Справа № 741/1734/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/389/20
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю :

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2020 року:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Києва, громадянка України, з вищою освітою, мешканка АДРЕСА_1 , маюча неповнолітню дитину, раніше не судима,

засуджена: за ч. 1 ст 122 КК України до 1 року позбавлення волі;

за ч. 2 ст.146 КК України до 2 років позбавлення волі;

Згідно ч. 1 ст 70 КК України остаточне покарання призначено у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст 76 КК України на неї покладено обов?язки: періодично з?являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з пиань пробації про зміну місця проживання, роботи і навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Києва, громадянин України, із середньою освітою, мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений: за ч. 2 ст.146 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в 1 рік. На підставі ст 76 КК України на нього покладено обов?язки: періодично з?являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи і навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані судом винуватими в скоєнні ними злочинів за таких обставин.

13 червня 2017 року, о 14 год. 10 хв., ОСОБА_8 , знаходячись в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин із своєю тіткою ОСОБА_12 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, завдала їй удару кулаком в обличчя та неодноразові удари ногою в область голови, тулубу, кінцівок, спричинивши ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, множинних забоїв тулубу та кінцівок, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров?я, тілесні ушкодження у вигляді множинних забоїв м?яких тканин тулуба та кінцівок, котрі як в сукупності так і кожна окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров?я чи незначну стійку втрату працездатності та тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки (переломи 9 та 10 ребер та лівобічний пневмоторакс), в сукупності, за ознаками тривалості розладу здоров?я на строк більше ніж 21 добу, що відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості.

13 червня 2017 року, близько 14 год., ОСОБА_8 за попередньою змовою з рідним братом ОСОБА_9 , перебуваючи в житловому будинку своєї тітки ОСОБА_12 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних стосунків з метою залякування та позбавлення волі, усвідомлюючи суспільну небезпечність та незаконність діяння, умисно завдала удару долонею руки в область обличчя двоюрідному брату ОСОБА_13 , застосовуючи фізичну силу, після чого вони проти його волі, обмежуючи можливість його переміщення, прикували його металевим ланцюгом, який принесли з собою, до батареї водяного опалення в кімнаті житлового будинку та зв?язали перед собою йому руки скотчем і обмежили можливість його вільного пересування, а самі залишились в кухні будинку чекати на повернення ОСОБА_12 . Прикутим ланцюгом у будинку ОСОБА_13 знаходився приблизно до 17 години.

Після повернення ОСОБА_12 до свого житлового будинку близько 14 год. 10 хв. її племінники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на грунті особистих неприязних відносин, з метою залякування та позбавлення її волі, усвідомлюючи суспільну небезпечність та незаконність діяння, застосовуючи фізичну силу, умисно зв?язали скотчем руки та ноги ОСОБА_12 , проти її волі, обмежуючи її можливість вільно підвестися та переміщуватися самостійно, після чого ОСОБА_8 , з метою доведення своїх злочинних намірів до кінця, застосовуючи фізичне насильство, яке продовжувалось протягом 5-10 хвилин і виразилось у завданні неодноразових ударів ногами в область голови, тулубу та тінцівок, умисно почала запихати в рот потерпілої кінський гній і заклеївши скотчем рота, разом із своїм братом ОСОБА_9 , залишили останню зв?язаною на підлозі та вийшли з будинку, зачинивши ззовні вхідні двері на замок.

Перебуваючи зв?язаною у будинку, на протязі 30 хвилин, ОСОБА_12 за допомогою власної фізичної сили звільнилася від склотчу, відкривши вікно у веранді будинку, втекла, щоб викликати на допомогу. Тікаючи зі свого господарства, на присадибній ділянці її наздогнали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та проти її волі, силоміць затягли до будинку, де повторно, застосовуючи фізичну силу, зв?язали скотчем руки та ноги навхрест та прикували дві ноги металевим ланцюгом, який принесли з собою, до котла у приміщенні кухні житлового будинку, де вона знаходилась в лежачому положенні обличчям до підлоги, після чого залишили будинок. ОСОБА_12 знаходилась зв?язаною та прикутою ланцюгом на протязі близько 30 хвилин і була обмежена вільно пересуватися. Звільнившись від ланцюга за допомогою власної фізичної сили, висмикнувши ногу ОСОБА_12 , за допомогою свого сина ОСОБА_13 звільнила свої руки та ноги від скотчу. Потім подала плоскогубці своєму сину, за допомогою яких він звільнився та розбивши віконне скло, залишив будинок. Через деякий час ОСОБА_12 , боячись за своє життя, через розбите скло кімнати вдруге залишила будинок та пішла до сусідки за допомогою. Незаконні дії, які позбавляли ОСОБА_12 та ОСОБА_13 свободи вибору місця свого перебування та свободи переміщення, внаслідок яких вони не мали змоги залишити власний житловий будинок, тривали на протязі близько трьох годин, починаючи з 14 до 17 години.

