Справа № 352/1125/20
Провадження № 11-сс/4808/139/20
Категорія ст.181 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретарки с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали за апеляційною скаргою (далі АС) прокурора Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Тисменицького районного суду від 17 червня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового арешту щодо підозрюваного ОСОБА_9 , -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду від 17 червня 2020 року задовольнено частково клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором та застосовано щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце постійного проживання, строком на 60 днів до 17 серпня 2020 року, із покладенням на нього відповідних обов`язків.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурор та слідчий довели наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), а наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтверджуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами. З урахуванням тяжкості інкримінованих ОСОБА_9 кримінальних правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 189, ч.2 ст.146 Кримінального кодексу України (далі КК), слідчий суддя дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у своєму клопотанні, дають підстави вважати, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризиків, і є співмірним та доцільним для забезпечення дієвості кримінального провадження, в тому числі щодо запобігання вчиненню ним інших кримінальних правопорушень.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор ОСОБА_7 подав АС, в якій покликається на незаконність та необґрунтованість ухвали, оскільки слідчий суддя, розглядаючи дане клопотання, всебічно не з`ясував усіх обставин справи, зокрема зробив невідповідні висновки обставинам досудового слідства по вказаному кримінальному провадженні і припустився порушень норм матеріального та процесуального права.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою обрати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням його в ДУ «Івано-Франківській установі виконання покарань №12» без визначення розміру застави.

До початку апеляційного розгляду захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подав заперечення на АС., в якій вважає АС безпідставною, а ухвалу слідчого судді законною і обгрунтованою, просить її залишти без змін

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення прокурора, який підтримав подану АС, просить застосувади до підозрюаного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням його в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12» без визначення розміру застави, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечили АС, просять залишити ухвалу слідчого судді без змін; перевіривши матеріали за клопотанням слідчого, які надійшли з Тисменицького районного суду та додані документи під час апеляційного розгляду, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів вважає, що її слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону слідчий суддя дотримався в повній мірі.

Перевіривши доводи АС, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу саме у вигляді домашнього арешту, з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, в суді першої інстанції долученими до клопотання копіями доказів підтверджено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК, - незаконного позбавлення волі людини з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, вимозі передачі чужого майна з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому та погрозою розголошення відомостей, які потерпілий та його близькі родичі бажають зберегти в таємниці, за попередньою змовою групою осіб, за обставин викладених у повідомленні про підозру (а.п. 62-65).

Також, сукупність відомостей, які містяться в клопотанні та долучених до нього доказах дали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваним дії, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, - переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Слідчий суддя врахував те, що ОСОБА_10 характеризується позитивно, його молодий вік, те що раніше не судимий, має постійне місце проживання та праці, хоча працює неофіційно.

Частиною 2 ст. 183 КПК визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 181 КПК домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК, які згідно з ст. 12 цього Кодексу відносяться до категорії тяжких та середньої тяжкості злочинів, у санкціях передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до п`яти років та на строк від трьох до семи років.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 названого Кодексу.

Із змісту ухвали слідчого судді вбачається, що сторона обвинувачення не навела переконливих доводів того, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_9 буде недостатнім та не забезпечить запобігання відповідним ризикам.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в повній мірі взяв до уваги відомості, що були в матеріалах клопотання відносно особи підозрюваного, та правильно оцінюючи їх, також в сукупності з іншими доказами, які підтверджували заявлені слідчим ризики, зробив висновок по вирішенню клопотання.

Під час апеляційного розгляду прокурором не наведено таких обставин, які можуть вказувати на те, що підозрюваний порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки, а також, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є недостатнім та не забезпечить запобігання відповідним ризикам.

На думку суду апеляційної інстанції, за встановлених під час розгляду клопотання слідчого обставин, слідчий суддя правильно дійшов висновку, що підозрюваний ОСОБА_9 не порушуватиме покладених на нього процесуальних обов`язків у разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово.

З огляду на необхідність обрання запобіжного заходу, обумовленого підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК, їх обставини, наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, недоведення стороною обвинувачення того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти цим ризикам, інші обставини, які враховуються згідно з ст. 178 КПК, слідчий суддя мав всі підстави для висновку про необхідність застосування запобіжного заходу саме у вигляді домашнього арешту.

Перевіривши доводи прокурора, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, яке не порушує прав обвинуваченого, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 27, 176-178, 181, 182, 183, 194, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово підозрюваному ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_5

ОСОБА_4