Справа №195/284/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2020 року смт.Томаківка Дніпропетровської області
Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Томаківка кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.02.2020 року за № 0000075 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семенівка, Томаківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,
за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 190 КК України, за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:
09.01.2020 близько 09:50 ОСОБА_3 , знаходився у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 , де в ході спілкування з ОСОБА_5 , виявив у останнього мобільний телефон марки BQ-1805 STEP, після чого відразу у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння вищезазначеним мобільним телефоном, шляхом зловживання заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_3 , в цей же день, тобто 09.01.2020 близько 10:00 перебуваючи у будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 діючи умисно, з корисливих мотивів, не маючи на меті повернути потерпілому належне йому майно, попрохав у ОСОБА_5 мобільний телефон під приводом необхідності здійснення дзвінка, на що ОСОБА_5 дав свою згоду та передав належний йому мобільний телефон марки BQ-1805 STEP ОСОБА_3 , який в свою чергу вийшов до іншої кімнати та почав телефонувати зобов`язуючись повернути його після закінчення розмови. Таким чином ОСОБА_3 , зловживаючи довірою, ввів в оману ОСОБА_5 , який добровільно передав йому мобільний телефон, при цьому ОСОБА_3 , повертати мобільний телефон не збирався. Після чого, ОСОБА_3 досягнувши своєї мети, виконавши усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, заволодівши чужим майном, покинув місце вчинення злочину, та у подальшому розпорядився мобільним телефоном марки BQ-1805 STEP на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 735,00 гривень.
Умисні дії ОСОБА_3 судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
В судовому засіданні обвинувачений погоджуючись з вищенаведеними обставинами, вину визнав, розкаявся в скоєному. Просить суворо його не карати Пояснив, що вчинив крадіжку у зв`язку з своєю легковажністю та скрутним матеріальним становищем.
Заслухавши думку учасників судового провадження, які визнали фактичні обставини злочину і не оспорюють, пересвідчившись в правильності розуміння учасниками судового провадження змісту фактичних обставин злочину, в добровільності їх позиції, роз`яснити обмеження, щодо оскарження таких обставин, суд визнав у відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України, недоцільним дослідження доказів на підтвердження фактичних обставин справи та обмежитись лише допитом обвинуваченого, дослідженням відомостей, що характеризують особу обвинуваченого. Окрім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 К. (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , в сукупності з відомостями про предмет злочину, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченою добровільно, значення змісту якого він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі його самовикриття.
Судом встановлено, що обвинувачений перебуває на обліку в лікаря нарколога, в психіатра на обліку не перебуває, позитивно характеризується по місцю проживання, що підтверджується відповідними довідками лікарів та характеристикою з органів місцевого самоврядування.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 , у пред`явленому обвинуваченні.
До обставин, пом`якшувальних покарання ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчинення злочину який згідно ст. 12 КК України є невеликої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_6 який перебуває на обліку у лікаря нарколога, в психіатра на обліку не перебуває. Вчинив злочин з корисливих мотивів. Обвинувачений є суб`єктом інкримінованого йому злочину, оскільки є осудною та повнолітньою особою. Також суд приймає до уваги позицію потерпілого, ОСОБА_5 , який згідно заяви про слухання справи за його відсутності, претензій до обвинуваченого не має, на суворому покаранні не наполягає.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, особу обвинуваченого, який вину визнав, розкаявся, з метою його перевиховання та упередження скоєння злочинів в подальшому, суд вважає необхідним обрати обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі, у виді штрафу що буде достатнім для його перевиховання та упередження у скоєні ним злочинів в подальшому.
Цивільний позов у справі не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, а саме: мобільний телефон марки BQ-1805 STEP, який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 - залишити в останнього.
Питання щодо процесуальних витрат, понесених на залученні експертів при проведенні судово-товарознавчої експертизи загальною вартістю 300 грн., відповідно до вимог ст.124 КПК Українинеобхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 510 (п`ятсот десять ) гривень 00 копійок.

Речові докази по справі, а саме: мобільний телефон марки BQ-1805 STEP, який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 - залишити в останнього.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 300 (триста гривень) понесених витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи .
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1