Справа № 297/920/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

16.06.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
володільця майна ОСОБА_6 , та перекладача ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/329/20, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ :
ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 травня 2020 року клопотання слідчого СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатської області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в кримінальному провадженні № 0000413, відомості про кримінальне правопорушення в якому 12.05.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України задоволено частково. Накладено арешт на тимчасово вилучене майно : на товарно-транспортну накладну, серії ЗКВ № 362410 від 11.05.2020, яка знаходиться у матеріалах кримінального провадження №0000413. У задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на майно: автомобіль марки «КАМАЗ», моделі «55102», державний номерний знак « НОМЕР_1 », законним власником, якого є ОСОБА_9 , мешканець АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , та який на момент події знаходився під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , який знаходяться на спеціальному майданчику Берегівського ВП ГУН в Закарпатській області ; вилученої деревини породи «дуб» загальним об`ємом 10,0000 м?, яка знаходиться на автомобілі марки «КАМАЗ», моделі «55102», державний номерний знак « НОМЕР_1 », та перебуває на спеціальному майданчику Берегівського ВП ГУН в Закарпатській області ; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 на автомобіль марки «КАМАЗ», моделі «55102», державний номерний знак « НОМЕР_1 », 1992 року випуску, власником якого є ОСОБА_9 , мешканець АДРЕСА_1 , яке знаходиться у матеріалах кримінального провадження №0000413 від 12.05.2020 року, - відмовлено та зобов`язано вказане майно негайно повернути ОСОБА_6 .
З матеріалів судового провадження вбачається, що 12 травня 2020 року слідчий СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене прокурором Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в кримінальному провадженні № 0000413. У клопотанні слідчий вказує на те, що в ході проведення відпрацювання інспектором СРПП Берегівського ВП ОСОБА_10 , поліцейським СРПП ОСОБА_11 та оперуповноваженим Берегівського ВП ОСОБА_12 , було зупинено автомобіль марки «КАМАЗ», модель «55102», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керування ОСОБА_6 , який перевозив автомобілем дрова, породи «дуб» в об`ємі 10, 0000 м3. На вимогу пред`явити відповідні документи на дрова, які він перевозить, останній надав ТТН № ЗКВ 362410 від 11.05.2020 року, в якій при детальному огляді було виявлено невідповідності, а саме: в розділі «Авто» було вказаний інший транспортний засіб марки «ГАЗ 66», державний номерний знак « НОМЕР_3 », та в пункті «Розвантаження» відповідно ТТН вказане с. Чепа, Виноградівського р-ну. На запитання куди направляється автомобіль, водій відповів, що в с. Балажер, Берегівського району. В подальшому, ОСОБА_6 не зміг пояснити на місці чому автомобіль рухається в іншому напрямку та невідповідності вказаного вантажного автомобіля, вказаного в ТТН № ЗКВ 362410 від 11.05.2020 року. 11 травня 2020 року в ході проведення огляду місця події слідчим СВ Берегівського ВП ОСОБА_8 у період часу з 21:00 по 21:40 години за адресою с. Яноші, по вул. Головній, Берегівського району, навпроти будинку № 2, було вилучено: автомобіль марки «КАМАЗ», моделі «55102», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », які переміщено на спеціальний майданчик Берегівського ВП. На автомобілі марки «КАМАЗ», моделі «55102», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », наявна деревина породи «дуб» загальним, об`ємом 10,0000 м?. При цьому, згідно наданої ОСОБА_6 копії товарно-транспортної накладної серії ЗКВ 362410 від 11.05.2020 року, деревина видана на автомобіль «ГАЗ», моделі «66», державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 », а перевозилась автомобілем марки «КАМАЗ». Крім цього, у маршруті розвантаження вказано с. Чепа, Виноградівського району, а водій транспортного засобу пояснив, що прямує в с. Балажер, Берегівського району. Вказаний автомобіль, деревина, товарно-транспортна накладна та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, згідно постанови слідчого СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області від 12.05.2020, визнані речовими доказами, оскільки автомобіль являється знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а деревина є предметом злочинного посягання, відтак, мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме події кримінального правопорушення, виду та розміру шкоди, яку було завдано. У клопотанні також вказується на те, що накладення арешту на майно дасть змогу забезпечити збереження речових доказів та унеможливить їх приховування і втрату інформації про фактичні обставини вчинення злочину. Враховуючи факти невідповідності товаротранспортних документів транспортному засобу та пункту призначення, з метою унеможливити розпоряджатися власником (володільцем)/ користувачем вказаними автомобілями і деревини та забезпечення в подальшому виконання вироку в частині цивільного позову чи можливої конфіскації майна, слідчий просить накласти арешт на вищевказане майно.
В ухвалі слідчий суддя вказує на те, що згідно товаро-транспортної накладної серії ЗКВ № 362410 від 11.05.2020 року лісничим ДП «Берегівське лісове господарство» ОСОБА_13 виписано 10,0000 м3 деревини дров`януої НП Дуб перевізнику ОСОБА_14 на автомобіль марки «ГАЗ 66», реєстраційний номер « НОМЕР_3 », де вказано пункт навантаження Берегуйфалівське лісництво, а пункт розвантаження с. Чепа, Виноградівського району. В судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа, при цьому як встановлено з пояснень володільця майна та з показів свідка в судовому засіданні, лісничим, ОСОБА_13 було помилково внесено відомості про марку та номер автомобіля, а також пункт розвантаження деревини. Крім того, слідчим не обґрунтовано, яке відношення вказаний у клопотанні автомобіль та деревина мають до використання підробленого документа, за фактом якого внесено відомості до ЄРДР, окрім визнання вказаного майна речовим доказом. Отже, єдиною підставою для накладення арешту, як ствердив слідчий в судовому засіданні, є збереження речових доказів. При цьому, не доведено обґрунтованість арешту на автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та деревину, а також те, що вказані речі є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. На підставі наведеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити частково, а саме накласти арешт на товаро-транспортну накладну серії ЗКВ № 362410 від 11.05.2020 року, яка може бути безпосереднім предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, за яким розпочате досудове розслідування. Інше вилучене майно не є предметом вказаного кримінального правопорушення.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що автомобіль використаний для вчинення кримінального правопорушення, а деревина є предметом злочинного посягання і визнані речовими доказами, відтак, мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме події кримінального правопорушення, а в подальшому виду та розміру шкоди, яку ймовірно завдано. Просить скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову, якою задовольнити в повному обсязі клопотання про накладення арешту на майно.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, володільця майна ОСОБА_15 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Як убачається зі змісту апеляційної скарги та матеріалів судового провадження, висновок слідчого судді про накладення арешту на товарно-транспортну накладну серії ЗКВ № 362410 від 11.05.2020, будь-ким із учасників кримінального провадження не оспорюється, а тому, з урахуванням вимог ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряється і визнається обґрунтованим та належним чином умотивованим.

