ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1134/19 Номер провадження 11-кп/814/549/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 185 КК України СТ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000420 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Полтава від 13 січня 2020 року,

встановила:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Божківське Полтавського району Полтавської області, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , судимого, останній раз:
17.07.2018 Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки,
засуджено за ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання ОСОБА_7 частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 17.07.2018 у виді одного року і шести місяців позбавлення волі та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Обрано ОСОБА_7 запобіжний захід по даному кримінальному провадженні у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.
Вирішено питання про речові докази.
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину за таких обставин:

В період із 23:55 год., 04.05.2019 по 01:46 год. 05.05.2019, ОСОБА_7 , перебуваючи в магазині «АТБ» за адресою: м. Полтава, вул. Миру, 9, шляхом вільного доступу, повторно, умисно, скориставшись тим, що його дій ніхто не помічає, вчинив замах на викрадення ременя жіночого apт.BLT001, вартістю 99 грн., зарядного пристрою на 2 порти USB apт.GU 009, в кількості 1 шт., вартістю 99,80 грн., рюкзака ємністю 45 л. apт.GW0439-l, вартістю 289 грн., майки чоловічої сірого кольору, 54 розміру арт. 71FT ТМ MEGA STIL GRUP, вартістю 39,90 грн., футболки чоловічої з коротким рукавом (100% бавовна) арт. 02FT ТМ MEGASTIL GRUP, синього кольору, 54 розміру, вартістю 54,90 грн., викрутки міні з 5 насадками арт. НD 0850, вартістю 39,90 грн., шкарпеток чоловічих Брестские Classic 14С2124, вартістю 28,9 грн. за 1 шт., в кількості 4 шт. на суму 115,60 грн., а всього на загальну суму 688,20 грн, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони магазину.
В апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що суд не повністю врахував обставини, які пом`якшують покарання, такі як визнання вини, щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, відшкодування шкоди, а також того, що на момент затримання він працював та на його утриманні перебували дружина, яка вагітна, його неповнолітня дитина і двоє дітей дружини від іншого чоловіка. Тому просить пом`якшити покарання, та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду першої інстанції щодо обставин провадження та винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, тобто у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за який його засуджено, учасниками провадження не оспорюється.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконав вимоги закону та врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; особу обвинуваченого, його характеристику та вік, те, що він раніше неодноразово судимий, новий злочин вчинив у період іспитового строку за попереднім вироком, не займається суспільно-корисною працею; наявність обставини, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Твердження обвинуваченого про неврахування обставини, яка пом`якшує покарання, а саме: активного сприяння у розкритті злочину, є безпідставним, оскільки під активним сприянням розкриттю злочину слід розуміти надання особою органам досудового розслідування будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи. Натомість, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 не надавав допомогу у встановленні будь-яких обставин провадження, а був затриманий працівниками охорони магазину під час вчинення злочину. Сам ОСОБА_7 не зазначає, у чому полягало його активне сприяння у розкритті злочину та органами досудового розслідування такої обставини не встановлено.
Також не знайшли підтвердження доводи обвинуваченого про наявність обставини, яка пом`якшує покарання: відшкодування шкоди, так як ОСОБА_7 не вчиняв жодних дій для припинення злочину, а навпаки вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, а викрадені речі були вилучені працівниками поліції в ході огляду речей ОСОБА_7 після зупинення його працівниками охоронної фірми «Явір 2000».
Всі інші обставини, на які посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі, зокрема: наявність дружини, яка вагітна та неповнолітньої дитини, колегія суддів враховує, проте на правильність судового рішення ці обставини не впливають.

Інших обставин, які б давали підстави для пом`якшення покарання, обвинуваченим не зазначено та колегією суддів не встановлено.

Що стосується доводів обвинуваченого про застосування ст. 69 КК України, то вони є безпідставними, оскільки згідно зі ст. 69 КК України призначення основного покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винуватого.

Однак, в даному випадку, з урахуванням особи винуватого, даних про нього, системний характер його протиправної поведінки, який свідчить про небажання ставати на шлях виправлення та підвищену суспільну небезпеку його особи, а також відсутність обставин, що пом`якшують покарання, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину відсутні, колегія суддів не вбачає законних підстав для застосування ст. 69 КК України.

Таким чином, призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_7 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає. У зв`язку з цим апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Полтава від 13 січня 2020 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4