Справа № 296/4080/20
УХВАЛА
Іменем України

29 травня 2020 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

власника майна ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000193 від 27.03.2020,-

В С Т А Н О В И В :

18.05.2020 слідчий за погодженням з прокурором звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира з клопотанням, в якому просив накласти арешт на 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 , що перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 .

Подане клопотання обґрунтовується тим, що що 26.03.2020 неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходилися біля одного із під`їздів буд.

АДРЕСА_2 , де в компанії розпивали алкогольні напої.

Цього ж дня, близько 18 години повз вказане місце проходив

ОСОБА_7 разом із своїм товаришем ОСОБА_8 , в ході чого

ОСОБА_7 підійшовши до останніх привітався та пішов далі з ОСОБА_8 , а саме до яру, що за вищевказаним будинком, де в подальшому почав розпивати алкогольні напої з ОСОБА_8 .

Під час вказаного до них підійшли ОСОБА_6 з неповнолітнім ОСОБА_5 , та почали розмову в ході якої, між останніми на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт. У подальшому у ОСОБА_6 виник злочинний умисел спрямований на вчинення умисного вбивства ОСОБА_7 з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_7 з корисливих мотивів, ОСОБА_6 дістав із правої кишені штанів, в які був одягнений, ніж, який завжди носить при собі. У ході чого ОСОБА_8 та ОСОБА_7 побачивши вказаний ніж почали тікати. В подальшому ОСОБА_6 та неповнолітній ОСОБА_5 , не припиняючи своїх злочинних дій почали наздоганяти останніх. В ході чого ОСОБА_8 вдалося втекти, а ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та неповнолітній ОСОБА_5 наздогнали та з метою заволодіння чужим майном, умисно заволоділи майном потерпілого, а саме: курткою, кофтою, штанами, кросівками, мобільним телефоном марки «Додж» та грошовими коштами в сумі 20 гривень.

Після чого продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на умисне вбивство ОСОБА_7 , неповнолітній ОСОБА_5 кинув в праву область обличчя ОСОБА_7 частину цеглини, а ОСОБА_6 в свою чергу підійшов до ОСОБА_7 та вказаним ножем наніс декілька ударів останньому в область шиї з права. В наслідок отриманих ударів ОСОБА_7 впав на землю при цьому, подаючи ознаки життя. Побачивши це, неповнолітній ОСОБА_5 взяв у ОСОБА_6 вищевказаний ніж та наніс ним в область шиї

ОСОБА_7 ще декілька ударів.

Після цього, ОСОБА_6 та неповнолітній ОСОБА_5 , діючи з єдиним злочинним умислом, направленим на вчинення умисного вбивства за попередньою змовою групою осіб, скинули тіло ОСОБА_7 у яр та утримуючи при собі вищевказане майно ОСОБА_7 місце вчинення злочину покинули та викраденим майном у подальшому спільно розпорядились на власний розсуд.

Смерть ОСОБА_7 настала від множинних колото-різаних ран шиї, масивної крововтрати.

27.03.2020 підозрюваних неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Під час досудового розслідування було виявлено достатньо підстав для оголошення підозри неповнолітньому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимому: 19.12.2019 Богунським районним судом за ч. 3 ст. 185,

ч. 2 ст. 187 КК України до позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 12 ч. 2

ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Також в ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, у 1/6 власності підозрюваного ОСОБА_5 перебуває трьох кімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_3 . Іншими власниками квартири є ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Адвокат та підозрюваний у судовому засіданні заперечували в задоволенні клопотання та зазначили, що клопотання слідчого є необгрунтованим та слідчим не вірно зазначені частки.

Відповідно до статті 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 3 статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для третіх осіб.

За змістом частини 1 статті 173 КПК України слідчий суддя відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Встановлено, що СУ ГУНП в Житомирській області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000193, за ознаками злочину, передбаченого п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України.

У поданому клопотанні слідчий просить накласти арешт на 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 , що перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5

Вирішуючи питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого за погодженням з прокурором, який звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

З матеріалів клопотанням вбачається, що слідчий визначив метою накладення арешту на 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 , що перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 для забезпечення цивільного позову, однак така мета арешту майна ним не доведена.

Також слідчий суддя звертає увагу на те, що звертаючись з даним клопотанням слідчий в в порушення ст. ст. 171, 173 КПК України не враховував розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для власників майна та третіх осіб.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування не доведено законних підстав для її арешту, а тому клопотання слідчого про накладення арешту задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000193 від 27.03.2020 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1