На вирок суду адвокатом ОСОБА_7 в інтересах обох обвинувачених подана апеляційна скарга, в якій ставиться питання про скасування вироку і закриття провадженян у справі у зв?язку з недоведеністю винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інкримінованих їм діях. Суть скарги зводиться до того, що на думку її автора, усі допитані в даній справі свідки давали неправдиві показання, оскільки були зацікавлені в результатах розгляду справи, потерпілі теж давали неправдиві показання. На переконання автора скарги, тілесні ушкодження, отримані потерпілими, могли бути отримані ними в ході побутових сімейних сварок, які вони часто вчиняли. Інші докази висновки судово-медичних експертиз, протоколи слідчих експериментів слід визнати недопустимими доказами, зокрема, у зв?язку з порушенням процесуального порядку їхнього проведення.

Інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг на вирок суду не подали. Прокурор у кримінальному провадженні подав заперечення на апеляційну скаргу адвоката, в яких спростовує усі наведені в апеляційній скарзі доводи і просить залишити оскаржуване судове рішення без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

В засіданні апеляційного суду адвокат ОСОБА_7 та обвинувачена ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу і просили задовольнити її з наведених в ній підстав. Зокрема, обвинувачена показала, що ніяких протиправних дій відносно потерпілих не скоювала, а отримані ними тілесні ушкодженян могли бути отримані ними за інших обставин, оскільки потерпілі влаштовують сімейні сварки та скандали. Прокурор просила залишити апеляційну скаргу без задоволення у зв`язку з її безпідставністю.

Вислухавши в судовому засіданні сторони, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Винність ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в скоєнні злочинів за обставин, вказаних у вироку, у повному обсязі знайшла своє підтвердження в судовому засіданні суду першої інстанції і підтверджена низкою ретельно досліджених судом доказів.

Так, потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в судовому засіданні ретельно й детально розповіли обставини скоєння відносно них злочинів обома обвинуваченими, конкретизувавши роль кожного з них. Прослуховування аудіозаписів їхніх показань не дає підстав стверджувати, що обидва потерпілі плутались у своїх показаннях. Навпаки, їхні показання є упевненими і послідовними і підстав не довіряти їм у колегії суддів немає.

Показання допитаних в справі свідків обвинувачення також підтверджують скоєння злочину ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Зокрема, свідок ОСОБА_14 повідомив, що 13.06.2017 р. бачив потерпілу ОСОБА_12 , яка кликала на допомогу, а до неї підійшли обидва обвинувачені і звели її в будинок. Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 надали показання про відомі їм обставини, коли потерпіла ОСОБА_12 звільнилась і втекла зі свого будинку. Зокрема, вони детально розповіли, що бачили у потерпілої тілесні ушкодження та чули від неї про її побиття і знущання з неї з боку обвинувачених.

Свідок ОСОБА_17 надав показання, що 13.06.2017 р. бачив ОСОБА_18 з металевим ланцюгом на нозі, чув від нього, що його били і зв?язували ланцюгом саме обвинувачені.

Свідок ОСОБА_19 надала показання, що 13.06.2017 р. оглядала потерпілу ОСОБА_12 , бачила у неї свіжі сліди тілесних ушкоджень, а остання розповідала, що її побили племінники.

Даючи оцінку показанням цих свідків, колегія суддів вважає їх належними і допустимими доказами. Стороною захисту не приведено переконливих аргументів того, що ці свідки давали показання упереджено, непослідовно, невірно, неправдиво. Наполягання сторони захисту на дрібних, незначних розбіжностях в показаннях цих свідків не може бути підставою для визнання цих показань неналежними чи недопустимими доказами. Колегія суддів наголошує, що усі свідки розповідали тільки про ті обставини, які стали їм випадково відомі, спеціально за потерпілими ці свідки не спостерігали і ніяких подій у своїй свідомості спеціально не фіксували, тому могли деяких дрібних моментів не згадати. Проте, їхні показання співпадають з показаннями потерпілих і доповнюють їх.

Колегія суддів не погоджується з твердженням апеляційної скарги про недопустимість доказів слідчих експериментів та протоколу огляду місця події через участь в цих слідчих діях осіб - понятих, які пізніше були допитані як свідки.

Обмеження щодо осіб, які можуть бути понятими, міститься в абзаці 3 п.7 ст 223 КПК України. Зокрема, не допускаються як поняті потерпілий та родичі потерпілого, обвинуваченого, підозрюваного та особи, зацікавлені в результатах кримінального провадження.

Стороною захисту не надано доказів того, що особи, зазначені в протоколах слідчих дій як поняті, зацікавлені в результатах кримінального провадження або являються родичами потерпілих в розмумінні п.1 ч.1 ст 3 КПК України. Тому вказані докази цілком підставно визнані судом належними і допустимими і з такою оцінкою погоджується колегія суддів.

Не підлягає задоволенню твердження апеляційної скарги про недопустимість судово-медичних експертиз по справі унаслідок того, що медична документація потерпілої не була вилучена слідчим на підставі ухвали слідчого судді. В даному випадку потерпіла сама мала право як сторона кримінального провадження надати свої медичні документи експертам. Такі її дії повністю охоплюються ст 93 КПК України і вимогам закону не суперечать.

Навпаки, висновки судово-медичних експертиз об?єктивно підтверджують показання потерпілої ОСОБА_12 про час і механізм заподіяння їй тілесних ушкоджень саме 13.06.2017 р.

Протоколи слідчих експериментів підтверджують правильність показань потерпілих щодо часу й місця скоєння злочину, способу його скоєння, співпадають з цими показаннями та не викликають сумніву в колегії суддів.

В ході огляду місця події було знайдено ланцюг, яким, за твердим переконанням потерпілої ОСОБА_12 , її приковували обвинувачені. Той факт, що на ланцюгу не було знайдено ніяких біологічних слідів, не спростовує правильності висновків суду і не свідчить про невинуватість обвинувачених, оскільки цей огляд був проведений через тривалий час після скоєння злочину. Однак, сам факт знайдення ланцюга в господарстві потерпілих, свідчить про правильність їхніх показань і правильність висновків суду.

Колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги з підстав недопустимості доказів протоколів слідчиї дій, як на то вказував її автор (т.2 а.с. 135 абз.4), оскільки ніяких доказів на підтвердження цього доводу апеляційної скарги не надано і в засіданні апеляційного суду на перевірці цих доводів сторона захисту не наполягала.

Даючи оцінку доказам сторони захисту, які досліджувались судом, колегія суддів наголошує, що показання свідка ОСОБА_20 (доньки обвинуваченої ОСОБА_8 ) не спростовують правильності пред?явленого обвинувачення і не свідчать про невинуватість ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , навпаки, дані нею в суді показання якраз і свідчать про наявність у обвинувачених мотиву для скоєння злочину особисті неприязні стосунки, викликані неправильною поведінкою потерпілих стосовно ОСОБА_20 . А долучені до справи відеозаписи, надані стороною захисту, колегія не може прийняти як докази захисту, оскільки достеменно невідомо, коли і за яких обставин та у зв?язку з чим вони були зроблені.

Таким чином, усі досліджені в суді першої інстанції докази, повністю і детально між собою узгоджуючись, викривають обох обвинувачених в інкримінованих їм злочинах. Дії ОСОБА_8 за ч.1 ст 122, ч. 2 ст 146 КК України, ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 146 КК України кваліфіковані вірно.

Щодо призначеного покарання, то воно, на думку колегії суддів, у повній мірі відповідає вимогам ст 65 КК України. При призначенні покарання суд у повній мірі врахував дані про особи обвинувачених, відсутність обставин, які пом?якшують та обтяжують покарання і з урахуванням досудової доповіді призначив покарання, звільнивши від нього з випробуванням. Колегія суддів вважає, що саме таке покарання буде достатнім і необхідним для виправлення і перевиховання обох засуджених.

Порушень кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, при апеляційному розгляді не встановлено.

Апеляційна скарга, як вбачається зі штампу її реєстрації, була подана після закінчення строку на оскарження вироку. Її автор просить поновити цей строк. З метою забезпечення принципу доступу громадян до правосуддя, колегія суддів вважає за можливе поновити строк на подачу апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст 404, 407, 409, 419 КПК україни, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Поновити строк на подачу апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2020 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2020 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу негайно після проголошення, може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3