В И Р О К
Іменем України

05.02.2020 року м.Мостиська
єун 448/1632/19
провадження №1-кп/448/60/20
Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська (81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 1/9, Львівської області) кримінальне провадження за №0000126, внесене до ЄРДР 16.03.2019 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, мешканця (без реєстрації) АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, востаннє судимого 02.12.2011р., Франківським районним судом м. Львова до покарання у вигляді 7 років 1 місяць за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.187 КК України (покарання відбув повністю),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

учасники процесу:
прокурорка ОСОБА_4 ,
потерпіла ОСОБА_5 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Громадянин ОСОБА_3 , в середині березня місяця 2019 року, близько 20.00 год., через металеву браму проник на територію дачного будинку ОСОБА_6 , що за адресою: с.Княжий Міст, Мостиського району Львівської області (дачний кооператив «Спортмаш»), звідки таємно викрав наступні саджанці, зокрема: яблуню «Голден Днлішес» висотою 1,2 м., вартістю 70 грн., грушу сортову «Листопадова» висотою 1,4 м., вартістю 80 грн., чорноплідну горобину декоративну висотою 2,2 м., вартістю 250 грн., катальпу декоративну висотою 2,0 м., вартістю 500 грн., 9 катальп декоративних висотою 70 см., загальною вартістю 1350 грн., 10 сакур декоративних «Канзан» висотою 1,5 м., загальною вартістю 2500 грн., вишню плакучу висотою 2,4 м., вартістю 300 грн., 12 кущів чорної смородини загальною вартістю 360 грн., 3 туї «Смарагд» висотою 60 см., загальною вартістю 195 грн., 8 підщеп «Айва» висотою 25 см., загальною вартістю 40 грн., 3 кущі винограду столового загальною вартістю 270 грн., чим своїми умисними діями спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 5915 грн.
Він же, 22.07.2019, близько 22.00 год., через металеву сітку проник на територію дачного будинку ОСОБА_5 , що за адресою: с.Княжий Міст Мостиського району Львівської області (дачний кооператив «Спортмаш»), де за допомогою металевого лома зламав металеву решітку вікна, після чого розбивши шибку вікна дачного будинку, проник у середину звідки таємно викрав, культиватор електричний марки ЕРТ-1400 вартістю 2597,0 грн., електропилу ланцюгову марки «Alpina» вартістю 3099 грн., велосипед гірськолижний вартістю 1330 грн., два алюмінієві бідони вартістю 560 грн., електроплитку марки «Delfa» вартістю 160 грн., дорожню сумку на замок вартістю 950 грн., чоловіку сумку на документи вартістю 580 грн., чоловічу сумку на документи (кольору хакі) вартістю 300 грн., кухонний ніж вартістю 65 грн., казан алюмінієвий об`ємом 5 л., із кришкою вартістю 210 грн., алюмінієву каструлю об`ємом 3 л., вартістю 160 грн., алюмінієву сковорідку вартістю 135 грн., казан жаровню вартістю, 240 грн., сокиру вартістю 275 грн., секатор вартістю 95 грн., плоскогубці вартістю 72 грн., молот вартістю 235 грн., велосипедний замок вартістю 42 грн., помпу до велосипеду вартістю 49 грн., карабін петлю вартістю 22 грн., дверну ручку вартістю 18 грн., подовжувач довжиною 40 м., вартістю 895 грн., подовжувач довжиною 35 м., вартістю 510 грн., подовжувач довжиною 22 м., вартістю 354 грн., два подовжувачі довжиною 10 м., вартістю 420 грн., мідну трубу 12 мм, довжиною 3м., вартістю 315 грн., два мідні штуцери вартістю 33,88 грн., нержавіючий шланг вартістю 95,75 грн., чим своїми умисними діями спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 13 817, 63 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину визнав повністю, цілковито підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті і проголошені прокуроркою.

По епізоду крадіжки з дачного будинку ОСОБА_6 зазначив наступне.
В середині березня місяця 2019 року, у вечірній час, через металеву браму проник на територію дачного будинку ОСОБА_6 , що у с.Княжий Міст, Мостиського району Львівської області, звідки таємно викрав саджанці дерев.

По епізоду крадіжки з дачного будинку ОСОБА_5 , зазначив таке.
Так, 22.07.2019 року, у нічний час, через металеву сітку проник на територію дачного будинку ОСОБА_5 , що за адресою: с.Княжий Міст, Мостиського району Львівської області, де в подальшому за допомогою металевого лома зламав металеву решітку вікна, після чого розбивши шибку вікна дачного будинку, проник у середину такого, звідки таємно викрав, різного роду товарно-матеріальні цінності.

У вчиненому щиро розкаявся та просив суд не застосовувати до нього суворої міри покарання.

Щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 , до нього (обвинуваченого ОСОБА_3 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, то такий визнає в повному обсязі.

Окрім цього, просить суд справу розглядати без дослідження доказів по справі, правильно розуміючи зміст даних обставин і наявних доказів, згідно пред`явленого йому обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, попередньо подавши до суду заяву розгляд справи за його відсутності, що відповідає вимогам ст.56 КПК України. При цьому у заяві зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Потерпіла ОСОБА_5 , в судовому засіданні показала, що 22.07.2019 року, в її дачний будинок, що за адресою: с.Княжий Міст, Мостиського району Львівської області, проникла невідома особа, як згодом стало відомо обвинувачений ОСОБА_3 , звідки таємно викрав, різного роду товарно-матеріальні цінності. Поданий цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підтримує в повному обсязі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставин, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілої ОСОБА_5 , та дослідженням документів, які характеризують обвинуваченого, як особу.

