ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1751/20 Справа № 174/736/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30 березня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000252, щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка народилась в м. Вільногірську Дніпропетровської області, освіта професійно-технічна, незаміжньої, не працює, зареєстрована по АДРЕСА_1 , раніше судимої:
- 27.03.2019 р. Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком 1 рік;
- 06.05.2019 р. П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.2, ст.70 ч.4 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком 2 роки;
- 03.12.2019 р. Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст.185 ч.2, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі,

обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася в м. Вільногірську Дніпропетровської області, громадянки України, освіта професійно-технічна, розлученої, не працює, зареєстрована та проживає по АДРЕСА_2 , раніше не судимої,-
обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

за участю учасників провадження:
прокурора: ОСОБА_8
обвинуваченої: ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції в частині стягнення з неї матеріальної та моральної шкоди скасувати.
В обґрунтування апеляційних вимог, обвинувачена ОСОБА_6 вказує на те, що банківська картка, з якої були зняті грошові кошти була передана їй ОСОБА_7 . Знімаючи грошові кошти з картки потерпілого, вона не знала, що це відбувається без його згоди.
Вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30 березня 2020 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено їй покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України знову призначеним покаранням поглинуто покарання, призначене вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.12.2019 року у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі, і остаточно до відбуття ОСОБА_6 призначено 2 ( два) роки 6 ( шість ) місяців позбавлення волі.
ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено їй покарання у виді 2 ( двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75, п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши на неї обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи .
Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 солідарно, на користь ОСОБА_9 15000 грн. 00 коп. матеріальної шкоди та 2000 грн. 00 коп. моральної шкоди, завданої злочином. В решті заявлених позовних вимог ОСОБА_9 - відмовлено.
Вирішено питання речових доказів.
Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 14.07.2019 р., близько 16.40 год., знаходячись поблизу магазину «Фенікс» по вул.Центральна, 75-В, м.Вільногірська Дніпропетровської області, познайомилися з раніше незнайомим ОСОБА_9 , з яким в ході розмови ОСОБА_7 попрохала останнього придбати їй морозива, на що останній погодився, надав свою банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 і повідомив пін-код до неї. В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний намір на таємне викрадення грошових коштів з картки ОСОБА_9 .
Того ж дня, тобто 14.07.2019 р., близько 16.45 год., ОСОБА_6 , знаходячись поблизу магазину «Гарант» вул. Центральна, 73, м.Вільногірська Дніпропетровської області, запропонувала ОСОБА_7 здійснити крадіжку грошових коштів з банківської картки АТ КБ «Приватбанк», яку їй надав ОСОБА_9 , на що остання погодилась та передала вищезазначену картку ОСОБА_6 , тобто таким чином ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вступили у злочинну змову, направлену на таємне викрадення чужого майна.
Після цього, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 направились до банкомату АТ КБ «Приватбанк», розташованого поруч з Вільногірським відділенням АТ КБ «Приватбанк» по вул. Центральна,65, в м. Вільногірську Дніпропетровської області, де о 16.50 год. за допомогою банкомату зняли з картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , належної ОСОБА_9 , грошові кошти в сумі 15 000 грн., і таким чином ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи умисно, таємно, з корисних мотивів, а ОСОБА_6 повторно, за попередньою змовою групою осіб, викрали з банківської картки, яка належить ОСОБА_9 , грошові кошти на загальну суму 15 000 грн., після чого з місця вчинення злочину повернулись до потерпілого ОСОБА_9 , якому повернули вищевказану картку, не повідомляючи про зняття з неї грошових коштів та зникли, розпорядившись викраденими грошима на власний розсуд.
Заслухавши доповідь судді доповідача, обвинувачену ОСОБА_6 , яка підтримала свою апеляційну скаргу та у судовому засіданні пояснила, що вважала зняті з банківської картки потерпілого грошові кошти на загальну суму 15 000 грн. такими, що потерпілий дозволив зняти для придбання морозива, не вважала себе винуватою у вчиненому, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є вирок, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованим.
Вищевказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані, вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, у якому її визнано винною за викладених у вироку обставин, підтверджується сукупністю зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку. Дії обвинуваченої правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена за стандартом «поза розумним сумнівом». Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме: винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Незважаючи не невизнання своєї вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, суд першої інстанції вірно вважав винуватість обвинуваченої за ч. 2 ст. 185 КК України доведеною поза розумним сумнівом,оскільки вина обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами неупередженим судом.
Так, обвинувачена ОСОБА_7 показала, що 14.07.2019 р. разом з ОСОБА_6 проходили поблизу магазину «Фенікс», де побачили раніше незнайомого ОСОБА_9 , який був напідпитку, сидів на лавочці. Підійшли до нього, познайомилися, пішли у магазин, він купив горілку, випили за «Феніксом». Потім попросили, щоб купив морозива, він погодився купити, вона попросила у нього банківську картку, він дав і сам сказав пін-код до неї. Скільки грошей можна зняти, він не казав. ОСОБА_6 запропонувала їй зняти в банкоматі гроші з картки потерпілого, з чим вона погодилася. Зняли 15000 грн. в банкоматі по вул.Центральна, що біля головного офісу «Приватбанку», гроші поділили, їй дісталося 2500 грн., які витратила на власні потреби. Повернулися до потерпілого, віддали картку і розійшлися.
Вказані показання обвинуваченої ОСОБА_7 не спростовують факту незаконного заволодіння за попередньою змовою групою осіб грошима потерпілого.
Крім того, потерпілий ОСОБА_9 показав, що 14.07.2019 року був на підпитку, сидів на лавочці біля магазину, мимо йшли ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , яких раніше не знав, підійшли до нього, попросили цигарку, розговорилися. Потім усі разом пішли в магазин, де він зробив покупки, розрахувавшись при цьому карткою. Вийшли на вулицю, дівчата попросили морозива, дав картку ОСОБА_7 та назвав пін-код до неї, бо звик довіряти людям. Також цією карткою при них розраховувався в магазині, називав продавцю пін- код, вони могли це почути. Дівчата пішли, повернулися приблизно через 10 хвилин, віддали картку, сказали, що запізнюються на електричку і швидко пішли. Куди вони ходили, не бачив. За час, що їх не було, можна було сходити до банкомату , який знаходиться за магазином, це недалеко. Прийшов додому, ліг спати, а наступного дня став сумніватися, чи не зникли у нього гроші з картки, пішов в Приватбанк, де з`ясувалося, що на рахунку залишилося 800 грн., а 15000 грн.
Винуватість обвинуваченої ОСОБА_6 також підтверджується протоколом огляду від 01.08.2019 р., згідно якого оглянуто та вилучено цифровий диск з інформацією - скриншотами (фотознімками) за 14.07.2019 рік з камер відеоспостереження, розташованих перед входом до відділення АТ КБ «Приватбанк» в м.Вільногірську по вул.Центральна,65 (а.с.154-160), який відтворено в судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_7 пояснила, що на даних фотознімках зображена вона та обвинувачена ОСОБА_6 .
Відповідно до виписки з картки АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_2 потерпілого ОСОБА_9 , 14.07.2019 р., у банкоматі відділення банку в м.Вільногірську по вул.Леніна, буд.65, з його рахунку здійснено зняття готівки в сумі 15000 грн. (а.с.147-148).
Згідно з протоколом огляду від 03.08.2019 р., оглянуто та вилучено добровільно надану ОСОБА_9 виписку з належної йому картки АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_2 , згідно з якою 14.07.2019 року з його рахунку здійснено зняття готівки в сумі 15000 грн. (а.с.166-174).
Крім того, винуватість обвинувачених підтверджується протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотозображенням від 30.07.2019 року, відповідно до якого, потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_6 як особу, яка викрала з його банківської картки 15000 грн. (а.с.150-153), відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотозображенням від 03.08.2019 року, потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка викрала з його банківської картки 15000 грн. (а.с.162-165).
Обґрунтовано суд першої інстанції послався як на доказ винуватості обвинувачених протокол слідчого експерименту від 26.07.2019 року з фототаблицею до нього (а.с.190-192), відповідно до якого, підозрювана ОСОБА_7 вказала та показала на місці обставини скоєння викрадення майна потерпілого ОСОБА_9 , що не заперечувала під час проведення слідчого експерименту від 30.08.2019 року з фототаблицею до нього (а.с.194-198), підозрювана ОСОБА_6 .
Оцінюючи всі докази, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у вироку суду, апеляційний суд приходить до висновку що вони узгоджуються між собою та в повній мірі підтверджують винуватість обвинуваченої ОСОБА_6 у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції в оскаржуваному вироку було проаналізовано безпосередньо докази, з точки зору їх законності, допустимості та належності, колегія суддів вважає їх достатніми і приходить до висновку що провину ОСОБА_6 в інкримінованому їй злочині доведено поза розумним сумнівом. Її дії були спрямовані саме на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб і мали умисний характер, а тому колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Твердження ОСОБА_6 про те, що зняті з банківської картки потерпілого грошові кошти на загальну суму 15 000 грн. вважає такими, які потерпілий дозволив зняти для придбання морозива, не можуть бути прийняті до уваги оскільки висновок суду першої інстанції про винність обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, є ґрунтовним та підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, що узгоджуються між собою. Дослідивши з дотриманням вимог закону та детально проаналізувавши вищезазначені та інші докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який колегія суддів вважає правильним та з ним погоджується.
Інші доводи апеляційної скарги обвинуваченої повторюють лінію захисту, обрану у суді першої інстанції, та наведені на її обґрунтування аргументи, які були предметом обговорення у суді першої інстанції та знайшли належну оцінку у вироку, правильність якої апелянтом не спростована.
Не можна визнати слушними доводи обвинуваченої ОСОБА_6 , про необґрунтованість вироку суду в частині вирішення питання стягнення матеріальної та моральної шкоди, оскільки судом першої інстанції обгрунтовано стягнено солідарно з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 матеріальну та моральну шкоду, що відповідає доведеності та розумності вказаних стягнень та не має підстав для зміни або скасування вироку суду в частині вирішення цивільного позову потерпілого.
Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно досліджено всі обставини у справі та не було допущено порушень загальних засад кримінального провадження, а саме верховенства права, законності та рівності перед законом і судом.
Отже доводи апеляційної скарги обвинуваченої не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, а тому підстав вважати, що вирок суду не відповідає вимогам ст. ст. 370, 374 КПК України колегія судів не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу обвинуваченої залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30 березня 2020 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4