При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді в частині відмови в задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль марки «КАМАЗ», моделі «55102», державний номерний знак « НОМЕР_1 », законним власником, якого є ОСОБА_9 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та вилученої деревини породи «дуб» загальним об`ємом 10,0000 м?, яка знаходиться на вищевказаному автомобілі, апеляційний суд враховує наступне.

За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.

Відповідно до ст. 23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів ; 2) спеціальної конфіскації ; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи ; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що майно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках передбачених Кримінальним кодексом України.

У випадку передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках передбачених Кримінальним кодексом України може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правого характеру у виді конфіскації майна.

У випадку передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної або юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову в кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ст. 173 КПК слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в кримінальному провадженні № 0000413, слідчим суддею належним чином були враховані вимоги Конституції України, кримінального процесуального закону та принцип верховенства права закладені в Конвенції та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно перевірені доводи клопотання й постановлено судове рішення, яке з огляду на вказані норми права визнається законним та обґрунтованим.

Дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів також вважає, що, відмовивши в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно - автомобіль марки «КАМАЗ», моделі «55102», державний номерний знак « НОМЕР_1 », а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та вилученої деревини породи «дуб» загальним об`ємом 10,0000 м?, яка знаходиться на вищевказаному автомобілі, слідчий суддя при розгляді клопотання та прийнятті судового рішення врахував вимоги ст. ст. 170-173 КПК України, і дав належну оцінку як доводам клопотання, так і фактичним обставинам, на підставі яких слідчий вніс клопотання. Зокрема, проаналізувавши доводи клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що в ухвалі слідчого судді вірно зазначено й дано належну оцінку тому, що в кримінальному провадженні відомості про кримінальне правопорушення внесено за ознаками передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України злочину, тобто використання завідомо підробленого документа. При цьому, слідчий суддя обґрунтовано врахував показання володільця майна ОСОБА_15 та свідка ОСОБА_13 про те, що останній помилково вніс у товарно-транспортну накладну відомості щодо марки та номера автомобіля, а також пункту розвантаження деревини, що також ОСОБА_15 та ОСОБА_13 підтвердили й у ході апеляційного розгляду.

Також слідчим суддею вірно встановлено, що слідчим не обґрунтовано, яке відношення вказаний у клопотанні автомобіль та деревина мають до використання підробленого документа, за фактом чого внесено відомості до ЄРДР, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що органом досудового розслідування не доведено необхідності накладення арешту на автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та деревину, а також те, що вказані речі є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Погоджуючись із указаним висновком, апеляційний суд враховує і те, що необхідність накладення арешту на вказане майно не доведено й прокурором у ході апеляційного розгляду.

Так, колегія суддів вважає, що, визнаючи вищевказаний автомобіль, свідоцтво про його реєстрацію та деревину речовим доказом та звертаючись із клопотанням про їх арешт, слідчим та прокурором не враховано, що відомості про кримінальне правопорушення в кримінальному провадженні внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України злочину, що за вчинення цього діяння не може бути призначено покарання у виді конфіскації майна чи спеціальної конфіскації.

Разом із тим, з наданих апеляційному суду матеріалів судового провадження та доказів не вбачається, що кримінальним правопорушенням кому-небудь завдана матеріальна шкода. Крім того, з матеріалів судового провадження не вбачається, що в кримінальному провадженні заявлявся цивільний позов.

