Справа №:755/5089/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "13" квітня 2020 р.

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 березня 2020 року за № 0001828 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янка, Апостолівського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не офіційно працюючого в ПП «Ваш забор», одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина 2019 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -
встановив

До Дніапровського районного суду надійшов вказаний обвинувальний акт разом із угодою про примирення від 31.03.2020 року, укладеною між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 .
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про примирення, вказавши на підстави, зазначені в останній.
Обвинувачений ОСОБА_5 , не заперечував проти затвердження угоди, повідомив, що ініціатором укладання даної угоди був слідчий, а вони на це погодились.
Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди, повідомив, що претензій до обвинуваченого не має, але пояснив, що під час вчинення злочину проти нього, була ще одна особа.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, потерпілого, дослідивши угоду про визнання винуватості та обвинувальний акт, суд дійшов наступного висновку.
У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, у тому числі, якщо: п.1- умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; п.3 - умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Відповідно до п.13 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», якщо угоди (незалежно від її виду) досягнуто під час досудового розслідування, після виконання процесуальних дій, передбачених статей 290, 291 КПК України, складений слідчим та затверджений прокурором обвинувальний акт разом із підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Відповідно до п.18 зазначеної Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом ІІІ КПК України; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.
Угода про примирення була укладена після закінчення досудового розслідування, направлена до суду з обвинувальним актом, відтак всі необхідні слідчі процесуальні дії органом досудового розслідування були проведені, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено складанням обвинувального акту, тому необхідності повернення матеріалів кримінального провадження для продовження досудового розслідування в даному випадку немає.
Отже, за таких обставин, у відповідності до зазначених вище положень, суд має вирішити питання щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду для проведення судового провадження у загальному порядку.
Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КІІК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Тобто, для ухвалення рішення про повернення обвинувального акту прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК України, суд має встановити невідповідність форми чи змісту такого обвинувального акту положенням ст. 291 КПК України.
Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.
Ст. 291 КПК України встановлені вимоги до обвинувального акту та до реєстру матеріалів досудового розслідування. Так, обвинувальний акт має, у тому числі, містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статі) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Формулювання обвинувачення визначає конкретний обсяг і межі судового розгляду та дає обвинуваченому можливість реалізувати своє право на захист та знати, в чому саме він обвинувачується.
Однак, обвинувальний акт не містить сформульованого належним чином обвинувачення, як і істотних для кримінального провадження обставин, у розумінні ст. 472 КПК України, зокрема, містить посилання на «06 березня 2020 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 разом з своїм знайомим ОСОБА_6 проходили повз будинок №3 по вулиці Празька в м. Києві, поруч з магазином «Екран». В цей час, ОСОБА_5 побачив раніше йому не знайомого ОСОБА_4 який стояв біля магазину та тримав у руках мобільний телефон. В цей момент ОСОБА_5 вирішив скористатись обставинами, які склалися, а саме відсутністю поруч людей, та відкрито викрасти майно, що належить ОСОБА_4 . ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи умисно, підійшов до ОСОБА_4 та ривком вихопив з правої руки останнього мобільний телефон марки Xiaomi моделі Redmi Note 8 Pro.», крім того, сам потерпілий вказав, що до нього підійшли двоє осіб, однак злочин інкримінується тільки ОСОБА_5 .
Перевіривши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, суд дійшов висновку щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді, встановлює основу судового розгляду, вказує суду межі, в яких повинний відбуватись розгляд, та межі відповідальності обвинуваченого.
За таких обставин, керуючись принципом законності та верховенства права, закріплених у ст.ст. 8.9 КПК України та дотримуючись вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка наголошує, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення», суд вважає, що прокурором при складені/затвердженні обвинувального акту допущено порушення Закону, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.
Враховуюче вищевикладене, суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт та додані до нього матеріали для усунення виявлених недоліків.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.291, 314-316, 376, 469, 472, 474 КПК України, суд, -

постановив:

У затвердженні угоди про примирення укладеної між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 відмовити.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001828 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України- повернути прокурору, у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.

Ухвала в частині повернення обвинувального акта може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення, в іншій частині оскарженню не підлягає.

Суддя: