Справа № 615/1645/16-к
Провадження № 1-кп/615/80/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2020 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
законного представника потерпілого - ОСОБА_5 ,
захисника адвоката - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Валки Харківської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000402 від 11.06.2016 року, стосовно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Охтирка Сумської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, одруженого, пенсіонера, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 27.02.2020 року скасований вирок Валківського районного суду Харківської області від 23.12.2019 року стосовно ОСОБА_7 та призначено новий розгляд справи у суді першої інстанції.
02.04.2020 року до Валківського районного суду Харківської області з Харківського апеляційного суду надійшли матеріали судової справи, які містять обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000402 від 11.06.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Потерпілий ОСОБА_4 та законний представник потерпілого ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримали думку прокурора та вважали за можливе призначити судовий розгляд на підставі вищезазначеного обвинувального акту.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні проти призначення судового розгляду на підставі вищезазначеного обвинувального акту не заперечували.
Заслухавши думку осіб, які беруть участь у підготовчому судовому засіданні, дослідивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000402 від 11.06.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та надані до нього документи, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.ст. 110, 291 КПК України та підлягає поверненню прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, виходячи із наступних обставин.
Згідно ч. 1 ст. 416 КПК України, після скасування судом апеляційної інстанції вироку або ухвали про закриття кримінального провадження чи про застосування, відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру суд першої інстанції здійснює судове провадження згідно з вимогами розділу IV цього Кодексу в іншому складі суду.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
З огляду на викладене, після скасування судом апеляційної інстанції вироку, суд першої інстанції здійснює судове провадження зі стадії підготовчого провадження, під час якого перевіряє обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування, на відповідність вимог КПК України.
За приписами ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, поряд з іншим, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Судом враховується, що пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення.
Таке право гарантується пп. (а) п. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
Формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є обов`язковим, оскільки у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд здійснюється лише відносно особи, якій висунуте обвинувачення, і тільки в межах висунутого обвинувачення, згідно з обвинувальним актом.
Частиною 3 статті 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Відповідно до правового висновку, що міститься в постанові Верховного Суду України від 24.11.2016 року по справі № 5-328кс16, аналіз п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); 3) формулювання обвинувачення. При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Як вбачається з обвинувального акту, у кримінальному провадженні № 0000402 від 11.06.2016 року, затвердженого прокурором Валківського відділу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_8 30.11.2016 року, при викладі формулювання обвинувачення, в обвинувальному акті зазначено наступне:
«10.06.2016 року о 12:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи поруч домоволодіння АДРЕСА_2 , де в ході конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, схопив правою рукою неповнолітнього ОСОБА_4 , 2000 р.н., за капюшон кофти та долонею лівої руки наніс один удар в область правої щоки останнього, один удар по правій стороні шиї, 1-2 удар по маківці голови та один удар в область спини між лопатками, внаслідок чого неповнолітній ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичної експертизи №5991-ая/16 від 13.10.2016 отримав наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма хребта у вигляді ротаційного підвивиху 1-го шийного хребця, закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку легкого ступеню тяжкості з забоями м`яких тканин голови, що належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня)».
Надалі за текстом обвинувального акту визначено правову кваліфікацію інкримінованого діяння, а саме вказано, що своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.
Таким чином, у обвинувальному акті, при викладі формулювання обвинувачення, зазначається, що ОСОБА_7 інкримінуються вчинення, умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, в свою чергу, зазначені дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч. 1. ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.
Вищевикладені обставини свідчать про те, що формулювання обвинувачення, яке викладено в обвинувальному акті, не відповідає правовій кваліфікації кримінального правопорушення, що зазначено в обвинувальному акті та обвинувачення за яким, пред`явлено ОСОБА_7 .
Враховуючи вищевикладене, наданий до суду обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України, обвинувачення за якою пред`явлено ОСОБА_7 суперечить викладеному в обвинувальному акті формулюванню обвинувачення, що в свою чергу позбавляє обвинуваченого можливості належним чином підготуватися до захисту.
При цьому, з урахуванням положень статті 337 КПК України, суд позбавлений можливості самостійно усунути зазначені недоліки під час розгляду кримінального провадження.
Так само, вказані недоліки обвинувального акту не можуть бути усунені шляхом зміни обвинувачення в суді згідно ст. 338 КПК України, оскільки зазначені обставини не є новими фактичним обставинами кримінального правопорушення, враховуючи, що вони зазначені в обвинувальному акті.
Враховуючи вищевикладене, при складенні обвинувального акту слідчим та прокурором не дотримано вимог ст. 291 КПК України, оскільки зі змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000402 від 11.06.2016 року стосовно ОСОБА_7 фактично не вбачається чіткої його структури, яка передбачена п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Недотримання цих вимог закону може негативно вплинути на право обвинуваченого ефективно підготуватися для захисту від висунутого обвинувачення, що стане порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність прийняття рішення про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000402 від 11.06.2016 року прокурору, як такого, що не відповідає вимогами ст. 110, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись положеннями ст. 3, 91, 110, 291, 314, 337, 369-372, 376, 392, 416 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000402 від 11.06.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - повернути прокурору Валківського відділу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області для усунення недоліків та виконання вимог КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Валківський районний суд Харківської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 21.05.2020 року.

Суддя ОСОБА_1