Справа № 466/8180/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1530/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2019 року,

встановив:

вищевказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування ст. 81 КК України - умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, визначеного вироком Сихівського районного суду м. Львова за ст. ст. 15 ч.3-186 ч.1, 186 ч.2, 70,71 КК України.

Не погоджуючись з даною ухвалою, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2019 року та постановити нове рішення, яким задоволити його клопотання про умовно дострокове звільнення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд розглянув клопотання про його умовно-дострокове звільнення однобічно, упереджено та безпідставно, невмотивовано відмовив у задоволенні клопотання.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу засудженого та вважає рішення суду першої інстанції законним, перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до місцевого суду із клопотанням, в якому просить застосувати до нього ст.81 КК України та звільнити з місць позбавлення волі умовно-достроково.

Згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_7 раніше судимий: 21.05.1999 Личаківським районним судом міста Львова за ст.ст. 81 ч.3, 44, 46- КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 10.05.2000 Галицьким районним судом міста Львова за ст.ст.125 ч.1, 309 ч.1, 25 ч.1, 42, 43 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 05.10.2002 року по відбуттю терміну покарання; 17.10.2003 Личаківським районним судом міста Львова за ст.ст.186 ч.2, 189 ч.2, 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 27.11.2006 року умовно-достроково на невідбутий термін 5 місяців 9 днів; 04.02.2010р. Сихівським районним судом міста Львова за ст.ст.296 ч.1, 75, 76 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим терміном на 2 роки; 08.05.2014р. Галицьким районним судом міста Львова за ст. 355 ч.2, 75КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим терміном 2 роки.

По даній справі ОСОБА_7 засуджений 05.04.2016 Сихівським районним судом м. Львова за ст.ст.15 ч.3-186 ч.1, 186 ч.2, 70,71 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 72 ч.5 КК України в термін покарання зараховано період попереднього ув`язнення, що становить 6 місяців 29 днів та 2 місяці 26 днів.

Згідно з ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду. При цьому воно можливе лише у випадку доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці та з врахуванням особи засудженого, його поведінки за весь час відбуття покарання, обставин та наслідків вчиненого злочину.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети передбаченої ст.50 КК України.

Поряд з тим, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання. Під сумлінною поведінкою розуміється не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, а й прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Відмовляючи в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від покарання, суд першої інстанції врахував особу засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, тяжкість вчиненого злочину й дійшов правильного висновку про недоведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Колегія суддів не бере до уваги доводи ОСОБА_7 про однобічність, упередженість судового розгляду, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції заслухав засудженого, представника виправної установи, думку прокурора, ретельно дослідив усі обставини та матеріали особової справи ОСОБА_7 й на підставі усіх об`єктивно з`ясованих обставин та їх оцінки в сукупності дійшов правильних висновків, які виклав у судовому рішенні й з якими погоджується колегія суддів.

Щодо покликань апелянта про недопущення ним порушень встановленого порядку відбування покарань, то такі не заслуговують на увагу, адже належне дотримання умов відбування покарання в колонії є обов`язком засудженого, відтак таке не може бути безумовним свідченням виправлення особи.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції з дотриманням норм кримінального процесуального та кримінального закону прийняв законне рішення, яке належно мотивоване, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2019 року відносно засудженого ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді