Справа № 484/555/17
Провадження: № 1-кп/484/298/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.07.2020р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1

секретар судового засідання : - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003375, відносно
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Миколаївської області, громадянина України; який має повну середню освіту, неодружений, дітей не має, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 14.05.2012р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;
- 22.11.2016р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст. 162,ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 189, ч.2 ст. 185 , ч.1 ст. 357 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; уродженця м. Первомайськ Миколаївської області; громадянина України; який має середню спеціальну освіту, не працює, не одружений, дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше судимого:
- 13.07.2010 р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 10.07.2014 р.;
які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України;
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7
потерпілого - ОСОБА_8
ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акта 20.12.2016 року приблизно о 03.30 години ОСОБА_3 , за попередньою змовою з ОСОБА_4 , будучи раніше судимими за вчинення корисливих злочинів, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою скоєння крадіжки металевих виробів, прийшли до території домоволодіння ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 та впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає та не може перешкодити реалізації їх наміру, перелізши через паркан, проникли до двору вказаного домоволодіння.
Перебуваючи на вказаній території ОСОБА_3 та ОСОБА_4 помітили металеву кришку люку та металевий обід до люка загальною вартістю 506грн. 66 коп. Після чого, обвинувачені, переслідуючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, пересвідчившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, кришку люку та металевий обід перекинули через паркан, який огороджує територію домоволодіння.
Через те, що вони були помічені власником домоволодіння - ОСОБА_8 , обвинувачені не довели злочин до кінця з причини, що не залежали від їхньої волі, оскільки, коли зрозуміли, що їхні протиправні дії виявлені, припинили вчиняти злочин та покинули територію домоволодіння ОСОБА_8 , а в подальшому їх було затримано потерпілим.
Отже, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у сховище, вчиненого повторно.
Обвинувачені винуватими себе не визнали, просили виправдати їх, від дачі пояснень у кримінальному проваджені відмовились на підставі ст.. 63 Конституції України.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Згідно ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.
Відповідно до ст.. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Статтями 85 та 86 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, а допустимим визнається доказ, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.
Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.
Відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Судом встановлено, що відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (т.1 а.к.п. 136) 20.12.2016р. о 07.17 год. ОСОБА_8 надав заяву про вчинення кримінального правопорушення та повідомив, що 20.12.2016р. невідомі особи з двору біля будинку АДРЕСА_3 викрали два корпуса від люків та одну кришку до нього, при цьому у протоколі про прийняття заяви відсутня відомості про те, чи бачив ОСОБА_8 особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, чи може її впізнати, за якими прикметами, чи підозрюється хто-небудь у вчиненні кримінального правопорушення.

Відомості зазначеного протоколу стали приводом для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку розслідування, наявність або відсутність фактів, які містяться в цій заяві, мають бути доведені доказами, отриманими у передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.
Так, 20.12.2016р. о 10:59:37 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003375 за заявою ОСОБА_8 внесені відомості про те, що 20.12.2016р. приблизно о 03:30 год. за адресою: вул.. Яблунева, 18 в м.Первомайську Миколаївської області невідома особа шляхом відгинання паркану з сітки рабиці проникла на територію домоволодіння, звідки таємно намагалась викрасти 2 металевих люка, обід від металевого люка та металеве колесо від лебідки та виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не був закінчений з причин, що не залежали від її волі. Реєстратор - слідчий ОСОБА_9 .

Так, на обґрунтування винуватості ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їм злочину, сторона обвинувачення, посилається на наступні докази, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені судом.
Так, потерпілий ОСОБА_8 пояснив. що наприкінці грудня місяця, точної дати не пам`ятає, почув шум з подвір`я. Він вийшов з будинку, обійшов подвір`я та побачив, що біля літнього туалету пошкоджений паркан із сітки, наявні дві пари слідів на снігу та немає металевих люків. Інших слідів на снігу не було. Сліди вели через подвір`я ОСОБА_10 у бік вул.. Калінової. Він розбудив дружину, сказав, щоб вона будила сина та племінника, який в той час ночував у них, та знову вийшов на подвір`я. Через 50-60м він побачив два силуети людей, які наче присіли, та направився до них. Прибігли син ОСОБА_11 та племінник ОСОБА_12 . Одного з чоловіків вони затримали. Його обличчя він бачив. Інший стояв у стороні. Люк з кришками лежав за межами території ОСОБА_10 , також був знайдений телефон, який, як йому повідомили працівники поліції, загубив ОСОБА_3 . За голосом його дружина впізнала в особі, що затримали, особу, яка працювала на території сусіда ОСОБА_10 .

ОСОБА_13 пояснила суду, що у грудні приблизно роки 3 тому, точно не пам`ятає, вона та чоловік почули шум на подвір`ї. Чоловік вийшов на подвір`я, потім повернувся, та сказав, що вчинена крадіжка їхнього майна, сказав розбудити сина та ОСОБА_12 , після чого вийшов з будинку. Вона розбудила хлопців, та вони вибігли за чоловіком.

ОСОБА_11 пояснив, що взимку, точної дати не пам`ятає, його та ОСОБА_12 розбудила мати, яка сказала, що викрали їхнє майно. Вони одяглись, вийшла на подвір`я та побачили, що зі сторони сусіда ОСОБА_10 пошкоджена сітка паркану. Собака гавкала у бік дороги. На дорозі він побачив два силуети людей, які присіли. Вони побігли до них. Одну особу вони затримали, інший втік. Сліди на снігу вели з їх подвір`я на подвір`я ОСОБА_10 та до дороги.

ОСОБА_10 пояснив, що приблизно о 03:00 чи о 04:00год ночі до нього прийшла сусідка ОСОБА_13 та сказала, що впіймали особу, які працювали на його подвір`ї. Він вийшов. На дорозі були сусід з дружиною, сином та племінником, які затримали обвинуваченого. Інший стояв на відстані. Паркан з сітки між його домоволодінням та домоволодінням ОСОБА_8 був пошкоджений, були сліди на снігу.

Потерпілий та свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 також вказали, що працівників поліції вони чекали приблизно хвилин 30. Коли приїхали працівники поліції, вони їх допитали. До відділу поліції для дачі пояснень вони не викликались.

Як убачається з протоколів допитів потерпілого та свідків допит потерпілого ОСОБА_8 проведений оперуповноваженим ОСОБА_14 20.12.2016р. в період часу з 09:00год до 09:37год. Допит свідка ОСОБА_10 проведений слідчим ОСОБА_9 , та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_11 проведені оперуповноваженим ОСОБА_14 20.12.2016р. в період часу з 09:42год до 10:34год. Зміст письмових пояснень вказаних осіб судом не досліджувався.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Частиною 3 статті 214 КПК України визначено, що здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду).

Допит - це слідча дія, яка проводиться для отримання доказів або перевірки вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Під час допиту отримуються показання, які можуть бути джерелом доказів.

Викладене вище свідчить про те, що потерпілий та свідки були допитані до внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, отже дані, отримані в результаті допитів зазначених осіб не є допустимими.

Крім того, з пояснень потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 убачається, що вночі у грудні місяці на вулиці неподалік домоволодіння потерпілого були затримані дві особи. Доказів того, що ці особи були саме обвинуваченими, прокурором суду не надані, оскільки під час судового засідання було з`ясовано, що пред`явлення осіб обвинувачених для впізнання під час досудового розслідування не проводилось.
Твердження потерпілого та свідка про те, що вони впізнали у одному з обвинувачених особу, що була затримана, суд критично оцінює, оскільки обвинувачені під час розгляду справи перебували у медичних масках, які закривали більшу частину обличчя.

Потерпілий ОСОБА_8 , пояснив, що від працівників поліції він дізнався, що мобільний телефон, який був знайдений поряд з викраденим майном, належить ОСОБА_3 , однак жодних доказів на підтвердження належності вказаного мобільного телефону саме ОСОБА_3 стороною обвинувачення суду не було надано.

Потерпілий та свідки суду пояснили, що на снігу були чітко видні дві пари слідів, які йшли від домоволодіння ОСОБА_8 через територію домоволодіння ОСОБА_10 в напрямку дороги, однак прокурором не були надані суду жодні письмові докази, в яких би були зафіксовані вказані сліди, а також докази, які б підтверджували, що ці сліди залишені обвинуваченими.

Отже пояснення потерпілого та свідків, які були допитані в судовому засіданні, не доводять вчинення крадіжки майна з території домоволодіння ОСОБА_8 саме обвинуваченими.

Прокурор відмовився від його допиту свідка ОСОБА_12 , пояснюючи, що він перебуває за межами України.

Згідно протоколу огляду місця події від 20.12.2016р. та таблиці зображень до нього в період часу з 04:10год по 04:56год. була оглянута територія домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , яка огороджена парканом. Частина паркана за туалетом з сітки «рабиця» відігнута та утворився прохід на територію домоволодіння АДРЕСА_4 із сітки «рабиця» з боку саду зігнутий по середині та надірваний з лівого боку. В цьому місці на землі виявлені мобільний телефон марки «Nоkіа 105» в корпусі чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-картою оператора «Київстар», металеве колесо від лебідки, 2 кришки люка та обід (копус) від люка, які вилучені.

Огляд проведений на підставі дозволу, наданого ОСОБА_8 20.12.2016р.

Сторона захисту вказувала, що зазначений доказ є не допустимим в силу ч.3 ст. 233 КПК України, оскільки проведений до внесення до ЄРДР та до повідомлення про вчинений злочин, отже фактично є обшуком. Ухвала слідчого судді про проведення обшуку відсутня.

Відповідно до ч.1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. Тобто, законодавцем окрім можливості проникнення до іншого володіння особи на підставі судового рішення, передбачено іншу процесуальну гарантію захисту прав особи, а саме, можливість проникнути до іншого володіння особи за добровільною згодою особи, яка ним володіє.
Як убачається із заяви потерпілого ОСОБА_8 , він добровільно надав дозвіл на проведення огляду території його домоволодіння. Отже, оскільки згода власника домоволодіння на огляд була, то ніяких додаткових документів для вчинення цієї слідчої дії не потрібно. Отже, аргументи захисників про необхідність додаткового винесення ухвали слідчого судді про здійснення цієї слідчої дії слід відхилити.
Однак він не підтверджує факт вчинення крадіжки майна потерпілого саме обвинуваченими.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Згідно п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України сторони кримінального провадження - з боку обвинувачення: слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом.
Прокурором в судовому засіданні надана постанова про призначення групи прокурорів від 20.12.2016р. у вказаному кримінальному провадження, яка не містить інформації щодо групи прокурорів, призначених для здійснення процесуального керівництва, та підпису керівника Первомайської місцевої прокуратури.

29.12.2016р. ОСОБА_3 старшим слідчим Первомайського ВП ГУНП ОСОБА_15 було вручене повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, яке погоджено прокурором Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_16

15.02.2017р. ОСОБА_4 слідчим Первомайського ВП ГУНП ОСОБА_17 вручене повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, яке погоджено прокурором Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_16 .

Крім того, прокурором ОСОБА_16 надане доручення слідчому ОСОБА_17 (без дати) про повідомлення учасників кримінального провадження про звернення досудового розслідування та надання доступ до матеріалів досудового розслідування.

Обвинувальний акт, в редакції від 21.02.2017р., складений слідчим ОСОБА_17 та затверджений прокурором Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_16 .

Відповідно до ч, 1 п.1 ч.2 ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування організовую досудове розслідування та уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій та уповноважений починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом, доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам, повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру, за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження.

