Справа № 477/13/19
Провадження № 1-кп/477/2/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001257, по обвинуваченню :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайло-Ларине Вітовського району Миколаївської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, пенсіонера, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України,

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

08 грудня 2018 року близько 09-00 години в с. Пересадівка Вітовського району Миколаївської області, на перехресті вулиці Михайла-Грушевського та вулиці, що веде до с. Михайло-Ларине зі сторони автодороги Н-14 сполученням «Миколаїв-Кропивницький», сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням обвинуваченого ОСОБА_3 та мопеда Honda, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир мопеда ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, які належать до категорії середнього ступеню тяжкості.

Так, рухаючись у вказаному напрямку, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ2101, державний номер НОМЕР_1 , під`їжджаючи до перехрестя вулиці Михайла Грушевського та проміжної дороги від автодороги Н-14 сполученням «Миколаїв-Кропивницький» біля с. Пересадівка Вітовського району Миколаївської області, перед початком зміни напрямку руху ліворуч не переконався в безпечності свого маневру та, повертаючи ліворуч, не надав переваги у русі мопеду Honda, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався прямо у напрямку с. Михайло-Ларине Вітовського району зі сторони автодороги Н-14, де допустив зіткнення з мопедом, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) а саме: п.п. 2.3 «б» для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; 10.1 перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; 16.3 перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 329 від 26 грудня 2018 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді осколкового 2-х щиколоткового перелому лівої гомілки зі зміщенням, які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Відповідальність за вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 діяння передбачена ч.1 ст.286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині не визнав. Пояснив, що вранці 08 грудня 2018 року на перехресті з ним трапилася ДТП, а саме зіткнення з мопедом Хонда. Мопед він не бачив, оскільки той несподівано на великій швидкості виїхав із-за маршрутного таксі та їхав прямо на його автомобіль. Цей мопед він побачив на відстані чотирьох метрів від свого авто. Для уникнення зіткнення він різко відвернув руль ліворуч, але однак зіткнення уникнути не вдалося. Вважає винуватцем ДТП водія мопеда Хонда. Вказував, що схема ДТП є некоректною. Підтвердив, що фотознімки, на яких зображені транспортні засоби, відтворюють реальне взаєморозташування транспортних засобів під час ДТП, які до моменту фотографування не зміщувались. Пояснив, що дійсно він мив скло перед виїздом, але іній на склі не перешкоджав видимості.

Цивільний позов не визнав та просив у задоволенні цього позову відмовити, оскільки є пенсіонером та немає засобів до існування.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненому підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами.

Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що 08.12.2018 року він разом з братом ОСОБА_6 їхали на мопеді, він був позаду на пасажирському сидінні. Видимість була гарна, дорожнє покриття сухе. Коли під`їхали до перехрестя, то побачили там автомобіль обвинуваченого, який їхав їм назустріч. Будь-якого іншого транспорту в попутному з ними напрямку не рухалося. В порушення Правил дорожнього руху обвинувачений, не надавши їм перевагу в русі, почав маневр повороту ліворуч. Вони не мали можливості уникнути зіткнення. Вказував, що лобове скло автомобіля обвинуваченого було повністю покрите інієм. В результаті ДТП він та його брат отримали ушкодження різного ступеню, після чого їх забрали у лікарню. В лікарні він проходив довготривале лікування, йому було зроблене оперативне втручання, на сьогодні в зв`язку зі станом здоров`я він втратив роботу та не може працювати, не може належним чином утримувати свою сім`ю в зв`язку з чим просив задовольнити цивільний позов про відшкодування матеріальних та моральних збитків. Також зазначив, що обвинувачений спочатку надав йому кошти на лікування у сумі 15 тис. грн., але в подальшому відмовився надавати таку допомогу.

Також вина обвинуваченого підтверджується показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що 08.12.2018 року він разом з братом ОСОБА_5 їхали на мопеді, він був за кермом мопеда. Видимість була гарна, дорожнє покриття сухе. Коли під`їхали до перехрестя, то побачили там автомобіль обвинуваченого, який їхав їм назустріч. Будь-якого іншого транспорту в попутному з ними напрямку не рухалося. Маршрутне таксі стояло на автобусній зупинці, яка знаходиться вглиб від дороги і закривати їх від обвинуваченого не могло. В порушення Правил дорожнього руху обвинувачений, не надавши їм перевагу в русі, водій автомобіля почав маневр повороту ліворуч. Він намагався, але не зміг уникнути зіткнення. Вказував, що лобове скло автомобіля обвинуваченого було повністю покрите інієм. В результаті ДТП він та його брат отримали ушкодження різного ступеню, після чого їх забрали у лікарню. Коли вони їхали до лікарні, він зателефонував брату ОСОБА_7 , щоб той приїхав на місце ДТП задля уникнення спотворення місця події. Підтвердив, що фотозображення відповідають реальному розташуванню транспортних засобів в момент ДТП.

