Справа № 496/1486/18
Провадження № 1-кп/496/87/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2019 року Біляївський районний суд Одеської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 та. ОСОБА_3

за участю:

секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Переможне Комінтернівського району Одеської області, громадянки України, яка має середню освіту, не одруженої, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

24 грудня 2017 року, близько 07 годин 30 хвилин між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які перебували в приміщенні кухні будинку АДРЕСА_3 , виник конфлікт. Вході конфлікту ОСОБА_9 діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, переслідуючи умисел направлений на позбавлення життя ОСОБА_10 , взяла з ліжка, на якому вона перебувала, розкладний ніж та нанесла цим ножем останньому два удари в область грудей зліва та один удар в область лівого ліктьового суглобу, в результаті чого ОСОБА_10 від отриманих поранень, помер на місці. Після чого ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зникла.

Обвинувачена ОСОБА_9 у судовому засіданні свою вину у скоєнні вбивства ОСОБА_10 , не визнала та вважає, що вчинила злочин передбачений ст. 118 КК України та органи досудового розслідування не вірно кваліфікували її дії. При цьому пояснила суду, що 23 грудня 2017 року вона разом з подругою ОСОБА_11 у вечері пішли до бару та вживали алкогольні напої. Далі вони зателефонували подрузі на ім`я ОСОБА_12 , з метою подальшого відвідування розважальних закладів. Вони з подругою прийшли до закладу «Приторія», де на вході їм одягли паперовий браслет на руку. У зазначеному клубі вони вживали пиво та розважались, після чого ОСОБА_11 захотіла спати та пішла до дому, і через деякий час прийшла ОСОБА_12 . Вони разом розважались, дивились шоу-програму, але потім пішли до іншого закладу під назвою «Лейла». У вказаному закладі вони були не довго та повернулися до «Приторії», де бармен запропонував безкоштовні алкогольні коктейлі, які залишилися після інших відвідувачок. Вона з ОСОБА_12 випила ці напої. Далі ОСОБА_12 пішла додому, а вона залишилася відпочивати у закладі і бармен запропонував їй коктейль чорного кольору, після того як вона його випила, нічого не пам`ятає. Прийшла до тями вона лише в будинку, де біля її ніг сидів незнайомий їй раніше чоловік, який роздягнув її та зґвалтував двічі. В перервах між статевими актами вона одягалась, але він її роздягав знов. Вона благала його відпустити її, але він її не слухав. Навіть коли після статевого акту вона попросилася в туалет, він не зачинаючи двері у вбиральню слідкував за її діями. Вона фізично слабка та не могла чинити йому опір. Після вбиральні він її потягнув в кімнату де вони до цього не були і вона знов просила відпустити її, пояснювала що вагітна, але чоловік не реагував та казав, що таких як вона потрібно винищувати і під час ґвалтування пояснив, що за ці дії йому нічого не буде. Вона не кликала на допомогу та не кричала. Перебуваючи в кімнаті на дивані вона була одягнена в джинси, він знаходячись біля її ніг запропонував їй вступити в статеві зносити не природнім шляхом (орально) та погрожував, що у разі її відмови, прийдуть його друзі і заставлять її зробити те, що він захоче, далі вона нічого не пам`ятає, а тільки пам`ятає як відштовхнула його ногами та він впав в цей час на ньому не було крові та він був одягнений у светр світло-сірого кольору та нижню білизну. Ніж був на ліжку розкладений та вона його взяла. Вона його перепитала, чи він живий, на що отримала відповідь: «Так». Вона була злякана, що чоловік може продовжити кривдити її, а тому одягнула речі які були поряд, пішла у сусідню кімнату де лежав матрац за яким був її верхній одяг, забрала свої речі та вибігла з будинку. На дворі був вже ранок та світло на вулиці і вона пішла до дороги, та якийсь невідомий чоловік на автомобілі підвіз її до трамвайної зупинки і дав кошти на проїзд, після чого вона сіла в трамвай і заснула. Скільки часу вона перебувала в трамваї вона не пам`ятає, але потім в районі мікрорайону Котовського м. Одеса, сіла на маршрутне таксі та доїхала до залізничного вокзалу, де сіла на попутний автомобіль і доїхала до свого місця мешкання по вул. Прохорівська. Прийшовши до квартири де вона проживала у подруги ОСОБА_11 , повідомила останню, що її зґвалтували та ймовірно вона вбила людину і продемонструвала їй ніж який забрала з будинку. В поліцію та лікарню не звернулася одразу, так як раніше не була в такій ситуації і не знала що робити та була дуже злякана. Мала відчуття забрудненості та постійно милася. Через три дні прийшли працівники поліції та вона добровільно видала всі речі та ніж. Щиро жалкує, що таке відбулося та не хотіла наносити загиблому тілесні ушкодження. Приносить свої співчуття родині загиблого. Звернула увагу суду, що свідок ОСОБА_13 дала суду неправдиві свідчення з приводу подій, які з нею відбувалися. Умислу на вбивство ОСОБА_10 у неї не було, вона не пам`ятає як нанесла удари, вважала, що він її скривдить, а тому захищалася. Обвинувачена не одноразово змінювала покази в ході судового розгляду та чітких пояснень щодо обставин які з нею відбулися не надавала, посилаючись на те що майже нічого не пам`ятає.

