Номер провадження: 11-кп/813/1567/19
Номер справи місцевого суду: 521/9207/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

засудженого: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , діючого в інтересах захисту ОСОБА_8 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13.09.2019 року про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_9 про застосування до засудженого ОСОБА_8 Закону України «Про амністію у 2016 році»,

установив.
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Оскаржуваною ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.09.2019 року було відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_9 про застосування до засудженого ОСОБА_8 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як вбачається з ухвали, ОСОБА_8 відбуває покарання на підставі вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 16.08.2017 року за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Відмовляючи у задоволенні клопотання адвоката, районний суд вказав, що доказів того, що ОСОБА_8 відноситься до кола осіб, які захищали незалежність суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій, суду сторонами надано не було, а тому немає підстав для задоволення клопотання адвоката.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що їх подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, посилаючись на те, що суд не врахував, що на момент набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 16.08.2017 року законної сили не набрав, а тому у відповідності до ч.2 зазначеного закону ОСОБА_8 підлягає звільненню від відбування покарання.
На підставі цього просить, скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 дію закону України «Про амністію у 2016 році».
Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Системний аналіз ухвали суду першої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам кримінального процесуального закону з огляду на таке.
Частина 2 ст. 86 КК України встановлює, що законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.
Відмовляючи у застосування амністії до ОСОБА_8 , суд першої інстанції послався в ухвалі те, що засуджений ОСОБА_8 не відноситься до категорії осіб, до яких може бути застосована амністія відповідно до Закону України «Про амністію в 2016 році».
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до клопотанняадвоката ОСОБА_9 , він просив звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Разом з тим, на підставі зазначеної ст.2 Закону «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким проти життя та здоров`я особи, та не є діянням, передбаченим ч.ч. 2, 3, 4 ст. 408, ст. 410, ч.ч. 2, 3, 4 ст. 41 КК України, які захищали незалежність суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 цього Закону).

Тобто вказаною нормою закону визначена категорія осіб, щодо яких може бути застосована амністія, а саме: особи, які захищали незалежність суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій. При цьому зазначені особи у відповідності до ст. 2 Закону «Про амністію у 2016 році» і до ч. 2 ст. 86 КК України мають набрати одного з двох статусів: 1) вирок щодо яких ухвалений, але не набрав законної сили; 2) вирок щодо яких набрав законної сили (визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду).

Враховуючи те, що матеріали кримінального провадження не містять доказів стосовно того, що засуджений ОСОБА_8 відноситься до кола осіб, які захищали незалежність суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій, інших підстав для застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» відносно ОСОБА_8 та звільнення його від призначеного судом покарання на підставі ст.ст. 1-6 цього Закону не встановлено, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволені клопотання адвоката ОСОБА_9 .

Згідно з приписами п.1 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив факт відсутності підстав для застосування до засудженого ОСОБА_8 . Закону України «Про амністію в 2016 році» та обґрунтовано відмовив у задоволені клопотання адвоката ОСОБА_9 , а доводи захисника в апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку із чим колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 , діючого в інтересах захисту ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13.09.2019 року про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_9 про застосування до засудженого ОСОБА_8 Закону України «Про амністію у 2016 році»- залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3 місяців, а засудженим, що перебуває під вартою, в той же строк з дня вручення їй копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4