Провадження 1кп-200/160/19 Справа 200/2563/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2020 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
у складі:
Головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
представника потерпілої адвоката ОСОБА_6
з участю:
потерпілої ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000177, відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Підгороднє Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого вантажником ФОП « ОСОБА_10 », який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
10.01.2019 року близько 09.00 год. водій ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21063» д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , рухався по вул. Володимира Мономаха з боку вул. Січеславської Набережної у напрямку пр. Д. Яворницького у м. Дніпро.

Під час руху ОСОБА_8 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при повороті ліворуч, не переконався у безпеці руху перед поворотом ліворуч, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_7 , яка перетинала по пішохідному переходу проїзну частину вул. Князя Володимира Великого, на яку він виїжджав, здійснив маневр повороту ліворуч, внаслідок чого в районі перехрещення вул. Володимира Мономаха з вул. Князя Володимира Великого скоїв на неї наїзд.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку та підшкірної гематоми потиличної ділянки, а також повні косі переломи перчених відростків тіл 2-4 поперекових хребців ліворуч, без зміщення кісткових уламків та закритого косо-поперечного перелому шийки правої стегнової кістки, які за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день),

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «ВАЗ-21063» д/н НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 16.2 Правил дорожнього руху України, який гласить:

- п. 16.2 «На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частинну, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо у попутному напрямку», невиконання якого знаходиться у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 , що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження середньої тяжкості, кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що10.01.2019 року близько 09.00 год. він, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21063» д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , рухався по вул. Володимира Мономаха з боку вул. Січеславської Набережної у напрямку пр. Д. Яворницького у м. Дніпро. На перехресті вул. Володимира Мономаха з вул. Князя Володимира Великого у м. Дніпро він зупинився на заборонений сигнал світлофору. Він стояв у лівій смузі, другим на поворот наліво. Коли загорівся зелений сигнал світлофору, стоячий попереду нього джип почав рух і він також почав здійснювати маневр повороту ліворуч, оскільки йому почали сигналити автомобілі, які стояли за ним. Але під час маневру повороту він скоїв наїзд на жінку пішохода раніше незнайому ОСОБА_7 , яка переходила проїзну частину по пішохідному переходу зліва направо відносно руху його автомобіля. Пішохода ОСОБА_7 він не побачив, оскільки оглядовість йому обмежував автомобіль джип. Після наїзду ОСОБА_7 впала на дорогу, а він зупинився та вийшов з автомобіля. Після чого він викликав швидку допомогу та поліцію. Вину визнає частково, оскільки він не згоден з тяжкістю тілесних ушкоджень, встановлених у потерпілої, так як спочатку у лікарні, до якої була госпіталізована потерпіла, лікар говорив йому, що тілесні ушкодження у потерпілої невеликої тяжкості, а потім було виявлено перелом шийки стегна. Крім того він вважає, що в ДТП є провина і потерпілої. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 не визнає. Наполягає на тому, що він намагався відшкодувати завдану злочином шкоду в обмін на клопотання потерпілої про закриття кримінальної справи, однак донька потерпілої назвала дуже велику суму відшкодування.

Незважаючи на позицію обвинуваченого, його провина у вчиненні злочину підтверджується доказами по справі, дослідженими у судовому засіданні, а саме:
Показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка у суді пояснила, що 10.01.2019 року близько 09.00 год. вона знаходилася на перехресті вул. Володимира Мономаха з вул. Князя Володимира Великого у м. Дніпро, де їй потрібно було перейти дорогу у напрямку пр.Д.Яворницького. Коли загорівся зелений сигналу світлофору для пішоходів, автомобіль джип закінчив маневр повороту, вона пропустивши його впевнилася в тому, що більше автомобілів на дорозі не було, почала переходити дорогу по пішохідному переходу і коли вона вже знаходилася на середині переходу, на неї скоїв наїзд автомобіль «ВАЗ». Удар прийшовся на спину, від якого вона впала на правий бік. Водій автомобіля «ВАЗ» раніше незнайомий ОСОБА_8 викликав швидку допомогу та поліцію. Внаслідок ДТП вона була госпіталізована до лікарні, де в неї були встановлені тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку та перелому шийки правої стегнової кістки. Також у неї були вибиті зуби. Просить стягнути з обвинуваченого моральну шкоду у розмірі 150 000 грн., яка виразилася у фізичних та моральних стражданнях внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, зіпсуванні зовнішнього вигляду, зменшення соціально-громадської активності та в порушенні звичайного образу життя.

Показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_12 , яка у суді підтвердила висновок судово-медичної експертизи № 445-е від 07.02.2019 щодо тяжкості тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої ОСОБА_7 та пояснила, що даний висновок був складений на підставі наданої медичної документації, висновку з дослідженнями СКТ та консультаційного висновку рентгенолога, безпосереднього огляду потерпілої ОСОБА_7 . Експерт також пояснила, що у потерпілої був виявлений втолочений медіальний перелом шийки правої стегнової кістки без зміщення та уламків і такого виду перелом може не діагностуватися в результаті рентгенографії, тому лікарі і дають направлення на проведення в таких випадках комп`ютерної томографії з послідуючою консультацією лікаря ренгенолога. Саме тому при проведенні експертизи нею у відповідності до законодавства було здійснено звернення до лікаря-ренгенолога КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судо-медичної експертизи» для отримання консультаційного висновку.

А також письмовими доказами по справі, дослідженими у судовому засіданні, а саме:
-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.01.2019 року, і схемою до нього, згідно якого ДТП сталося в районі перехрещення вул. Володимира Мономаха з вул. Князя Володимира Великого у м. Дніпро на пішохідному переході, який регулюється світлофором. ( т.1 а.с. 7-15);

-довідкою КЗ «Дніпропетровська міська лікарня № 16», згідно якої ОСОБА_7 була доставлена до лікарні з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, забій тазу. ( т.1 а.с. 16);

-висновком судово-медичної експертизи № 445-е від 07.02.2019 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку та підшкірної гематомою потиличної ділянки, а також повні косі переломи перчених відростків тіл 2-4 поперекових хребців ліворуч, без зміщення кісткових уламків та закритого косо-поперечного перелому шийки правої стегнової кістки, які за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день). Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони виникли від дії тупого твердого предмету (предметів) чи при ударі о такий (такі), якими могли бути виступаючі частини рухаючогося автомобіля, за умов дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у неї тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони виникли незадовго до надходження на стаціонарне лікування до лікарні № 16, тобто в термін, на який вказала потерпіла та слідчий в ухвалі. ( т.1 а.с. 41-46);

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 від 23.01.2019 року, згідно якого ОСОБА_8 , знаходячись на місці ДТП, розказав та показав напрямок його руху, обставини ДТП та місце наїзду на пішохода. ( т.1 а.с. 62-68);

-висновком судової автотехнічної експертизи № 11/10.1/116 від 11.02.2019 року, згідно якого у даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ-21063» д/н НОМЕР_1 ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до п. 16.2 Правил дорожнього руху України. При заданому механізмі події, дії водія автомобіля «ВАЗ-21063» д/н НОМЕР_1 ОСОБА_8 не відповідали вимогам п. 16.2 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зори знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної ДТП. Технічна можливість уникнути наїзду на пішохода для водія автомобіля «ВАЗ-21063» д/н НОМЕР_1 ОСОБА_8 визначалася виконанням ним вимог п. 16.2 Правил дорожнього руху України, і у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати їх. Для оцінки дій пішоходів не потрібно застосування спеціальних технічних пізнань, тому у дорожньо-транспортній ситуації, що склалася оцінити дії пішохода ОСОБА_7 органи розслідування повинні самостійно відповідно до розділу 4 ПДРУ ( т.1 а.с. 76-78);

- речовим доказом - автомобілем «ВАЗ-21063» д/н НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_8 ( т.1 а.с. 27,30).

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про доведеність пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, оскільки досліджені вищезазначені докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, вони мають значення для кримінального провадження та відповідають фактичним обставинам справи.

Суд не може розцінювати як доказ невинуватості обвинуваченого його покази у суді стосовно обставин ДТП, а саме про те, що він не порушував ПДРУ при здійсненні маневру повороту наліво на зелений сигнал світлофору, оскільки не бачив пішохода потерпілу із-за автомобіля джипа який повертав перед ним, та вважає, що вони дані обвинуваченим з метою пом`якшення покарання, оскільки його провина повністю підтверджуєтьсядослідженими доказами по справі, а саме послідовними показаннями потерпілої ОСОБА_7 , про те, що вона побачивши зелений сигнал світлофора для свого руху, пропустила автомобіль Джип, який вже здійснював поворот ліворуч та, впевнившись в безпеці свого руху у темпі кроку почала переходити дорогу і коли вона вже пройшла половину путі відчула удар автомобіля та впала від нього. ЇЇ покази об`єктивно підтверджуються протоколом огляду місця ДТП від 10.01.2019 року, згідно якого наїзд на пішохода стався на пішохідному переході у місці до якого пішохід вже подолав відстань майже 8 метрів при загальній ширині дороги 12,1 м. т.б. ДТП сталося в зоні пішохідного переходу, що відповідно до Правил дорожнього руху України вимагає від водіїв крайньої уважності при русі на зазначеній ділянці дороги.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений раніше з потерпілою не знайомі, між ними не має неприязних стосунків, а тому у останньої не має приводів оговорювати обвинуваченого.