Так прокурором на підтвердження повноважень слідчого ОСОБА_9 надане доручення про проведення досудового розслідування від 20.12.2016р., згідно якого вказаному слідчому доручається провести досудове розслідування за фактом закінченого замаху на крадіжку майна, що належить ОСОБА_8 . Зазначене доручення містить підпис без вказівки ініціалів та прізвища особи, яка його підписала, що позбавляє можливості суд з`ясувати, що вказане доручення надане саме керівником органу досудового розслідування.

Докази на підтвердження повноважень слідчих ОСОБА_17 та ОСОБА_15 у вказаному кримінальному провадженні, суду стороною обвинувачення, не надані. Крім того, слідчий ОСОБА_17 взагалі не зазначений у витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КПК України оперативні підрозділи органів Національної поліції, органів безпеки, Національного антикорупційного бюро України, Державного бюро розслідувань, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового і митного законодавства, органів Державної прикордонної служби України, органів, установ виконання покарань та слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України здійснюють слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії в кримінальному провадженні за письмовим дорученням слідчого, прокурора, а підрозділ детективів, оперативно-технічний підрозділ та підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України - за письмовим дорученням детектива або прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.
Доручення слідчого або прокурора працівнику оперативного підрозділу ОСОБА_14 , на допит потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні, прокурором не надане.
Відповідно до ч. 1 ст. 37 КПК України, якою регламентовано призначення та заміна прокурора, прокурор який здійснюватиме повноваження у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, зазначених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 та частиною третьою статті 37 цього Кодексу.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.
Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також, коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення, що передбачено ч. 6 ст. 110 КПК України.
Зі змісту п. п. 2.1 - 2.3 та 3.1 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17 серпня 2012 року, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відбувається на підставі відповідних процесуальних рішень, оформлених відповідно до вимог чинного законодавства.
Зокрема, п. 3. 1 цього Положення передбачає, що внесення відомостей до Реєстру про призначення слідчого, процесуального керівника, прийняття до провадження - здійснюється невідкладно.
Отже, виходячи із зазначених положень, суд вважає, що постанова про призначення прокурора, якою надаються конкретному прокурору (групі прокурорів) повноваження, передбачені ст.. 36 КПК України, у конкретному кримінальному провадженні, є обов`язковою, як і її підписання відповідною особою, що її винесла.
За таких обставин, судом встановлено, що під час досудового розслідування та на час виконання ст.. 290 КПК України у вказаному кримінальному провадженні в порушення вимог ст.ст. 37, 110 КПК України, постанова про призначення групи прокурорів не містила прізвищ прокурорів, визначених для здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні, та підпису керівника Первомайської місцевої прокуратури, отже прокурор Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_16 не мав повноважень прокурора у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні, передбачених ст.. 36 КПК України.
Отже, суд вважає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 висунуто обвинувачення без фактичного повідомлення про підозру, тобто без дотримання встановленої кримінальним процесуальним законом процедури та за відсутності належних даних про повноваження прокурора ОСОБА_16 у кримінальному провадженні № 0003375.
Вказані порушення, допущені під час досудового розслідування виключають постановлення у справі обвинувального вироку.
Крім того, відповідно до ст.. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії» встановлено, що тягар доведення вини обвинуваченого покладається на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Обвинувач повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього, для того, щоб він міг підготувати та надати доводи в свій захист, і, врешті-решт, обвинувачення повинно надати докази, достатні для визнання його винуватим.
Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (п. 45), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпції щодо фактів.
При цьому суд керується висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 12.06.2018 у справі № 712/13361/15, за якими обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.
Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Також положення п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України передбачають, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.
На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, вчинені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у зв`язку з чим, суд вважає необхідним в силу презумпції невинності, закріпленого у ст. 62 Конституції України, виправдати їх у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.
Долю речових доказів по кримінальному провадженню - вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.368-371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнати невинуватими у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та виправдати в зв`язку з недоведеністю вчинення ними цього злочину.

Речові докази металевий люк, металевий обід до люка та металеве колесо до лебідки, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , залишити в його власності.

Судові витрати, пов`язані із залученням експерта, компенсувати за рахунок держави.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1