Свідок ОСОБА_8 повідомив, що вранці йому зателефонував брат та повідомив, що він з іншим братом потрапили в ДТП і попросив, щоб він прихав на це місце та забезпечив схоронність дорожньої обстановки до приїзду поліції. Що він і зробив. Коли приїхав на місце події, то побачив, що мопед знаходився фактично під автомобілем обвинуваченого, лобове скло якого було повністю заледеніле, суттєво знижувало видимість водію. Але коли складався протокол та проводилося фотографування під сонячним промінням лід розтанув.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що 08 грудня 2018 року їхав до м.Миколаєва на авторинок за запчастинами. Він вже сів у маршрутне таксі, яке стояло на автобусній зупинці, яка знаходиться в глиб від дороги. Водій обілечував пасажирів. В цей час він побачив, як на перехресті водій автомобіля ВАЗ не надав перевагу в русі мопеду Хонда та почав поворот ліворуч. Після чого відбулося зіткнення транспортних засобів. Він вийшов з маршрутки та підбіг до перехрестя, де в учасниках ДТП впізнав місцевих жителів братів ОСОБА_10 , які їхали на мопеді, та ОСОБА_3 , який керував автомобілем. Також зазначав, що лобове скло автомобіля було покрите інієм, що суттєво знижувало видимість водію автомобіля. Впевнившись, що всі живі, поліція та швидка викликані, він повернувся до маршрутки та поїхав до міста.

Також вина обвинуваченого підтверджується змістом письмових доказів кримінального провадження, досліджених у судовому засіданні.

Рапортами оперативного чергового щодо надходження до Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області з лінії 102 щодо повідомлення від потерпілого ОСОБА_6 про те, що 08 грудня 2019 року о 10-33 годині по вул. Леніна в с. Пересадівка Вітовського району Миколаївської області сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої отримав тілесні ушкодження, в подальшому був доставлений до ЛШМД (а.с. 87, 88, 89, 90, 91).

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08 грудня 2019 року, згідно з яким оглянуто перехрестя вул. Леніна в с. Пересадівка Вітовського району Миколаївської області та автодороги сполученням «Кіровоград-Миколаїв» (а.с. 92-104), схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08 грудня 2019 року, на якій зафіксовано місце розташування автомобіля ВАЗ2101, державний номер НОМЕР_1 до мопеду Honda, реєстраційний номер НОМЕР_2 під час складання схеми (а.с. 105) та фото таблицею (а.с. 106-108).

Як вбачається з протоколу ДТП відбулося на регульованому знаком ПДР перехресті, горизонтальній, прямій дорозі, яка мала асфальтобетонне, сухе покриття, в денний час доби.

З фототаблиць та схеми ДТП, яка повністю відповідає зазначеним фототаблицям, вбачається, що ДТП відбулося на полосі руху мопеда Хонда. При цьому видно, що маневр повороту автомобіля не відповідає вимогам ПДР, оскільки вже на початку перехрестя автомобіль повністю знаходиться на зустрічній смузі руху. Тобто замість того, щоб надати дорогу зустрічному транспорту мопеду Хонда, після чого виїхати на перехрестя і вже потім здійснити маневр повороту ліворуч, обвинувачений ОСОБА_3 «зрізавши» кут повороту, виїхав на зустріч смугу, де допустив зіткнення з мопедом.

Суд критично сприймає твердження обвинуваченого щодо наявності іншого транспортного засобу, який не взятий до уваги органами досудового слідства, та те, що мопед несподівано виїхав із-за цього автомобіля, який буцімто рухався з мопедом у попутному напрямку, оскільки при існуванні цього автомобіля, обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язаний був зупинитися та надати автомобілю, про який він вказує, можливість проїхати перехрестя, що унеможливило би ДТП.

Також суд критично сприймає твердження обвинуваченого щодо некоректності схеми ДТП, оскільки зазначена схема повністю відповідає фототаблицям, доданим до протоколу огляду, щодо яких у обвинуваченого заперечень не має.

