ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/966/20 Справа № 192/1682/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання.
Як встановлено судом, вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2013 року ОСОБА_7 було визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України та із застосуванням ч. 4 ст. 81, ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 70 КК України, останньому призначено покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна яке йому належить. Строк покарання ОСОБА_7 було визначено обчислювати з 09 лютого 2013 року. Обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишено до набрання вироком законної сили. Вирок суду набрав законної сили 30 липня 2013 року.
Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 жовтня 2013 року ОСОБА_7 було визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 389, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та із застосуванням ч. 1, 4 ст. 70 КК України, останньому призначено покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна яке йому належить. Строк покарання ОСОБА_7 було визначено обчислювати з 09 лютого 2013 року. Обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишено до набрання вироком законної сили. Вирок суду набрав законної сили 09 листопада 2013 року.
Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 травня 2016 року було зараховано засудженому ОСОБА_7 у строк відбування покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2013 року та Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 жовтня 2013 року, строк його попереднього ув`язнення з 09 лютого 2013 року по 09 листопада 2013 року у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй скарзі захисник засудженого просить застосувати до ОСОБА_7 положення ч. 5 ст. 72 КК України до строку попереднього ув`язнення за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 квітня 2005 року, строк з якого частково приєднано до основного покарання 8 років, призначеного ОСОБА_7 вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2013 року та вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 жовтня 2013 року, у зв`язку з чим зменшити загальний строк покарання.
В обґрунтування своїй апеляційної скарги захисник посилається на те, що станом на 23 грудня 2015 ОСОБА_7 відбував покарання з урахуванням частково приєднаного строку 6 місяців від попередньої судимості (за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 квітня 2005 року), проте він перебував 1 рік 1 місяць 6 днів у слідчому ізоляторі, які не були перераховані у відповідності до Закону №838-VIII.
Таким чином, захисник зазначає, що при приєднанні невідбутої частини минулого покарання ОСОБА_7 не було враховано, строк 1 рік 1 місяць 6 днів попереднього ув`язнення як «день за два» за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 квітня 2005 року, в рахунок строку приєднаної частини - «6 місяців» до основного покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2013 року та вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 жовтня 2013 року.
Тож, на думку захисника, строк попереднього ув`язнення «1 рік 1 місяць 6 днів» за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 квітня 2005 року також підлягає перерахунку відповідно до ч. 5 от. 72 КК України (в редакції закону №838-VIII), а саме «день за два» та врахований в строк «6 місяців» за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2013 року та вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 жовтня 2013 року.
Окрім цього, захисник зазначає, що вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 жовтня 2013 року ОСОБА_7 притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України, строком на 2 роки позбавлення волі, тобто він вже поніс покарання за порушення умов дострокового звільнення, а йому ще приєднали до нового вироку 6 місяців з минулого покарання.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги захисника засудженого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Засуджений в судовому засіданні апеляційну скаргу свого захисника підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга сторони захисту задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 370 КПК України, згідно якої судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом; ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України; в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вищевказаних положень при розгляді клопотання засудженого щодо застосування до нього положень ч. 5 ст. 72 КК України судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі, порушень кримінального процесуального закону України передбачених положеннями ст. 409 КПК України як підстави для зміни чи скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Так, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України передбачено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч. 1 ст. 72 КК України.
Як вбачається з матеріалів справи, засудженому ОСОБА_7 у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону №838-VIII, було зараховано строк його попереднього ув`язнення у строк призначеного йому вироком суду покарання з моменту затримання до набрання вироком законної сили, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо відсутності застосування до засудженого положень вказаної статті.
Зокрема, вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2013 року ОСОБА_7 було визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України та із застосуванням ч. 4 ст. 81, ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 70 КК України, останньому призначено покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна яке йому належить. Строк покарання ОСОБА_7 було визначено обчислювати з 09 лютого 2013 року. Обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишено до набрання вироком законної сили. Вирок суду набрав законної сили 30 липня 2013 року.
Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 жовтня 2013 року ОСОБА_7 було визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 389, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та із застосуванням ч. 1, 4 ст. 70 КК України, останньому призначено покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна яке йому належить. Строк покарання ОСОБА_7 було визначено обчислювати з 09 лютого 2013 року. Обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишено до набрання вироком законної сили. Вирок суду набрав законної сили 09 листопада 2013 року.
Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 травня 2016 року було зараховано засудженому ОСОБА_7 у строк відбування покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2013 року та Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 жовтня 2013 року, строк його попереднього ув`язнення з 09 лютого 2013 року по 09 листопада 2013 року у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Таким чином, із вищенаведеного вбачається, що до ОСОБА_7 дійсно було застосовано положення ч. 2 ст. 72 КК України, а тому вимоги апеляційної скарги, як і клопотання засудженого щодо зарахування йому в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в цій частині є необґрунтованими та надуманими.
Щодо доводів захисника засудженого в апеляційній скарзі про необхідність зарахування ОСОБА_7 у строк призначеного вироком суду покарання, строк, протягом якого він перебував у слідчих ізоляторах після набрання вироком законної сили і до направлення його для відбування покарання у виправну колонію, згідно правил ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII, то суд апеляційної інстанції приходить до висновку про безпідставність таких доводів сторони захисту, оскільки вони суперечать Закону України «Про попереднє ув`язнення», яким передбачено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Отже, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII) в строк покарання зараховується строк попереднього ув`язнення з моменту затримання особи до моменту набрання вироком законної сили.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ч. 5 ст. 72 КК України та ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4