Справа № 215/573/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту до обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001024 від 12.12.2019:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривий Ріг, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не одруженого, працюючого слюсарем ремонтником ТОВ «МонтажСпецКонструкції», на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного неумисного тяжкого злочину, наявного ризику переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків, експертів та спеціалістів у даному провадженні вважав за необхідне продовжити йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на 60 діб.
Захисник обвинуваченого у судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання прокурора, посилаючись на відсутність ризиків, заявлених у клопотанні, просив не обирати щодо обвинуваченого запобіжного заходу.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника, додатково повідомив, що працює слюсарем ремонтником на ТОВ «МонтажСпецКонструкції».
Суд розглянувши клопотання прокурора та обвинувальний акт, заслухавши учасників процесу, вважає, що клопотання підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2019 щодо підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 09 лютого 2020 року. При цьому підставами для обрання зазначеного запобіжного заходу останньому з урахуванням особи ОСОБА_4 зазначено наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 та п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливості переховуватись від органів досудового розслідування або суду, зважаючи на покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України, та можливості тиску на свідків шляхом вмовляння або залякування.
Згідно зі ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу або його зміну, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, згідно зі ст.ст. 7-9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Причетність ОСОБА_4 до скоєного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у вчиненні якого йому пред`явлено обвинувачення, об`єктивно підтверджується обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту враховує, що він має постійне місце проживання за місцем реєстрації та працевлаштований, що вказує на наявність факторів, які можуть забезпечити належну поведінку обвинуваченого під час розгляду провадження у суді.

Разом з тим, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено найтяжче покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, що вказує на існування ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, тобто про можливість обвинуваченого переховуватися від суду. Крім того, на думку суду, наявний ризик, визначений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливого впливу на свідків.

На підставі вищенаведеного, наявна необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, запобіжного заходу у виді домашнього арешту на певний період доби, з огляду на наявність ризиків переховування від суду та впливу на свідків, що відповідно до ст. ст. 177, 181 КПК України, є підставою застосування запобіжного заходу з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи вказані обставини, суд переконаний, що тільки такий запобіжний захід, як домашній арешт на певний період доби забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час розгляду кримінального провадження в суді.

У відповідності до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 193, 315, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді у вигляді домашнього арешту по 07 квітня 2020 року включно, заборонивши йому залишати приміщення будинку АДРЕСА_1 в період часу з 22.00 години по 06.00 годину наступного дня, з покладенням на нього таких обов`язків:

- не відлучатися без дозволу суду за межі міста Кривого Рогу,

- повідомляти суд про зміну місця проживання або роботи;

- з`являтися на виклик суду, а вразі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це суд;

- утримуватися від спілкування із свідками.

Контроль за виконанням ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу протягом семи днів з дня проголошення.

Суддя