При цьому суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованого їй злочину доведена та підтверджується зібраними у справі доказами, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_14 в судовому засіданні про те, що він з друзями почав шукати брата ОСОБА_10 , який не вийшов на зв`язок, на передодні брат з товаришами на ім`я ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , відпочивали у будинку та мали намір піти на дискотеку. Так як брат не відповідав на дзвінки, він з друзями приїхав до будинку, але вхідна хвіртка на подвір`я була замкнена та вони перелазили через паркан, двері в будинку не були замкнені на ключ. Після того, як вони зайшли до будинку, то виявили ОСОБА_10 , біля вікна вже мертвого на обличчі у нього була, чи то кофта, чи то штанина намотані, він побачив кров і підняв светр та побачив поріз і одразу викликав поліцію. Його здивувало те що двері між кімнатами були зачинені, що брат ніколи не зачиняв двері та світло у будинку було всюди вимкнено. В приміщенні кухні, де виявили загиблого був розбитий стілець, розкидані нарди, які знаходилися поряд з трупом, але явних слідів боротьби не було Ніж, яким вбили ОСОБА_10 , завжди знаходився під подушкою на дивані в кухні, це ніж покійного батька та постійно перебував в будинку. Брат проживав в будинку з дружиною та дітьми, які на вихідні були в іншому місці. Вказаний диван, подушка були просочені кров`ю та на них було найбільше крові, особливо на подушці. Брат лежав між диваном та столом під ним було мало крові. Була велика сума грошей у джинсових штанах брата та гроші були наявні. Вказані покази потерпілого підтверджують відсутність боротьби під час нанесення ОСОБА_10 ножевих поранень.

- показами свідка ОСОБА_18 в судовому засіданні про те, що в ночі 23 грудня 2017 року вона з подругами ОСОБА_19 та ОСОБА_20 відпочивали в клубі «Приторія» та вживали алкогольні напої. Після чого, близько о 02 годині ночі вони пішли до закладу «Лейла», випили води та повернулися до «Приторії». ОСОБА_21 пила разом з нею пиво та була на підпитку, але не в стані сильного алкогольного сп`яніння. Приблизно о 04 годині ранку вона пішла додому так як її забрав хлопець, а ОСОБА_21 залишалася у закладі далі відпочивати та на пропозицію поїхати додому відмовилася. Раніше вона з ОСОБА_22 винаймала квартиру та знає її доброю людиною і не агресивною, яка не здібна на вбивство. З вказаних показів вбачається, що ОСОБА_9 перебуваючи в розважальному закладі майже весь вечір вживала алкогольні напої самостійно без примушування зі сторони сторонніх осіб;

- показами свідка ОСОБА_23 в судовому засіданні про те, що він працює таксистом та приїхав до розважального закладу «Приторію» за викликом, чекав клієнтів. Його викликав чоловік кавказької національності. З приміщення клубу вийшли два чоловіки, один з перев`язаною рукою і дівчина, які сіли до автомобіля, дівчина сиділа на передньому сидінні та один з чоловіків міцної статури спілкувався з нею. Спочатку підвезли чоловіка з перев`язаною рукою, товариша чоловіка, який викликав таксі, а потім свідок завіз чоловіка з дівчиною за замовленням. В автомобілі пасажири спілкувалися між собою, в тому числі і ОСОБА_9 . Обвинувачена на півшляху заснула, потім чоловік її розбудив та вона спокійно вийшла з автомобіля. Допомоги обвинувачена не просила та добре спілкувалася з чоловіком, навіть лагідно. Жодних суперечок в автомобілі не було, пасажири спокійно спілкувалися. Зазначені покази свідка спростують твердження обвинуваченої, що вона перший раз побачила потерпілого ОСОБА_10 в будинку, так як в автомобілі вона лагідно спілкувалася з потерпілим;

- показами свідка ОСОБА_24 в судовому засіданні про те, що він наприкінці грудня 2017 року відпочивав в будинку з загиблим та його друзями. Після вживання алкогольних напоїв було запропоновано поїхати на дискотеку у клуб «Приторію», але він відмовився так як зморився на роботі. Він залишився в будинку та ліг спати. Прокинувшись опівночі, змерз та пішов додому. ОСОБА_25 знає майже 20 років, як спокійного та неагресивного чоловіка;

- показами свідка ОСОБА_13 в судовому засіданні про те, що вона винаймала з обвинуваченою квартиру. В той вечір вони разом з ОСОБА_22 пішли до розважального закладу «Приторія» та самі відпочивали. Так як вона була після роботи, випила пива та повернулася додому, а ОСОБА_26 залишилася, на пропозицію піти з нею до дому ОСОБА_22 відмовилася та чекала подругу ОСОБА_12 . На наступний день ОСОБА_22 повернулася до дому о 13-00 годин, була дуже перелякана, схвильована та пояснила що ймовірно вбила людину. В неї була кров на ногах на руках, на лиці була кров, була подряпина, були синці на руках та вона була дуже заплакана, пояснювала, що боліло все тіло. Пояснила, що начебто вбила людину, але не пам`ятає яким чином це зробила. Розповіла, що після того як пішла з клубу ОСОБА_12 , їй запропонували коктейль вона його випила та більше нічого не пам`ятає. Після чого вона прокинулася в будинку чоловіка, який знущався над нею, бив, ґвалтував, але вона оборонялася так у неї не було іншого вибору і вона його вдарила ножом один раз. Обвинувачена показувала ніж, який був у неї в кармані та пояснила, що саме цим ножем нанесла поранення чоловіку, який знущався над нею, раніше таких предметів у неї не бачила. Вона їй не повірила, так як вважала що обвинувачена на таке неспроможна. До поліції вони не звернулися, так як напевно не знали, чи дійсно відбулося те що розповіла обвинувачена. На пропозиції піти до поліції ОСОБА_22 відмовлялася, так як вона була дуже злякана. Вказані покази спростовують твердження обвинуваченої, що вона захищалася, так як свідку вона зразу пояснила, що саме вбила людину. В подальшому наміру звертатися до поліції за фактом зґвалтування обвинувачена, не мала;

- показами свідка ОСОБА_27 в судовому засіданні про те, що він працює барменом в клубі «Приторія» та в той вечір він бачив обвинувачену перший раз в цьому клубі. Обвинувачена спочатку з подругою сиділа біля барної стійки і вживали пиво, а вже потім прийшла інша подруга та подруга, що була з обвинуваченою до цього, пішла. Далі обвинувачена пила коктейлі та була в стані сильного алкогольного сп`яніння. Її пригощали чоловіки різних національностей і вона не відмовлялася від коктейлів та вживала їх. Близько 5-ї години ранку охоронець закладу попросив відвідувачів піти та ОСОБА_22 з чоловіком іноземної зовнішності, який був в стані алкогольного сп`яніння, самостійно пішла з ним з закладу. З вказаних показів вбачається, що до обвинуваченої не було застосовано примусу. Вказаними показами підтверджується те, що обвинувачена добровільно пішла з потерпілим;

Аналізуючи покази потерпілого та свідків суд приходить до висновку, що обвинувачена ОСОБА_9 самостійно пішла разом з потерпілим ОСОБА_10 з розважального закладу без примусу та була у свідомості, розмовляла з потерпілим.

Протоколом огляду місця події від 25 грудня 2017 року та фототаблицею до нього, в ході проведення якого оглянутий будинок в АДРЕСА_3 , виявлений на підлозі кухні труп ОСОБА_10 , який одягнений у светр та спідню білизну (труси), на підлозі та подушці плями бурого кольору. З місця події вилучені марлевий тампон зі змивами із спинки крісла, наволочки скатертина з плямами бурого кольору, скляна пляшка, на яку наклеєна синя етикетка з написом «Воздух горілка особлива», чотири виделки, два ножі, чотири чарки (т. 1 а.с. 126-138). З вказаного протоколу вбачається, що тілесні пошкодження ОСОБА_10 були нанесені на ліжку та в подальшому він пересувався до вікна де і впав та помер. Обвинувачена у судовому засіданні підтвердила, що події відбувалися на ліжку та в подальшому ОСОБА_10 підійшов до вікна та впав;

- протоколом обшуку від 27 грудня 2017 року квартири АДРЕСА_4 та відеозаписом до нього, в ході проведення якого ОСОБА_9 добровільно видала куртку темного кольору, джинсові брюки синього кольору, на лівій штанині в районі коліна яких виявлено пляму речовини бурого кольору, розкладний ніж з ручкою світлого кольору (який вона використовувала в якості знаряддя злочину), жіночі кросівки світлого кольору, бюстгальтер червоного кольору, жіночі труси червоного кольору, паперовий браслет з написом «Приторія», жіночу кофту червоного кольору, чоловічу кофту темного кольору. Під час огляду ОСОБА_9 підтвердила, що ніж вона взяла з будинку, де перебував ОСОБА_10 та одягла його чорну кофту коли пішла з будинку (т. 1 а.с.142-146);

- протоколами огляду предметів від 28 грудня 2017 р. ножа та спортивної чоловічої куртки синього кольору, які були видані добровільно ОСОБА_9 під час обшуку (т. 1 а.с. 158-161);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 17 січня 2018 року та фототаблицями до нього, згідно з яким потерпілий ОСОБА_14 впізнав серед пред`явлених йому речей кофту брата ОСОБА_10 ( т. 1 а.с.154-157);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 17 січня 2018 року та фототаблицями до нього, згідно з яким потерпілий ОСОБА_14 впізнав серед пред`явлених йому речей ніж який належав його брату ОСОБА_10 ( т. 1 а.с.162-164);

- протоколом відібрання зразків для експертизи від 10 січня 2018 р, відповідно до якого були відібрані біологічні зразки ОСОБА_9 для проведення відповідних експертиз (т. 1 а.с. 165);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 23 січня 2018 року та відеозаписом до нього, за участю обвинуваченої ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_14 , в ході якого ОСОБА_9 добре орієнтувалася в приміщенні будинку та детально розповіла, яким чином вона лежала на ліжку та відштовхнула потерпілого ногами. Тобто зазначене спростовує твердження ОСОБА_9 , що вона майже нічого не пам`ятає ( т. 1 а.с.166-170);

- протоколом огляду предмету від 07 березня 2018 року, а саме СD-диску, при відтворенні якого на ньому міститься запис з камер відеоспостереження нічного клубу «Приторія», з якого вбачається, що з закладу вийшли загиблий та ОСОБА_9 , які між собою поспілкувались та сіли до автомобіля таксі. ОСОБА_9 самостійно сіла до салону автомобіля ( т. 1 а.с.172 - 173).

- висновком експерта №3331/170-Д від 17 січня 2018 року з якого вбачається, що у ОСОБА_9 виявлено наступні тілесні ушкодження: синець лівого плеча. Вказане пошкодження утворилося від дії тупого твердого предмета, індивідуальні особливості якого у властивостях ушкоджень не відобразилися. Не виключено, що дане ушкодження могло утворитися в результаті стиснення плеча пальцями кисті. Враховуючи морфологічні особливості ушкодження (синець блідо-фіолетового кольору з зеленуватим відтінком по периферії) можливо зробити висновок, що вони утворилися в термін від 2-х до 4-х діб з моменту огляду експертом, і таким чином могли бути спричинені 24 грудня 2017 р. Синець лівого плеча має незначні, скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Дівоча пліва у ОСОБА_9 порушена давно. Визначити давність її порушення в даний час не представилося можливим. Свіжих ушкоджень в ділянці зовнішніх статевих органів і заднього проходу не виявлено. У мазках і тампоні з вмістом піхви ОСОБА_9 , сперматозоїди не знайдені (т. 1 а.с.174-175). Вказаний висновок спростовує твердження обвинуваченої та покази свідка ОСОБА_13 , що ОСОБА_10 утримував її та по всьому її тілу були ушкодження у вигляді синців;

- актом судово-медичного дослідження (обстеження) №135/170-Д від 28 грудня 2017 року згідно якого встановлено, що у 2-х мазках та 1-ому ватному тампоні з вмістом піхви ОСОБА_9 сперматозоїди не знайдені (т.1 а.с.176), що на думку суду виключає наявність у неї статевих актів, під час вказаних подій;

- висновком експерта №27 від 29 січня 2018 року, з якого вбачається, що на джинсових брюках, вилучених в період обшуку за місцем мешкання ОСОБА_9 виявлена кров людини, не виключається ймовірність походження від потерпілого ОСОБА_10 ( т. 1 а.с.177-180). Тобто в момент нанесення ножових поранень загиблому, ОСОБА_28 була біля нього та сліди крові загиблого залишилися на джинсах обвинуваченої;

- висновком експерта №20 від 26 січня 2018 року з якого вбачається, що на марлевому тампоні зі змивами із спинки крісла, на фрагменті наволочки, фрагменту скатертини, вилучених при огляді місця події в АДРЕСА_3 , виявлена кров людини, не виключається ймовірність походження від потерпілого ОСОБА_10 (т. 1 а.с.181-185).

- висновком експерта №78-Д від 19 січня 2018 року та фототаблицею до нього, з якого вбачається, що на поверхні скляної пляшки, на яку наклеєна синя етикетка з написом «Воздух горілка особлива» слід пальця залишений не ОСОБА_9 , а іншою особою. На поверхні чотирьох виделок, двох ножів, чотирьох чарок, скляної пляшки, на яку наклеєна синя етикетка з написом «Воздух горілка особлива» папілярних узорів рук не виявлено ( т. 1 а.с.187-197). Тобто ОСОБА_9 перебуваючи з ОСОБА_10 в будинку не вживала алкогольні напої які перебувала на столі;

- висновком експерта №407 від 06 лютого 2018 року, з якого вбачається, що смерть ОСОБА_10 , 1981 р.н. настала в результаті проникаючих ножових поранень грудної клітини з пошкодженням серця, легень. На питання поставлене перед експертом: «Чи маються на статевих органах ОСОБА_10 сліди піхвого епітелію?» експертом зазначено, що на статевих органах ОСОБА_10 , 1981 р.н. виявлені клітини епітелію, встановити статеву належність яких не є можливим із-за відсутності в клітинах характерних цитохімічних та цитоморфологічних відзнак. В момент смерті ОСОБА_10 , 1981 р.н. знаходився в легкому стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується відповідним дослідженням (т. 1 а.с 198-201). Вказаний висновок спростовує твердження ОСОБА_9 , що у неї відбулися декілька статевих актів з ОСОБА_10 ;

- висновком судово-психіатричних експертів №55 від 06 лютого 2018 року, згідно якого експертна комісія приходить до висновку, що ОСОБА_9 , у періоду часу, що становиться до здійснення інкримінованого їй діяння, ознак будь-якого хронічного психічного розладу, недоумства, іншого, в тому числі, тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, не виявляла, вона правильно орієнтувалася у навколишньому середовищі, була доступна адекватного мовного контакту, здійснювала складні цілеспрямовані дії, які не були обумовлені якісним порушенням свідомості, або галюцинаторно-маячним переживанням. ОСОБА_9 , знаходилася у стані простого (не патологічного) алкогольного сп`яніння, та її дії не були обумовлені будь-якими переживаннями психотичного рівня (марення, галюцинації), якісно порушеною свідомістю, тому вона була здатною усвідомлювати свої дії та керувати ними. В момент вчинення злочину, в якому вона підозрюється, ОСОБА_9 могла повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Лікар психолог зазначає, що поведінку ОСОБА_9 на досудово-слідчому етапі: відмова від дачі показів, посилання на запам`ятування основних подій; враховуючи невелику кількість вжитого алкоголю, та відсутність у матеріалах справи достовірних свідчень інтоксикації будь-якою речовиною; слід розглядати, як захисну. В цілому особистість випробуваної характеризується певною дисгармонічністю, поєднанням суперечливих рис: так, з одного боку, відзначається демонстративність, що передбачає достатню здатність до витіснення емоційно-негативних переживань, з іншого боку схильність до застрявань. Емоційний стан випробувальної в момент скоєння злочину може бути кваліфіковано як стан емоційного напруження, ситуаційно обумовлений, що не досягає афективної глибини, що виник ситуаційно на тлі алкогольного сп`яніння, якогось юридично значущого емоційного стану, який би міг істотно вплинути на її свідомість і діяльність, у підекспертної в досліджуваній справі ситуації не відзначалося. Кримінальні дії випробуваної при здійсненні інкримінованого їй діяння відповідають психологічним закономірностям і поведінковому стереотипу звичайного емоційного реагування у важких ситуаціях. У стані фізіологічного афекту в момент скоєння злочину випробувана не перебувала. У теперішній час ОСОБА_9 на хронічне психічне захворювання, недоумство та інший хворобливий стан психіки не страждає, здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними, може приймати участь у слідчих діях та предстати перед судом. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує ( т. 1 а.с.202-207);

- висновком експерта №84 від 05 лютого 2018 року, згідно якого на поверхнях руків`я розкладного ножа, вилученого за місцем мешкання у ОСОБА_9 слідів папілярних (слідів пальців рук та долонних поверхонь) узорів не виявлено ( т. 1 а.с.209-214). Вказаний висновок свідчить про ймовірність знищення слідів рук та крові з руків`я досліджуваного ножа;

- лікарським свідоцтвом про смерть №407 від 27 грудня 2017 року, згідно якого причина смерті ОСОБА_10 є травма серця з крововиливом в надколо серцеву сумку. Напад з використанням гострого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкодження (т. 1 а.с.216);

- висновком експерта №64 від 04 травня 2018 року, згідно висновкам якого на клинку розкладного ножа, наданому на дослідження виявлено клітини з ядрами з домішкою крові та збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_10 . Генетичні ознаки клітин з домішкою крові, виявлених на руків`ї розкладного ножа є змішаними, збігаються між собою та містять генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_10 , та ОСОБА_9 ( т. 1 а.с.224-234);

- висновком експерта №65 від 24 квітня 2018 року, згідно з яким встановлено генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_9 ( т. 1 а.с.237-243);

- висновком експерта №66 від 03 травня 2018 року, згідно з яким генетичні ознаки клітин з домішкою крові, виявлених у піднігтьовому вмісті нігтьових зрізів правої руки потерпілого ОСОБА_10 є змішаними, містять ознаки зразка крові потерпілого ОСОБА_10 та обвинуваченої ОСОБА_9 (т. 2 а.с.2-12);

- висновком експерта №70 від 25 квітня 2018 року, згідно з висновками якого встановлено генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_10 (т. 2 а.с.15-21);