Твердження захисту, що у зазначеному ДТП також винувата потерпіла ОСОБА_7 , що підтверджується висновком судової автотехнічної експертизи № 11/10.1/116 від 11.02.2019 року, згідно якого для оцінки дій пішоходів не потрібно застосування спеціальних технічних пізнань, тому у дорожньо-транспортній ситуації, що склалася оцінити дії пішохода ОСОБА_7 органи розслідування повинні самостійно відповідно до розділу 4 ПДРУ, однак органи розслідування не надали її діям оцінки необґрунтовані, виходячи з наступного. Згідно п.4.7 та 4.9 Правил дорожнього руху України пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідним переходам і в місцях де рух регулюється пішоходи повинні керуватися сигналами світлофора. Як встановлено в суді ДТП сталося саме при здійсненні переходу пішоходом по пішохідному переходу на зелений сигнал світлофору під час коли пішохід вже подолав більшу частину проїзної дороги, а у відповідності до п.4.16 зазначених Правил пішохід має переважне право при переході проїзної частини на переходах, які регулюються світлофором на свій дозволяючий знак світлофору (зелений). З врахуванням вищевикладеного суд не вбачає будь-яких порушень ПДРУ пішоходом ОСОБА_7 в зазначеній дорожньо-транспортній пригоді.

Суд також вважає допустимим та належним доказом висновок судово-медичної експертизи № 445-е від 07.02.2019 року, оскільки він отриманий у порядку, передбаченому КПК України, у відповідності до ст.242, 243 КПК України, складений уповноваженою особою, експертом маючим право проводити зазначене дослідження, попередженим про кримінальну відповідальність за ст.374,375 КК України, у відповідності до ст.101,102 КПК України і згідно пояснень експерта, який проводив зазначену експертизу вона проводилася на підставі наданої медичної документації, висновку з дослідженнями СКТ та консультаційного висновку рентгенолога, безпосереднього огляду потерпілої ОСОБА_7 ..

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що провина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху, п. 16.2 Правил Дорожнього Руху України, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілій тілесні ушкодження середнього ступеня доведена повністю та знайшла своє підтвердження дослідженими у судовому засіданні доказами у їх сукупності.

З врахуванням наведеного, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_8 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його дії, що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, враховуючи тяжкість,обставини та наслідки скоєного; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно працює, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, і вважає, що обвинуваченому ОСОБА_8 можливо бути призначене покарання у вигляді обмеження волі у межах строку, визначеного санкцією статті Кримінального кодексу України, з позбавленням права керування транспортними засобами, із звільненням від відбування основного покарання із застосуванням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Витрати, пов`язані з проведенням експертизи по кримінальному провадженню, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого в повному обсязі.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у розмірі 150 000 грн., яка виразилася у фізичних та моральних стражданнях внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, зіпсуванні зовнішнього вигляду, зменшенні соціально-громадської активності та в порушенні звичайного образу життя, враховуючи обставини злочину, та виходячи з принципів розумності, справедливості та зваженості, суд вважає обґрунтованим та вважає, що він підлягає задоволенню частково в сумі 50 000 гривень.

У відповідності до ст. 100 КПК України, речовий доказ по справі автомобіль «ВАЗ-21063» д/н НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_8 , суд вважає необхідним повернути власнику.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ
Визнати винним ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 років обмеження волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом року іспитового строку не скоїть нового злочину, зобов`язавши його відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_7 моральну шкоду у сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати ДНДЕКЦ МВС України при проведенні судово-автотехнічної експертизи у сумі 1144 (однієї тисячі сто сорок чотири) гривні.
Речовий доказ -автомобіль «ВАЗ-21063» д/н НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_8 , - вважати повернутим власнику.
На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1