Справа № 522/8883/20
Провадження № 1-кс/522/8612/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси Іванов В.В., при секретарі Торчинській О.О., за участю заявника ОСОБА_1 , прокурора Голубкова М.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001837 від 15.05.2020, за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Приморського ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001837 від 15.05.2020, за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

В клопотанні адвоката Маковецької Н.В. вказано, що 23.02.2019 року, заявниця із своєю малолітньою донькою приїхали до міста Одеси з території Російської Федерації на постійне місце мешкання. Під час приїзду до міста Одеси спільні знайомі заявниці познайоми її з громадянином на прізвище ОСОБА_2 , який повинен був допомогти заявниці у побутових питаннях у місті Одесі, в свою чергу громадянин ОСОБА_2 познайомив заявницю з громадянином ОСОБА_3 , який в подальшому увійшов у довіру до сім`ї заявниці.

В подальшому було встановлено, що громадянин ОСОБА_3 , познайомив заявницю та її чоловіка громадянина ОСОБА_4 із своєю дружиною громадянкою ОСОБА_5 .

В ході допиту заявниці було встановлено, що громадянин ОСОБА_3 допомагав їй з переводом коштів з Російської Федерації на територію України, за що брав 2 % із суми, загальна сума коштів повинна була скласти 190 000 доларів США, з яких за мінусом 2 % від суми повинні були бути передані заявниці, але коли проводився останній переказ коштів в розмірі 18 000 доларів США, то громадянин ОСОБА_3 зі слів заявниці їх їй не віддав.

В рамках досудового розслідування було встановлено, що приблизно о березні місяці 2019 року заявниця ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_4 почали підшукувати для придбання квартиру в м. Одеса, у зв`язку з тим, що на той час вони житло знімали. З даним питанням заявниця та її чоловік звернулись до ріелтора на ім`я ОСОБА_6 , яка підшукала варіант квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , під час огляду квартири з заявницею та її чоловіком був присутній громадянин ОСОБА_3 , який почав усіляко відмовляти заявницю від придбання даної квартири та натомість запропонував придбати квартиру АДРЕСА_2 у цьому ж будинку, яка з його слів належала йому.

У зв`язку з тим, що громадянин ОСОБА_3 був у тісних відносинах із сім`єю заявниці та допомагав її сім`ї у вирішені різних питань, то на пропозицію громадянина ОСОБА_3 заявниця та її чоловік погодились, також громадянин ОСОБА_3 почав розповідати, що заявниця зможе зробити ремонт під себе, так як в його квартирі ремонт не проводився та нав`язав заявниці свою дружину ОСОБА_5 для вирішення даного питання (придбання техніки та ремонту у квартирі).

Також було встановлено, що між заявницею та громадянином ОСОБА_3 не підписувався письмовий договір щодо придбання квартири АДРЕСА_3 , так як між заявницею та громадянином ОСОБА_3 на той час були довірчі відносини, але під час бесіди в усній формі між собою вони домовились, що вартість квартири буде складати 75 000 доларів США (в які входив ремонт та техніка, яку побажає заявниця), також під час розмови було проговорено, що сума в розмірі 18 000 доларів США, які громадянин ОСОБА_3 не віддав заявниці буде рахуватися як частка виплати за квартиру. По факту ремонту у вищезазначеній квартирі громадянин ОСОБА_3 пообіцяв завершити його до кінця травня місяця 2019 року.

У подальшому із допиту заявниці стало відомо, що її сім`я та сім`я ОСОБА_7 товаришували та проводили багато часу разом.

В цей же час заявниця та дружина громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_8 розпочали спільний бізнес, а саме відкрили салон краси, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , в який за домовленістю повинні були вкладати рівні долі (50/50) грошових коштів. Коли дійшов час для оформлення даного бізнесу (оформлення договору оренди та інше) ОСОБА_9 ОСОБА_8 вмовила заявницю оформити все на себе, мотивуючи це ти, що заявниця не є громадянкою України, на що заявниця погодилась, так як всіляко довіряла сім`ї ОСОБА_7 .

На початку та в кінці травня місяця 2019 року громадянин ОСОБА_3 попросив у займи в заявниці 10 000 та потім 5 000 доларів США, мотивуючи це тим, що в нього виникли проблеми з бізнесом.

Приблизно у травні місяці 2019 року заявниці стає відомо, що квартира яку їй запропонував громадянин ОСОБА_3 та в якій проводяться ремонтні роботи належить його матері ОСОБА_10 . Дізнавшись про це заявниця зустрілась із громадянином ОСОБА_3 та запитала в нього за цей факт, на що отримала відповідь, що мати не проти того що заявниця придбає в неї квартиру АДРЕСА_3 , також із допиту заявниці було встановлено, що під час даної розмови з громадянином ОСОБА_3 було проговорено той фак, що у зв`язку з тим, що він винен заявниці грошові кошти у розмірі 33 000 доларів США, то вони підуть у рахунок придбання квартири АДРЕСА_3 .

У кінці травня місяця 2019 року заявниця зустрілась із громадянином ОСОБА_3 та поцікавилась, як проходять ремонтні роботи у квартирі АДРЕСА_3 , на що останній повідомив, що ремонт ще не закінчився. Під час бесіди заявниця та громадянин ОСОБА_3 домовились, що заявниця за власний кошт закінчить ремонт у квартирі (на що заявниця витратила 18 798 доларів США). Приблизно в кінці червня на початку липня місяця 2019 року ремонтні роботи у квартирі АДРЕСА_3 були закінчені та заявниця за домовленістю із громадянином ОСОБА_3 із сім`єю переїхали до квартири АДРЕСА_2 .