Експертним висновком від 28 грудня 2018 року № 18-1218 року автотехнічної експертизи по дослідженню обставин ДТП, в якому вказано, що водієві автомобіля ВАЗ, який мав намір виконувати поворот ліворуч на перехресті, в своїх діях необхідно було керуватися вимогами п.п. 10.1, 16.13 ПДР, а саме: «Перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч. Цим правилом повинні керуватися між собою і водії трамваїв». За умов, викладених в матеріалах справи, дії водія ВАЗ обвинуваченого ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 16.13 ПДР. Належним та своєчасним виконанням п.п. 10.1, 16.13 ПДР, водій автомобіля ВАЗ мав технічну можливість попередити ДТП і тому його дії, передуючі ДТП, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП.

В свою чергу водію мопеду, з моменту виникнення небезпеки для руху моменту початку повороту автомобіля ВАЗ вліво, в напрямку смуги руху мопеду, водію останнього в своїх діях необхідно було керуватися вимогами п. 12.3 ПДР, а саме: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди». В діях водія мопеду не вбачається невідповідностей п. 12.3 ПДР. Водій мопеду не мав технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем ВАЗ, своєчасним застосуванням екстреного гальмування і тому дії водія мопеду, передуючі ДТП з технічної точки зору не знаходяться в причинному зв`язку з ДТП, що сталася (а.с. 112-114).

Тобто, з вказаного висновку слідує, що саме дії обвинуваченого знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП. В той час як водій мопеда не мав технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем ВАЗ.

Згідно з висновком судової транспортно-трасологічної експертизи по дослідженню зіткнення автомобіля ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , з мопедом Honda, реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 04 січня 2019 року № 18-1184, в момент первинного контактування автомобіля ВАЗ-2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , розташовувався передньою частиною, зліва до лівої передньої частини мопеду Honda, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під кутом біля (±3) градусів, відраховуючи проти годинникової стрілки, від поздовжньої осі мопеду до повздовжньої осі автомобіля. З технічної точки зору місце зіткнення автомобіля ВАЗ 2101 і мопеду Honda розташовувалося в межах перехрестя, перед початком подряпини (поз 4), в положенні, встановленому вище (а.с.119-125).

Відповідно до висновку авто технічної експертизи від 29 грудня 2018 року № 18-1185, згідно з яким система рульового управління автомобіля ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент огляду, знаходилося в працездатному стані, не мала несправностей, які несподівано для водія могли привести до відведення автомобіля у бік від обраного водієм напрямку руху, або відмові системи, тобто водій міг управляти автомобілем з відомою йому ефективністю. Ходова частина автомобіля ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент огляду знаходилася в несправному стані і не відповідала вимогам п.п. 31.4.5 (а,б) ПДР. Дані несправності виникли задовго до ДТП і могли бути виявлені водієм при огляді транспортного засобу.

Робоча гальмівна система автомобіля на момент огляду знаходилася в працездатному і функціонально придатному стані, і дозволяла водієві знижувати швидкість автомобіля з відомою йому ефективністю, аж до зупинки автомобіля, а також не мала несправностей, які могли б привести до відведення автомобіля у бік в процесі гальмування або відмові системи.

Висновком авто технічної експертизи від 29 грудня 2018 року № 18-1183, згідно з яким рульове управління і ходова частина мопеду Honda, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент ДТП знаходилися у працездатному стані, дозволяло водієві управляти мопедом з відомою йому ефективністю не мало несправностей, які б могли несподівано для водія привести до відведення мопеду у бік від обраного водієм напрямку, або до відмови системи.

Робоча гальмівна частина мопеду Honda, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент перед ДТП знаходилася в працездатному і функціонально придатному стані, і дозволяла водієві знижувати швидкість з відомою йому ефективністю, аж до зупинки транспортного засобу. (а.с. 134-138).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 26 грудня 2018 року № 329 потерпілий в результаті ДТП отримав тілесні ушкодження у вигляді осколкового 2-х щиколоткового перелому лівої гомілки зі зміщенням, які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися в результаті дій тупих твердих предметів за механізмом удару, можливо в строк і при обставинах, вказаних в постанові, тобто в момент ДТП, що мало місце 08 грудня 2018 року (а.с. 115-116).

Аналізуючи докази у сукупності, суд вважає повністю доведеним те, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, і його дії за ч. 1 ст. 286 КК України органами досудового розслідування кваліфіковані вірно.

Суд критично сприймає позицію обвинуваченого щодо невизнання вини у вчиненому, оскільки це спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами: поясненнями потерпілого, показаннями свідків, висновками експертів, які узгоджуються між собою, та розцінює таку позицію обвинуваченого як спосіб захисту від висунутого обвинувачення.

Обставиною, що пом`якшує покарання, є часткове відшкодування шкоди.

