Справа №295/2179/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участі:
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника спостережної
комісії ЖМР ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «ЖВК (№4)» в залі суду в місті Житомирі клопотання захисника ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
встановив:
Захисник ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням в інтересах засудженого ОСОБА_4 , в якому просить звільнити засудженого умовно-достроково від відбування покарання.
Захисник та засуджений підтримали клопотання, вказавши, що вину у скоєнні злочину останній усвідомив, розкаюється, підтримує рівні відносини з іншими засудженими, персоналом, утримує в чистоті своє спальне місце, підтримує відносини з рідними.

Представник спостережної комісії ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання засудженого підтримав, висловив сумнів в характеристиці засудженого, небажання працювати обґрунтував заборгованістю з виплати заробітної плати іншим засудженим та низьким розміром заробітної плати, просив врахувати умови розповсюдження епідемії.

Представник ДУ «ЖВК (№4)» надав заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання не підтримує.

Прокурор просив відмовити в задоволенні клопотання засудженого, оскільки засуджений характеризується посередньо, не виявляє бажання не тільки працювати на виробництві, але й не бажає долучатися до суспільно корисної праці, робіт з благоустрою установи.

Дослідивши матеріали особової справи засудженого, судової справи, суд встановив наступні обставини справи. ОСОБА_4 засуджений вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 29.02.2016 за ст.ст. 186 ч. 2, 185 ч. 5, 70 ч. 1, 71 ч. 1 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання: 23.01.2017; кінець строку: 23.07.2021. Відбув 2/3 строку покарання 23.01.2020.

Згідно характеристик, що містяться в матеріалах справи, засуджений за період відбування покарання характеризується посередньо. Заохочень не має. Має 3 стягнення, які на час розгляду клопотання погашені. До праці не залучається через небажання працювати. Свідомо уникає виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

Разом з тим, він вину у скоєні злочину визнав, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт». Завдання програми виконує не в повному обсязі, нерегулярно відвідує спортмайданчик, не приймає участі у спортивних змаганнях. Підтримує рівні відносини з іншими засудженими, намагається дотримуватись правомірних взаємовідносин з персоналом. Утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Підтримує стосунки з родичами.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд звертає уваги, що згідно витягу з протоколу № 2 засідання спостережної комісії при Житомирському міськвиконкомі від 24.01.2020 прийнято рішення підтримати подання адміністрації ЖВК № 4 щодо відмови в застосування ст. 81 КК України щодо вказаного засудженого. Представник спостережної комісії ОСОБА_6 пояснив, що він висловив свою особисту позицію, оскільки не згодний з думкою колег.

Приймаючи рішення по справі, суд враховує, що позитивні зміни в поведінці засудженого, який згідно характеристики раніше перебував на обліку як особа, яка скоїла злісне порушення режиму, але зараз на профілактичних обліках не перебуває, мав три стягнення, але вони погашені, останнє майже рік тому, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», намагається дотримуватись правомірних взаємовідносин з персоналом та засудженими. Разом з тим, він характеризується посередньою, не працевлаштований через небажання працювати, уникає виконання робіт із благоустрою установи, а тому суд приходить до висновку, що поведінка засудженого та ставлення до праці не доводять його виправлення, що є обов`язковою умовою звільнення згідно ст. 81 КК України, а тому відмовляє у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, на протязі того ж строку з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1