печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.11.2019 Печерський районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомиргород, Кіровоградської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, не одруженого, працюючого у ТОВ «Арбер» на посаді адміністратора, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
14.07.2018 року, приблизно о 20 год. 30 хв., ОСОБА_5 перебував у приміщенні магазину «ЗАРА» розташованого за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 23, Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРА Україна» з метою придбання одягу та взуття.
В подальшому, перебуваючи у приміщенні магазину «ЗАРА», приблизно о 21 год. 10 хв., ОСОБА_5 підійшов до стелажів з виставленим для продажу взуттям у торговому залі чоловічого відділу, де оглянув та вибрав собі чоловіче взуття за яке розрахувався на касі, після чого знову вернувся до стелажів на яких вибрав чоловічі туфлі синього кольору 42 розміру, вартістю 1 832 грн. 50 коп.
Надалі, впевнившись в тому, що на чоловічих туфлях відсутня зовнішня сигнальна кліпса, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, діючи умисно, з корисливих спонукань, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_5 взяв зі стелажу та помістив пару чоловічих туфель синього кольору до свого поліетиленового пакету чорного кольору, який був при ньому та всередині якого лежала пара чоловічого взуття за яке останній раніше розрахувався.
Після чого, направився на вихід з магазину «ЗАРА», таким чином виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
Однак довести до кінця свій злочинний умисел ОСОБА_5 не зміг з причин, що не залежали від його волі, так як під час виходу з приміщення вказаного магазину спрацювали сигнальні антикрадіжкові рамки та він був зупинений охоронцями магазину «ЗАРА» разом з викраденим майном, а саме чоловічими туфлями синього кольору 42 розміру, вартістю 1 832 грн. 50 коп., таким чином завдавши при цьому ТОВ «ЗАРА України» матеріальної шкоди на загальну суму 1 832 грн. 50коп.
Таким чином, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка)
15.01.2019 року між представником потерпілого ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 укладена угода про примирення.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_5 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України в обсязі підозри. Також вказаною угодою сторони погодили покарання у вигляді штрафу у розмірі вісімдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн..

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходив з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості.

Так, злочин, за вчинення якого ОСОБА_5 оголошена підозра, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому суд вважає, що підозрювана цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що підстави, передбаченні ч.7 ст.474 КПК України відсутні та просив суд затвердити угоду.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 15.01.2019 року про примирення між представником потерпілого ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 , і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду від 15.01.2019 року між представником потерпілого ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 про примирення.

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу у розмірі вісімдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн..

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1