Справа №602/983/17
Провадження № 1-кп/601/14/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року Кременецький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременець кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000282 від 03 грудня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Пробіжне, Чортківського району; зареєстрованої АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , громадянки України, з середньою освітою, одруженої, не працюючої, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше судимої: 21.08.1991 року Чортківським районним судом за ч.1 ст. 140 КК України (в редакції 1960 р.) до позбавлення волі строк на 1 рік, 21.08.1991 року звільнена по амністії; 19.11.1992 року Тернопільським міським судом за ч. 2 ст.140 КК України ( в редакції 1960 р.) до 1 року 6 місяців позбавлення волі, 15.02.1994 року звільнена по відбуттю строку покарання; 10.07.1995 року Тернопільським міськрайонним судом за ст. 140 ч.2, ст. 17, ст. 42 КК України ( в редакції 1960 р.) до 2 років позбавлення волі, 25.01.1997 року звільнена по відбуттю строку покарання; 13.02.2002 року Тернопільським міськрайонним судом за ч. 1 ст.140, ч. 2 ст. 185, ст. 42 КК України ( в редакції 2001 р.) до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України ( в редакції 1960 р.) засуджена умовно з іспитовим строком 1 рік; 23.12.2002 року Тернопільським міськрайонним судом за ст. 185 ч. 2, 69 КК України до сплати штрафу в розмірі 510 грн.; 18.09.2003 року Тернопільським міськрайонним судом за ст. 185 ч. 2 КК України до сплати штрафу в розмірі 550 грн.; 01.02.2005 року Тернопільським міськрайонним судом за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; 15.03.2007 року Теребовлянським районним судом за ст. 185 ч. 2, 69 КК України до сплати штрафу в розмірі 560 грн.; 24.03.2008 року Бучацьким районним судом за ст. 185 ч. 2, ст. 75, п.2, 3, 4 ст. 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки та штрафом в розмірі 560 грн.; 30.06.2010 року Кременецьким районним судом за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі, 02.03.2012 року звільнена по відбуттю строку покарання; 06.09.2012 року Тернопільським міським судом за ч.2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі; 18.11.2015 року Кременецьким районним судом за ст. 124 КК України до 5 місяців арешту; 12.05.2016 року Зборівським районним судом Тернопільської області за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 01.06.2017 року Кременецьким районним судом за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненої 01.06.2017 року після повного відбуття покарання (зараховано день за два),

обвинуваченої за частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 186 КК України,

-за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_9 ,

встановив:

ОСОБА_3 , маючи не зняту на не погашену судимість за скоєння умисних корисливих злочинів, на шлях виправлення не стала, а вчинила новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.

03 грудня 2017 року приблизно о 11 год. 50 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи на ринку в м. Ланівці Кременецького району Тернопільської області, помітила як ОСОБА_10 помістила у зовнішню праву врізну кишеню пальто, у яке була одягнута, гаманець з грошовими коштами. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, ОСОБА_3 03 грудня 2017 року приблизно о 11 год. 50 хв. діючи саме з корисливих мотивів, наблизилась на зручну відстань до ОСОБА_10 та, помістивши свою руку у кишеню її пальто, здійснила спробу витягнути з кишенні пальто потерпілої гаманець з грошовими коштами в сумі 1037 гривень.

Потерпіла ОСОБА_10 , помітивши злочинні дії ОСОБА_3 здіснила спробу припинити такі злочинні дії шляхом утримання гаманця своєю рукою у власній кишені. Однак ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що її дії стали носити відкритий характер, з метою доведення злочину до кінця, шляхом ривка, відкрито викрала гаманець з горошовими в сумі 1037 гривень, якого ОСОБА_10 утримавала в руці, після чого здійснила спробу зникнути з місця події.

Після чого потерпіла почала кричати та вимагати, щоб ОСОБА_3 повернула їй гаманець з грошовими коштами. Проте, ОСОБА_3 усвідомлюючи, що її протиправні дії помічені потерпілою та, ігноруючи її вимогу повернути гаманець з грошовими коштами, продовжуючи реалізувати свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, намагалася втекти з місця своєння злочину, проте була зупинена громадянами, в результаті чого не змогла довести свої злочинні наміри до кінця з причин, що не залежали від її волі.

У судовому засіданні обвинувачена свою винуватість у скоєнні інкримінованого їй злочині визнала у повному обсязі, щиро розкаялася та надала пояснення про фактичні обставини скоєння кримінального правопорушення, аналогічні викладеним в обвинувальному акті. Також обвинувачена зазначила, що відшкодувала потерпілій заподіяну шкоду, та просить її суворо не карати, розкаюється у скоєному.

Потерпіла ОСОБА_10 на розгляд даного кримінального провадження до суду не прибула, однак в підготовчому судовому засіданні надала суду пояснення та заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутності, а також зазначає, що претензій до обвинуваченої ОСОБА_3 не має, шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, їй відшкодовано у повному обсязі, просить обвинувачену суворо не карати.

Враховуючи те, що учасниками судового розгляду не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності та істинності їх позицій, вислухавши думку учасників судового розгляду та роз"яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини у апеляційному порядку, суд визнає не доцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, за виключенням документів, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані досудовим слідством за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, за ознакою закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна, вчиненого повторно (грабіж).

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, думку потерпілої, та за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винної, її ставлення до скоєного, суд вважає, що за ч. 2 ст.15, ч.2 ст. 186 КК України ОСОБА_3 слід призначити покарання, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин у виді обмеження волі на строк 2 роки, застосувавши ст. 69 КК України.

При призначенні вказаного покарання, суд враховує позицію Верховного Суду висловлену в постанові від 13 листопада 2018 року в справі № 401/2807/16-к, де вказано, що у будь-якому разі покарання має бути співрозмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкта посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності. Отже не може вважатись справедливим обрання більш суворого покарання з огляду лише на кримінальне минуле особи, без належного врахування особливостей данного конкретного злочину й інших даних, що всебічно характеризують винного та відображають його ставлення до скоєного.

Суд вважає, що дане покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею нових злочинів.

Речові докази відсутні.

Експертизи не проводились.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись статями 369-371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд,

У х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому їй обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України і призначити їй покарання 2 (два) роки обмеження волі, застосувавши ст. 69 КК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляція на протязі тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий: