Справа №583/2793/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/203/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне заволодіння транпортним засобом
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області, від 16 жовтня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 31 серпня 2017 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області за ст. ст. ст. 185 ч. 1; 185 ч. 2; 70 ч. 1 КК України до покарання у виді арешту на строк 5 місяців;

2) 28 грудня 2018 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, з призначенням покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено у вигляді тримання під вартою.

Визначено строк покарання рахувати з моменту затримання 19 серпня 2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 1256,08 грн.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 обвинувачений за ст. 289 ч. 2 КК України за наступних обставин.

ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів, передбачених ст. 185 ч. 1, ч. 2 КК України, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, 9 червня 2019 року, о 14 год. 30 хв., знаходячись біля подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи доступ до ключів замка запалення від автомобіля «ВАЗ 2101», реєстраційний № НОМЕР_1 , які були в замку запалення автомобіля, не маючи права на керування автотранспортними засобами та жодних правових підстав на користування автомобілем «ВАЗ 2101», реєстраційний № НОМЕР_1 , діючи умисно, шляхом вільного доступу, повторно, завів двигун автомобіля «ВАЗ 2101», реєстраційний № НОМЕР_1 , що перебував у законному володінні та користуванні ОСОБА_8 , незаконно заволодів даним транспортним засобом.

У уточненій у ході апеляційного розгляду апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 ставить питання про пом`якшення призначеного йому покарання та про перевірку законності висновку суду в частині застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На думку обвинуваченого, зважаючи на його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та дані, що позитивно характеризують його особу, забезпечити його виправлення можливо й без ізоляції його від суспільства.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті вироку та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про заперечення апеляційної скарги та пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 про підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та, піддавши аналізу мотиви апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає, що суд на законних підставах дійшов до висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненому та необхідність кваліфікації його дій за ст. 289 ч. 2 КК України. Вказані висновки суду сторонами судового провадження не оскаржуються, у тому числі і обвинуваченим ОСОБА_7 у його апеляційній скарзі.

Вирішуючи апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо законності рішення суду у частині призначення покарання за ст. 289 ч. 2 КК України, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, у відповідності з ст. 65 КК України, було враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особу ОСОБА_7 , а також обставини які пом`якшують ОСОБА_7 покарання, і відсутність обставин які обтяжують покарання.

У відповідності до ст. 66 КК України, судом до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 було визначено щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність претензій до ОСОБА_7 у потерпілого та його прохання не застосовувати відносно ОСОБА_7 суворе покарання.

У той же час, з матеріалів провадження судом було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 негативно характеризується за місцем проживання, будучи працездатною особою, не зайнятий суспільно корисною працею, раніше судимий за корисливі злочини, проте на шлях виправлення не стає, оскільки після відбуття покарання за попередніми вироками знову вчинив умисний тяжкий злочин.

Виходячи з викладеного, колегія суддів знаходить законними висновки суду в частині можливості виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, лише в умовах ізоляції від суспільства, шляхом реального відбування ним покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, суд дійшовши до висновку про можливість застосування ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкцією ст. 289 ч. 2 КК України, визначив ОСОБА_7 мінімальний строк покарання у виді позбавлення волі, що передбачений законом для цього виду покарання.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування такого покарання з випробуванням на протязі іспитового строку, шляхом застосування ст. ст. 75; 76 КК України, як на тому наполягає обвинувачений ОСОБА_7 у своїх усних змінах до апеляційної скарги.

Що стосується мотивів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу безпідставності рішення суду в частині продовження, до вступу вироку в законну силу, відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою то, виходячи з того, що суд призначив ОСОБА_7 за ст. 289 ч. 2 КК України покарання у виді позбавлення волі до реального відбуття, то таке рішення суду з огляду на наявність даних, які негативно характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , є законним.

З огляду на викладене, враховуючи, що призначене судом ОСОБА_7 покарання є таким, що відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особі ОСОБА_7 та таким, що буде сприяти його виправленню та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення призначеного судом ОСОБА_7 покарання, а відповідно, не знаходить підстав для зміни чи скасування вироку суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області, від 16 жовтня 2019 року, відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 з часу отримання ним копії цієї ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4