Учасниками судового розгляду апеляційному суду також не надані відомості про те, що будь-хто зі службових осіб юридичної особи чи фізичних осіб, подавав заяви про визнання його цивільним позивачем, а стороною обвинувачення - не надані відомості про те, що в справі будь-хто визнавався цивільним відповідачем.

Доводи клопотання та апеляційної скарги про необхідність накладення арешту на автомобіль із метою збереження речових доказів та унеможливлення приховування чи втрати інформації про фактичні обставини вчинення злочину, колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та не підтвердженими відповідними процесуальними рішеннями, належним чином не вмотивованими.

Дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів також приходить до висновку про те, що органом досудового розслідування у кримінальному провадженні будь-хто із фізичних осіб, у тому числі ОСОБА_6 , не визнавався підозрюваним, обвинуваченим чи засуджувався й щодо цих осіб може бути застосовано покарання у виді спеціальної конфіскації. Стороною обвинувачення також не надано будь-які дані про те, що у кримінальному провадженні щодо третіх осіб чи юридичних осіб, у випадках передбачених Кримінальним кодексом України, може бути застосована спеціальна конфіскація.

Крім того, стороною обвинувачення не надані будь-які дані про те, що у кримінальному провадженні із будь-кого з фізичних осіб може бути стягнута неправомірна вигода. Відсутні у матеріалах судового провадження і дані про неосудних осіб, діями яких завдана матеріальна шкода, яку в подальшому необхідно буде відшкодовувати за рахунок арештованого майна.

Дослідивши доводи клопотання, колегія суддів приходить до висновку про те, що у ньому не зазначена мета арешту майна автомобіля, свідоцтва про його реєстрацію та деревини, а подаючи клопотання, слідчий не врахував положення ч. 1 ст. 170 КПК України, відповідно до якої фізична або юридична особа може бути позбавлена права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

При оцінці доводів клопотання та доводів апеляційної скарги, колегія суддів також вважає, що у клопотанні слідчого не вказується на наявність ризиків приховування, втрати, передачі чи відчуження автомобіля.

Під час розгляду апеляційної скарги прокурор не посилався на наявність даних про імовірні приховування, втрату, передачу чи відчуження гр. ОСОБА_6 чи будь-якою іншою особою автомобіля та деревини іншим особам.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 4 ст. 358 КК України, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна як арешт транспортного засобу, свідоцтва про його реєстрацію та деревини, яка знаходиться в цьому автомобілі, і що слідчим та прокурором поза розумним сумнівом не доведено законності такого арешту.

Колегія суддів також вважає, що прокурором не доведено, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту автомобіля, свідоцтва про реєстрацію та деревини може призвести до його зникнення, втрати або пошкодження, або настанні інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, що завдання кримінального провадження можуть бути досягнуті і шляхом застосування менш обтяжливих заходів забезпечення цього провадження.

Вищенаведене свідчить про те, що клопотання слідчого в частині накладення арешту на автомобіль, свідоцтво про його реєстрацію та деревину базується на припущеннях за усіма, наведеними у ньому правовими позиціями.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про безпідставність та невмотивованість клопотання слідчого про необхідність накладення арешту на автомобіль, свідоцтво про його реєстрацію та деревину з метою їх збереження як речових доказів, є обґрунтованим, таким, що ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону та фактичних обставинах, на підставі яких слідчий вніс клопотання.

Доводи апеляційної скарги прокурора, у тому числі й про те, що автомобіль використаний для вчинення кримінального правопорушення, а деревина є предметом злочинного посягання і визнані речовими доказами, відтак, мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме події кримінального правопорушення, а в подальшому виду та розміру шкоди, яку ймовірно було завдано, - апеляційний суд відхиляє їх як такі, що жодним чином не впливають на висновки слідчого судді та не являються належними й обґрунтованими підставами для накладення на арешту на автомобіль марки «КАМАЗ», моделі «55102», державний номерний знак « НОМЕР_1 », а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та вилученої деревини породи «дуб» загальним об`ємом 10,0000 м? у кримінальному провадженні № 0000413.

З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді, колегія суддів відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги.

На інші дані, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування, в апеляційній скарзі не вказується, і такі в матеріалах судового провадження відсутні, й на такі не вказував прокурор у ході розгляду апеляційної скарги.

Тому, колегія суддів вважає, що накладення арешту на автомобіль марки «КАМАЗ», моделі «55102», державний номерний знак « НОМЕР_1 », а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та вилученої деревини породи «дуб» загальним об`ємом 10,0000 м?, із викладених у клопотанні та апеляційній скарзі мотивів не ґрунтується на положеннях вказаних вище норм Кримінального процесуального кодексу України та фактичних обставинах кримінального провадження, у зв`язку із чим, як клопотання, так і апеляційна скарга задоволенню не підлягають.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована, залишається без зміни.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що стороною обвинувачення як в апеляційній скарзі, так і в ході її розгляду, не заявлялось будь-яких клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б істотно могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :
апеляційну скаргу, яку подав прокурор Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 травня 2020 року, якою частково задоволено клопотання про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000413, відомості про кримінальне правопорушення в якому 12.05.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: