Справа №345/1498/20
Провадження № 1-кп/345/262/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.05.2020 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000320 про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, без утриманців, не працюючого, перебуває на обліку в психіатра, раніше неодноразово судимого, востаннє 18.11.2019 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, покарання відбув, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_2
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
в с т а н о в и в:
05.05.2020 на розгляд до суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до обвинувального акту, затвердженого прокурором 30.04.2020 ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що він маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин проти власності.

Так, 16.03.2020 близько 14.00 год. ОСОБА_2 перебував у м. Калуш, що вул. Л. Українки, 1, неподалік банку «Idea Bank». Проходячи повз сходи вказаного банку ОСОБА_2 побачив велосипед марки «Мінськ», що належить потерпілому ОСОБА_6 , який вирішив викрасти.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно вчинив крадіжку велосипеду марки «Мінськ» та покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Вказаними злочинними діями ОСОБА_2 завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 583 грн.

Дії ОСОБА_2 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

27.05.2020 між обвинуваченим та потерпілим була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Відповідно до умов даної угоди обвинувачений ОСОБА_2 та потерпілий ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 185 КК України, визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення, відсутність претензій матеріального характеру зі сторони потерпілого, та узгодили призначення покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 240 годин громадських робіт та дали згоду на його призначення.

У даній угоді зазначені наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, які роз`яснені потерпілому та обвинуваченому. В угоді зазначена дата її укладення та вона скріплена підписами сторін.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 заявив, що він повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Підтвердив, що угода про примирення укладена добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просить її затвердити.

Захисник підтримав позицію свого підзахисного.

Потерпілий ОСОБА_6 також просив затвердити угоду про примирення.
Прокурор не заперечив щодо затвердження угоди про примирення. Також, просив вирішити питання щодо судових витрат, арешту на майно та про долю речових доказів у справі.

Заслухавши думку учасників провадження, роз`яснивши їм наслідки укладення та затвердження угоди відповідно до вимог ст. 473 КПК України, з`ясувавши в обвинуваченого чи цілком він розуміє права і обставини, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України і закону, переконавшись, що укладення сторонами даної угоди є добровільним і відповідає суспільним інтересам, суд вважає, що укладену між потерпілим та обвинуваченим угоду про примирення слід затвердити з наступних підстав.

У судовому засіданні достовірно з`ясовано, що потерпілий цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, угода про примирення або визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого.

Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, а також шляхом опитування учасників судового провадження, з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_2 повністю усвідомлює зміст угоди про примирення, укладеної з потерпілим, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

Затверджуючи дану угоду, суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, а саме: щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину та повне відшкодування шкоди. Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, суд не знаходить, чого і не зазначено в обвинувальному акті.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 85/2020 від 28.04.2020 ОСОБА_2 на період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину перебував у стані та перебуває на даний час при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_2 не потребує.

Дана інформація свідчить про те, що на період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину ОСОБА_2 був осудним.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

За таких обставин, ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 і узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Таким чином, оскільки, умови угоди про примирення, укладеної між потерпілим та обвинуваченим її форма та зміст відповідають вимогам КПК і КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_2 не обирався, і такого клопотання від органу обвинувачення до суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, судові витрати, пов`язані із проведенням експертизи суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_2 .
Питання про речові докази вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України. Зокрема суд враховує, що велосипед, який визнано речовим доказом, є основним засобом пересування потерпілого і останній зацікавлений в якнайшвидшому його поверненні.

Згідно ухвали слідчого судді від 24.03.2020 на майно велосипед марки «Мінськ» чорно-синього кольору накладено арешт. Відповідно до положень ст. 374 КПК України, суд вирішує питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 376, 469, 471, 474-476 КПК України,

у х в а л и в:
Затвердити угоду про примирення від 27.05.2020 укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 240 годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави 471, 01 грн. витрат на залучення експерта (висновок експерта № СЕ-19/109/14/2-187ТВ/20 від 26.03.2020)

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.03.2020 на майно, а саме: велосипед марки «Мінськ» чорно-синього кольору.
Речові докази:

- CD-R диски із записом подій за 16.03.2020, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити там же;

- велосипед марки «Мінськ» чорного кольору, який зберігається в камері зберігання речових доказів Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області - до набрання вироком законної сили передати потерпілому ОСОБА_6 на відповідальне зберігання. Після набрання вироком законної сили зазначений речовий доказ вважати поверненим за належністю.

В частині вирішення питання щодо речових доказів вирок звернути до негайного виконання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя