної інформації, отриманої під час тимчасових доступів до інформації в операторів стільникового зв`язку, зокрема щодо абонентів, котрі мали телефонні з`єднання з підозрюваними в час вчинення кримінальних правопорушень;вжити всіх необхідних слідчих (розшукових) дій та заходів, направлених на встановлення майна підозрюваного ОСОБА_6 , за результатами чого звернутися до слідчого судді з клопотаннями про арешт такого майна, з метою забезпечення відшкодування заявлених цивільним позовів у кримінальному провадженні; звернутися з клопотаннями до слідчого судді про допит свідка під час досудового розслідування в судовому засіданні; провести всі необхідні судові експертизи, призначені у кримінальному провадженні; встановити всіх осіб, причетних до вчинення зазначених кримінальних правопорушень, та у разі наявності обґрунтованих підстав повідомити їх про підозру; після виконання зазначених слідчих (розшукових) дій та з урахуванням зібраних доказів прийняти відповідні процесуальні рішення та здійснити відкриття матеріалів провадження для ознайомлення підозрюваному та його захисникам;провести інші слідчі та процесуальні дії, спрямовані на встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, в яких виникне потреба.

Водночас, результати зазначених процесуальних дій мають важливе значення для судового розгляду кримінального провадження, а саме встановлення події кримінального правопорушення, винуватості підозрюваного, форми вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення та інших обставин, які підлягають доказуванню.

Даних про наявність підстав для скасування ОСОБА_6 запобіжного заходу або його зміни на менш м`який, ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, слідчий суддя у відповідність до положень ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_6 за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, характер та обставини вчинення злочину, так як вони сформульовані в повідомлені про підозру та приходить до висновку про доведеність ризиків та їх актуальність.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи тяжкість та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного, його стан здоров`я, соціальні зв`язки, наявність значного суспільного інтересу в результатах розслідування кримінального провадження, те, що на даній стадії досудового розслідування є необхідність у належному виконанні слідчих та процесуальних дій, та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, слідчий суддя дійшов висновку, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, з яких не може бути застосовано жоден із більш м`яких запобіжних заходів, як на тому наполягала сторона захисту, ніж тримання під вартою.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, враховуючи фактичні обставини справи, високу суспільну небезпечність інкримінованих діянь при постановленні ухвали про продовження строку тримання під вартою не визначає розмір застави щодо злочинів, вчинених із застосуванням насильства.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя прийшов до висновку щодо задоволення клопотання слідчого, про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000089.

Щодо заяви Голови «Всеукраїнської асоціації учасників бойових дій» ОСОБА_25 про взяття підозрюваного на поруки, як запобіжний захід, слідчий суддя вважає, що такий захід не забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а тому не підлягає задоволеннню.

Щодо позиції захисту, яка полягає в тому, що підозра, пред`явлена ОСОБА_6 є безпідставною, слідчий суддя, приходить до переконання, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину. З приводу того, що ризиків передбачених ст. 177 КПК України не існує, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення матеріалами клопотання та в судовому засіданні доведено наявність ризиків, які передбачені ст. 177 КПК.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Заяву Голови «Всеукраїнської асоціації учасників бойових дій» ОСОБА_25 про взяття підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на особисту поруку залишити без задоволення.

Клопотання слідчого другого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000089, задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000089, строк тримання під вартою до 27.06.2020 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1