Обставини, що обтяжують покарання, в судовому засіданні не встановлені.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який віднесений законом до категорії злочинів невеликої тяжкості, наслідки спричинені злочином, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченому, а також дані про особу обвинуваченого.
Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, частково відшкодував заподіяну шкоду, є пенсіонером за віком.
З урахуванням вищезазначеного, наслідків спричинених злочином, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу, який передбачений санкцією частини 1 статті 286 КК України, а також вважає за необхідне застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами з огляду на те, що як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувачений не слідкує за технічним станом автомобіля та свідомо не дотримується правил дорожнього руху, при цьому будучи беззаперечно переконаним у правильності своїх дій. Тобто, обвинувачений не усвідомлює небезпечності своїх дій, в зв`язку з чим і в подальшому, маючи право керування транспортними засобами, буде становити небезпеку для суспільства, в той час як одним із головних завдань кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави, від кримінальних правопорушень.

Щодо цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, то суд дійшов наступного висновку.

Потерпілим ОСОБА_5 поданий цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди у сумі 31750 грн, з яких 13000 витрати на лікування, 18750 грн. неотриманий прибуток у результаті неможливості працевлаштування та моральну шкоду у сумі 45000 грн. Позовна заява подана до суду 28 березня 2019 року.

Відповідно до статей 127-129 КПК України поданий цивільний позов підлягає розгляду у кримінальному провадженні. Разом з тим, як зазначено ст.128 КПК України при розгляді цивільного позову у кримінальному процесі застосовуються норми цивільного процесуального законодавства.

До позовної заяви додана довідка про те, що потерпілий перебуватиме на амбулаторному лікуванні з 25.03.2019 року. Однак суд не може прийняти цю довідку до уваги оскільки вона має виправлення щодо кількості днів, протягом яких буде проводитися лікування потерпілого. То за таких обставин суд вважає за можливе розглянути позовні вимоги по дату подання позовної заяви, оскільки уточнень позовних вимог потерпілим не подано.

Крім вищезазначеної довідки потерпілим до позовної заяви долучені: виписний епікриз про перебування потерпілого на лікуванні з 08.12.2018 року по 19.12.2018 року, довідки про склад сім`ї та довідка про заробітну плату дружини потерпілого, а також довідки про незадовільний стан здоров`я дружини та доньки потерпілого.

В судовому засіданні було встановлено, що обвинуваченим на лікування потерпілого було передано 15000 грн. Як пояснив потерпілий ця сума не охоплюється позовними вимогами, оскільки була отримана до подання позовної заяви та витрачена на операцію. 13000 грн., про стягнення яких він просить, були витрачені на подальше лікування, проїзд до лікарні, харчування. Разом з тим, жодних доказів на підтвердження цього потерпілим не надано. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, подавши відповідні докази на підтвердження цього. Оскільки потерпілим жодного доказу на підтвердження цих витрат не надано, то суд вважає за необхідне відмовити у стягненні цієї суми.

Крім цього, потерпілий також просить стягнути неотриманий прибуток у сумі 18750 грн., посилаючись на те, що він мав домовленість про роботу з винагородою 7500 грн на місяць. Однак доказів на підтвердження цього ним не надано. За таких обставин, оскільки потерпілий отримав травму та тривалий час перебував на лікуванні і не міг працювати, суд вважає за необхідне задовольнити цю позовну вимогу частково та стягнути на користь потерпілого суму еквівалентну розміру мінімальної заробітної плати за період січень-березень 2019 року, який вказаний ним у позовній заяві, що складає 12519 грн. (4173 грн.х3)

Щодо стягнення моральної шкоди, то суд вважає, що вона підлягає стягненню у повному розмірі у сумі 45000 грн., оскільки потерпілому були завдані тілесні ушкодження середньої тяжкості, він переніс оперативне втручання та тривалі страждання та незручності в зв`язку з проходженням лікування.

Речовими доказами розпорядитись відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні у сумі 4147,00 грн. (1144,00 грн. + 1716,00 грн. + 1287 грн.), довідки щодо витрат на залучення яких надані прокурором.

Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100 (п`ять тисяч сто) грн. 00 коп., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком три роки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальні збитки у сумі 12519 (дванадцять тисяч п`ятсот дев`ятнадцять) грн.00 коп. та 45000 (сорок п`ять тисяч) грн.. 00 коп. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 4147 (чотири тисячі сто сорок сім) грн.. 00 коп.

Речовий доказ у справі: автомобіль ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , який переданий на зберігання обвинуваченому ОСОБА_3 (а.с. 144), залишити йому як власнику.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Потерпілому надіслати копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.

Суддя ОСОБА_1