Справа № 314/3189/19
Провадження № 1-в/314/34/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.03.2020 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№ 101)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Запоріжжя, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , який відбуває покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 10.08.2017 року, відповідно до якого його засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 29.05.2017 року по 10.08.2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Початок строку: 29.05.2017 року, кінець строку: 17.03.2022 року,
про звільнення у зв`язку з тяжкою хворобою,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

лікаря ОСОБА_6 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

встановив:

засуджений Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№ 101)» ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про звільнення у зв`язку з тяжкою хворобою.

30.07.2019 року за клопотанням захисника засудженого ухвалою суду по справі було призначено судово-медичну експертизу стосовно засудженого ОСОБА_3
11.10.2019 року на виконання ухвали суду від 30.07.2019 року на адресу суду надійшов висновок експерта № 248/к від 22.01.2020 року відносно ОСОБА_3 , відповідно до якого у засудженого ОСОБА_3 , з періоду 31.10.1917 р. по 07.06.2019 р. зафіксовані діагнози: «Геморой (від 11.12.17 р.)»; «Гастрит (від 18.01.18 р.)»; також зафіксовані випадки гострої респіраторної вірусної інфекції у 2017 році та 29.01.2019 р. Зазначено, що 19.01.2018 р. було встановлено ознаки гострої кишкової непрохідності в ході лікування якої було вставлено діагноз «Доліхосігма, заворот сигмовидної кишки» і після хірургічного лікування останній встановлений діагноз «Хронічний зовнішній геморой у стадії ремісії. Функціонуюча калостома сигмовидної кишки». Без надання медичної документації, що зазначає періоди клінічних проявів та їх динаміку, об`єктивно висловлюватись про початок захворювання не є можливим. Відомостей про початок будь-якого захворювання у наданих даних не виявлено. Будь-яких станів, які визначені у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі «Перелік захворювань, що є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання», наказу Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572 у наданих для проведення експертизи відсутні.
Засуджений та його захисник у судовому засіданні на клопотанні наполягали, просили задовольнити.

У судовому засіданні представник адміністрації колонії та лікар заперечували проти задоволення клопотання.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 засуджений вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 10.08.2017 року за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 29.05.2017 року по 10.08.2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Початок строку: 29.05.2017 року, кінець строку: 17.03.2022 року.

Згідно ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28 вересня 1973 року № 8 (зі змінами та доповненнями) факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.
Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання, і ця хвороба перешкоджає відбуванню покарання, тобто у випадках, коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року № 1348/5/572, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.08.2014 року за № 990/25767.
Встановлені захворювання засудженого ОСОБА_3 , не входять до згаданого Переліку захворювань.
Суд враховує, той факт, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України, метою покарання є кара за вчинений злочин, а на момент розгляду клопотання до кінця строку відбування покарання засудженому залишилося відбути ще 1 рік 11 місяців 27 днів позбавлення волі з призначених йому п`яти.

Крім того, в судовому засіданні не встановлено фактів ненадання чи неналежного надання медичної допомоги (лікування) засудженому ОСОБА_3 , відсутні підтверджуючі дані про те, що медично-лікувальний заклад виправної установи № 20 позбавлений можливості чи ухиляється проводити медогляд особи або надавати необхідне, відповідно до вказаних у висновку захворювань, медичне лікування ОСОБА_3 .
Згідно з практикою Європейського Суду, порушення статті 3 Конвенції не може мати місце лише в зв`язку з погіршенням стану здоров`я заінтересованої особи. Таке порушення може бути в зв`язку з неналежним наданням медичної допомоги (рішення від 28 березня 2006 року у справі "Мельник проти України", N 72286/01, пункти 104 - 106; рішення у справі Кінан (Кеепап) проти Сполученого королівства №27229/95, пункти 110-115). Стаття 3 Конвенції не зазначає про обов`язок звільнити затриманого за станом здоров`я, вона зобов`язує державу захищати фізичну цілісність осіб, позбавлених свободи, зокрема, надаючи їм необхідну медичну допомогу (рішення від 11 липня 2006 року у справі "Рівьєр проти Франції", N 33834/03, пункт 62).
Таким чином, на думку суду, в розумінні ст. 3 Конвенції засудженим та його захисником у клопотанні, що розглядається та наданих матеріалах, не доведено, що у органу влади відсутня можливість здійснити всі дії, вжити заходів щодо запобігання настання негативних, шкідливих наслідків для життя чи здоров`я засудженого ОСОБА_3 .
З огляду на викладене, суд вважає, що у задоволенні клопотання про звільнення засудженого ОСОБА_3 слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84, 92-95 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:

в задоволенні клопотання засудженого Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№ 101)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення у зв`язку з тяжкою хворобою відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

18.03.2020