За змістом ст.62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

Суд знаходить винність обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною повністю.

Вважає, що дії останнього, юридично вірно кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, оскільки, він, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), кваліфікуючою ознакою якого є проникнення в житло чи інше володіння особи.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив злочин, який згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також повне та беззастережне визнання вини обвинуваченим.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_3 , суд керується тим, що його поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а тому на стійке переконання суду обвинувачений є осудною особою.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом враховується те, що такий раніше судимий, однак судимість згідно ст.89 КК України не погашена, офіційно не працює, будь якою суспільною працею не займається, задовільно характеризується за місцем проживання (садово-кооперативне товариство «Княжий Міст»), щиро розкаявся у вчиненому, частково відшкодував матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_5 , на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, його роль у скоєному злочині та поведінку до і після вчинення злочину.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, а також думку прокурорки, котра просила призначити покарання обвинуваченому в умовах ізоляції від суспільства, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 , можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, призначивши такому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції, передбаченої ч.3 статті 185 КК України.

Саме такий вид покарання, на думку суду, відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання і є найбільш доцільною, достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 , ст.ст.69, 75 КК України, суд не вбачає.

Потерпіла ОСОБА_5 , заявила цивільний позов до ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Вирішуючи заявлений цивільний позов суд виходить з наступного.

Пунктом 10 ч.1 ст. 56 КПК України передбачено, що протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

За змістом ч.1 ст.128 КПК України особа, якій злочином завдано майнової та/або немайнової (моральної) шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого.

Частиною першою ст.129 КПК України визначений обов`язок суду розв`язати цивільний позов у випадку ухвалення обвинувального вироку шляхом задоволення цивільного позову повністю або частково чи відмови в позові в залежності від доведеності підстав і розміру позову.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в ч.1 ст.1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В силу вимог п.3 ч.1 ст.91 КПК України вид і розмір шкоди, заподіяної злочином, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та такий повинен підтверджуватися, зокрема належними та допустимими доказами.

Відповідно до норм матеріального права України шкода може бути спричинена як матеріальна, так і моральна, тягар доказування розміру якої покладено на потерпілого.

Загальними вимогами цивільного процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.

З урахуванням наведених норм права та враховуючи встановлені судом обставини про те, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_3 , було завдано матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_5 , то суд покладає на обвинуваченого обов`язок відшкодувати завдані потерпілій матеріальні збитки.

Зважаючи на документальне підтвердження витрат, які підтверджуються матеріалами справи, і те, що сума таких витрат обвинуваченим ОСОБА_3 , не відшкодована, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 , 20888 грн. матеріальної шкоди, завданої злочином необхідно задовольнити в повному обсязі, тобто в межах заявлених вимог.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд також враховує положення Постанови Пленуму ВСУ за №4 від 31.03.1995р., зокрема п.4, який встановлює, що відповідно до вимог ЦПК України, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, а також п.9 вказаної Постанови, згідно якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що неправомірними діями відповідача - обвинуваченого ОСОБА_3 позивачці ОСОБА_5 заподіяна моральна шкода.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує в сукупності вищевказані негативні наслідки, які настали для позивачки, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнала позивачка, в тому числі те, що відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, ступінь вини відповідача і його майновий стан, та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, вважає за можливе позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задовольнити та для відшкодування завданої позивачці ОСОБА_5 моральної шкоди стягнути з відповідача ОСОБА_3 , в її користь 50 000 гривень.

Клопотання про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 під час судового розгляду не заявлялось.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України

Процесуальні витрати відповідно до ст.ст.124, 126 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався та суд не вбачає підстав такий застосовувати до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , необхідно рахувати з моменту (часу) звернення вироку до виконання.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , не застосовувався та такий не застосовувати до набранням вироку законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця (без реєстрації) с.Княжий Міст, Мостиського району, Львівської області, в користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 , 20888 (двадцять тисяч вісімсот вісімдесят вісім) гривень матеріальної шкоди та 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди, а всього майнової шкоди на загальну суму 70888 (сімдесят тисяч вісімсот вісімдесят вісім) гривень.

Речові докази: алюмінієвий бідон ємкістю 40л., та електроплита марки «Delfa», котрі знаходяться в камері схову речових доказів Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, - повернути законному володільцю, тобто ОСОБА_5 .
Речовий доказ: металевий лом (знаряддя вчинення злочину), котрий знаходяться в камері схову речових доказів Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, - знищити.
Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи за №9/692 від 11.09.2019р. в сумі 628,04 грн. та за проведення товарознавчої експертизи за №9/687 від 12.09.2019р. в сумі 628,04 грн., а всього на загальну суму 1256 (однієї тисячі двісті п`ятдесят шість) гривень 08 коп., - стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 , на користь держави.

На вирок протягом 30-ти діб з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили «___» ______________ 20 __ р.

Суддя ОСОБА_1