ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 561/329/20

03 червня 2020 року смт. Зарічне

Зарічненський районний суд Рівненської області
в складі: судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Зарічне кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 від 22.01.2020 року, за обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Западня Коростишівського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, за ч. 1 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
18 січня 2020 року близько 13 год. ОСОБА_5 , проходячи повз приміщення Територіально відокремленого безбалансового відділення № 10017/081 філії Рівненського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», що по вул. Лесі Українки,3, в смт. Зарічне Рівненської області, виявив, залишений без нагляду велосипед марки «Аист» з рамою відкритого типу, який знаходився біля сходів до вказаного приміщення та скориставшись відсутністю нагляду зі сторони власника, з корисливих мотивів, умисно таємно викрав зазначений велосипед, належний ОСОБА_4 вартістю 669 грн., чим завдав потерпілій матеріальну шкоду у вказаному розмірі. Після чого, з метою переховування вказаного майна, розмістив зазначений велосипед в господарській будівлі ОСОБА_6 , що знаходиться по АДРЕСА_2 , видаючи його за свою власність.

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення між потерпілою та обвинуваченим від 28 квітня 2020 року, за якою обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, примирився з потерпілою, відшкодував завдану шкоду та сторони дійшли згоди щодо призначення покарання обвинуваченому у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав, угоду про примирення з потерпілою підтримав, просив суд її затвердити. При цьому також пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, він розуміє надані йому права, передбаченні п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.

Потерпіла ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтримала угоду про примирення з обвинуваченим ОСОБА_5 , просила суд її затвердити та пояснила, що примирилася з обвинуваченим, завдану шкоду їй відшкодовано, претензій до ОСОБА_5 не має, погоджується з визначеною угодою мірою покарання обвинуваченому, укладення угоди з її сторони є добровільним, наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України зрозумілі.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважав за доцільне затвердити угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим, оскільки вона відповідає вимогам закону, інтересам сторін.

Перевіривши угоду про примирення та заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, потерпілої, суд приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, зазначена угода про примирення відповідає вимогам КПК України та КК України, і підлягає затвердженню.

Відповідно до ч. 1 і ч. 3 ст. 469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла ОСОБА_4 також розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Судом встановлено, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб; відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, обставини, що пом`якшують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про примирення, відповідає санкції ч. 1 ст. 185 КК України.

Згідно до ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

П. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не пред`являвся, процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 314, 368-371, 373, 374, 474, 475 КПК України,

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 28 квітня 2020 року.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Речові докази, велосипед марки «Аист», який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_4 , залишити у володінні останньої.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Зарічненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1