Справа №949/1684/19
Провадження №1-кп/949/89/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року
Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000445 від 19 вересня 2019 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Берестя Дубровицького району Рівненської області, проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального Кодексу України,

В С ТА Н О В И В:
19 вересня 2019 року біля 10 години 50 хвилин ОСОБА_4 на перехресті вулиць Нова та Миру в м. Дубровиця Рівненської області, з метою з`ясування стосунків, під`їхав до своєї сусідки ОСОБА_6 , з якою вже тривалий час перебуває в неприязних відносинах. Кинувши свій велосипед, ОСОБА_4 підбіг до ОСОБА_6 та почав обзивати останню нецензурними словами та тричі кулаком вдарив ОСОБА_6 в голову. Після нанесених ударів, ОСОБА_4 штовхнув ОСОБА_6 і остання впала на землю, після чого обвинувачений ще декілька разів ногою вдарив останню в живіт. В результаті таких неправомірних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: забою м`яких тканин верхньої губи, садна правого ліктьового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України визнав та пояснив, що 19 вересня 2019 року йому поскаржилась дружина, що її вдарила сумкою ОСОБА_6 . Після цього він наздогнав на велосипеді ОСОБА_6 та, вдаривши її декілька разів, штовхнув, від чого вона впала на землю. Просив суд суворо не карати, оскільки зробив для себе належні висновки.

В одному із судових засідань потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що близько 10-30 год. 19 вересня 2019 року на повороті вул. Миру в м.Дубровиця Рівненської області вона зустріла ОСОБА_7 , яка є дружиною ОСОБА_4 . Далі ОСОБА_6 запитала в ОСОБА_7 , скільки вона ще буде її ображати, а потім обізвала її нецензурними словами. Через декілька хвилин, як вони розійшлись, до неї приїхав ОСОБА_4 , який почав її бити. Спочатку він три рази вдарив її по обличчю рукою, розбивши їй губу. Потім ОСОБА_6 впала на землю і ОСОБА_4 ще наніс їй удари в живіт.

Від потерпілої ОСОБА_6 до початку розгляду справи надійшла заява про розгляд справи без її участі, пояснення, які вона надавала на попередньому судовому засіданні підтримує. Відносно міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.
Перевіривши зібрані по кримінальному провадженні докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_4 в умисному нанесенні ОСОБА_6 легкого тілесного ушкодження підтверджується перевіреними і дослідженими судом доказами, зокрема показаннями наступних свідків:

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що 19 вересня 2019 року вона стояла на зупинці громадського транспорту та побачила ОСОБА_4 , який кинув велосипед під стовп. Потім почула, як хтось із людей сказав, що чоловік виховує жінку. Коли повернулась, то побачила, як ОСОБА_4 б`є ногою ОСОБА_6 . Потім ОСОБА_4 взяв велосипед і поїхав, а ОСОБА_6 залишилась лежати на землі.

Свідок ОСОБА_7 , яка є дружиною ОСОБА_4 , пояснила, що 19 вересня 2019 року вона йшла в центр міста, а назустріч йшла ОСОБА_6 , яка почала ображати її нецензурними словами та вдарила її сумкою по голові. Про дану подію ОСОБА_7 розповіла своєму чоловіку ОСОБА_4 , який відразу поїхав велосипедом наздоганяти ОСОБА_6 . Через декілька хвилин він повернувся і пояснив, що ОСОБА_6 бризнула у нього газовим балончиком. Самої події, яка відбувалась між її чоловіком і ОСОБА_6 вона не бачила.

Показання свідків, допитаних в судовому засіданні не викликають сумнівів в їхній об`єктивності, оскільки узгоджуються з іншими письмовими доказами вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, які були досліджені судом та містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

- даними, що містяться у висновку судово-медичної експертизи №245 (по медичним документах) від 18 жовтня 2019 року, згідно якого по даним медичних документів ОСОБА_6 зверталася до лікаря за медичною допомогою 19.09.2019 року в КНП "Дубровицька ЦРЛ", де був встановлений діагноз: "забій м`яких тканин обличчя та верхньої губи. Забій, садна правого ліктьового суглобу". При судово-медичній експертизі у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: забою м`яких тканин верхньої губи та садна правого ліктьового суглобу. Вказані ушкодження виникли внаслідок не менше, як двох (судячи з клінічного описання) травматичних дій тупим, тупим твердим предметам (ами) із обмеженою контактуючою поверхнею. За механізмом заподіяння: садна виникають внаслідок дії "ковзання", забої - внаслідок ударної, ударно-стискуючої травматичної дії. Вказані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.п.25-26).

Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, які у суду не викликають будь-яких сумнівів щодо їх достовірності та достатності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 повністю доведена, а його умисні дії, які виразились в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В п.3 зазначеної постанови вказано, що, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу підсудного з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.

Тому при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує наступне.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винним відповідно до ст. 12 КК є злочином невеликої тяжкості.
Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він раніше не судимий, на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст. 66, 67 КК України судом не встановлено.
Вина ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні знайшла своє повне підтвердження у судовому засіданні, так як встановлені обставини справи підтверджуються показаннями свідків, які узгоджуються із іншими доказами, зібраними по справі.

Тому, визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується позитивно. Суд приймає до уваги також конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення та відношення обвинуваченого до вчиненого, який визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, думку потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні, а тому з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальних витрат на залучення експертів немає.
Речові докази відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, до обвинуваченого не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят гривень) грн.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя:підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1