Також заявниця під час допиту повідомила, що приблизно з травня по липень місяць 2019 року вона просила громадянина ОСОБА_3 передати їй правовласності на квартиру АДРЕСА_3 , також до цього заявниця готова була передати залишок коштів від оговореної раніше суми (75 000 доларів США), на що громадянин ОСОБА_3 повідомив, що дана квартира належить його матері на праві інвестиційного договору та він наразі займається питанням оформлення усіх офіційних документів. Також підчас розмови громадянин ОСОБА_3 повідомив заявниці, що вона повинна надати грошові кошти в розмірі 30 000 доларів США за вищевказану квартиру, які він віддасть своїй матері, на що заявниця погодилась та надала данні кошти (через деякий час мати ОСОБА_3 повідомила заявниці, що отримала від сина данні кошти).

Заявниця також повідомила, що узагальнюючи кошти які вона віддала за квартиру АДРЕСА_3 , дана сума вийшла в розмірі 81 798 доларів США, (які вона частками передавала громадянину ОСОБА_3 ) але на даний час громадянин ОСОБА_3 так і не передав право власності на дану квартиру.

Так в рамках досудового розслідування було встановлено, що згідно реєстру прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_3 на праві приватної власності належить громадянці ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зазначений договір було посвідчено державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг» ОСОБА_11 , рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень № 49203262 від 17.10.2019 року.

Враховуючи вищевикладене заявник вважає що громадяни ОСОБА_3 та ОСОБА_12 шахрайським шляхом, під приводом продажу квартири за адресою АДРЕСА_5 заволоділи її грошовими коштами в сумі 81 798 доларів США, не маючи на меті фактично передавати право власності на зазначену квартиру, а маючи умисел на незаконне заволодіння коштів заявниці.

Загальна сума нанесених заявниці збитків складає 81 798 доларів США що згідно курсу НБУ станом на дату подачі заяви складає 2 197 094 гривні НБУ.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 КК України, на підставі якої відкрите кримінальне провадження №0001837 від 15.05.2020 за ч. 1 ст. 190 КК України, в якому відповідно до ст. 55 КПК України вона є потерпілим.

Згідно ст.56 КПК України ОСОБА_1 має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом, у зв`язку з чим органу досудового розслідування подано цивільний позов та відповідно до ст. 61 КПК України ОСОБА_1 є цивільним позивачем у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Заявник вважає що на теперішній час виникла нагальна необхідність в накладені арешту на квартиру за адресою АДРЕСА_5 , з метою забезпечення цивільного позову, та повернення їй майна в натурі, саме вказаної квартири та з метою збереження майна.

Невжиття заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити або взагалі унеможливити виконання можливого рішення суду із відшкодування мені матеріальних збитків та повернення майна в натурі.

Також ОСОБА_1 зазначено що на теперішній час особи що фігурують у кримінальному провадженні шантажують її, та вимагають грошові кошти, під приводом виселення із вищезазначеної квартири та продажу іншим особам.

Отже, невжиття заходів із забезпечення позову, визначених у заяві, неодмінно призведе до продажу майна третім особам, при чому у найближчий час.

Крім того ОСОБА_1 вважає що вказана квартира є знаряддям вчинення даного кримінального злочину, так як саме під приводом її продажу вищезазначені особи заволоділи грошовими коштами в сумі 81 798 доларів США.

Враховуючи, що відчуження та переоформлення права власності на майно можливо здійснити за досить короткий проміжок часу та те, що дізнавшись про вказане клопотання, представники власників майна на яке необхідно накласти арешт, почнуть це робити, Іванова М.О просить розгляд клопотання на підставі ст.172 КПК України здійснювати без участі представників власників майна, так як це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, та у разі обізнаності про слуханя клопотання можуть вчинити дії, направлені на відчуження майна.

З урахуванням заявленого потерпілим у даному кримінальному провадженні цивільного позову, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, є всі підстави накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.

Позиція учасників судового розгляду.

Потерпіла та цивільний позивач у кримінальному провадженніІванова М.О. клопотання підтримала в повному обсязі, вказавши, що зволікання з розглядом вказаного клопотання може призвести до настання негативних наслідків.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання потерпілого та цивільного позивача.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думки учасників кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду.

Відповідно до ч.1ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпеченнязбереження речових доказів та з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до ч.6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладаєтьсяна майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Приморського ВП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0001837 від 15.05.2020, за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України

ОСОБА_1 було передано кошти в якості оплати за квартиру за за адресою АДРЕСА_5 в сумі 81 798 доларів США громадянам ОСОБА_10 та ОСОБА_3 та її ввели в оману та право власнсоті на квартиру фактично за нею не оформили.

З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що є достатньо підстав вважати, що майно, на яке накладається арешт є власністю ОСОБА_10 , та в рамках вказаного кримінального провадження може бути стягнено шкоду з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення за заявленим цивільним позовом.

Метою накладення арешту є забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про можливість задоволення клопотання та накладення арешту на зазначене в клопотанні потерпілого та цивільного позивача майно.

Керуючись ст. ст. 167-173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про накладення арешту на майно - задовольнити.

Накласти арешт, заборонивши відчуження та здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо нерухомого майна, а саме квартири за адресою АДРЕСА_5 .

Виконання ухвали покласти на прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 Голубкова М.В., прокурора з групи прокурорів або слідчих з групи слідчих у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: В.В. Іванов

05.06.2020