- висновком експерта №146 від 15 травня 2018 року та фототаблицею до нього, згідно з висновками якого на кофті потерпілого ОСОБА_10 виявлено: дві ділянки просочування матеріалу, що утворені у наслідок просочування матеріалу червоно-коричневою рідиною, схожою з кров`ю; шість груп ділянок просочування матеріалу, що утворені у наслідок просочування матеріалу червоно-коричневою рідиною, схожою з кров`ю; і група помарок, які утворені у наслідок контакту матеріалу з поверхнею, забрудненою червоно-коричневою рідиною, схожою з кров`ю (т. 2 а.с.22-27);

- висновком експерта №303 від 06 липня 2018 року та фототаблицею до нього, згідно з висновками якого на кофті потерпілого ОСОБА_10 виявлено: на правій та лівій поличці - по одному колото-різаному пошкодженню, утвореному плоским колючо-ріжучим знаряддям типу ножа, який має виражений обушок, лезо і ширину слідоутворюючої частини клинка не більше 2.3-2.8см (для різних пошкоджень); і групу з двох пошкоджень, що мають групові властивості колото-різаних і які могли бути утворені плоским колючо-ріжучим знаряддям типу ножа, що має ширину слідоутворюючої частини клинка не більше 2.4 см ( найбільш ймовірно, що обидва ці ушкодження могли бути утворені одномоментно, в результаті одноразового впливу, при пошкодженні клинка по складці матеріалу). Досліджені пошкодження могли бути заподіяні клинком представленого ножа (т. 2 а.с.28-33).

Суд критично оцінює покази ОСОБА_9 та позицію сторони захисту щодо кваліфікації дій обвинуваченої, як перевищення меж необхідної оборони за ст. 118 КК України.

Так, з показань обвинуваченої ОСОБА_9 вбачається, що вона хоча і не визнає своєї вини у вчиненому злочині, зазначаючи що умислу на вбивство не мала, однак, не заперечувала того, що завдала ОСОБА_10 удари ножем в область грудної клітини, але зробила це під час захисту від нападу та можливого зґвалтування, проте версія обвинуваченої щодо нападу на неї зі сторони потерпілого ОСОБА_10 або інших осіб не підтверджена жодним із досліджених судом доказів. Доводи обвинуваченої про те, що потерпілий застосував у відношенні неї насильство та зґвалтував її, спростовуються результатами проведеної судово-медичної експертизи (висновок №3331/170-Д від 17 січня 2018 року) відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця лівого плеча. Дівоча пліва у ОСОБА_9 порушена давно. Свіжих ушкоджень в ділянці зовнішніх статевих органів і заднього проходу не виявлено. У мазках і тампоні з вмістом піхви ОСОБА_9 , сперматозоїди не знайдені.

Разом з тим, показання свідків сходяться у тому, що обвинувачена весь вечір вживала різноманітні алкогольні напої і таким чином спростовуються твердження обвинуваченої, що саме від коктейлю чорного кольору вона втратила відчуття свідомості та пам`ять.

Не на користь вказаної версії обвинуваченої також свідчить і те, що вона самостійно без примусу сіла разом з ОСОБА_10 до автомобіля та допомоги у водія не просила і лагідно спілкувалася з загиблим. Суд відкидає покази обвинуваченої щодо відсутності умислу на позбавлення життя потерпілого, оскільки після спричинених тілесних ушкоджень потерпілому та розуміючи невідворотність настання його смерті, обвинувачена не вжила жодних заходів щодо надання медичної допомоги потерпілому, натомість втікла з місця вчинення злочину і не мала наміру повідомляти органи поліції про вчинений щодо неї статевий злочин та лікаря гінеколога не зверталася.

Враховуючи спосіб нанесення тілесних ушкоджень, знаряддя злочину, інтенсивність, кількість та локалізацію поранень, які ОСОБА_9 потерпілому завдала у життєво важливі органи, а також поведінку обвинуваченої, будь-яких сумнівів у тому, що при вчиненні злочину вона діяла з прямим умислом на вбивство, тобто бажав настання смерті потерпілого ОСОБА_10 , немає. Допитаний у судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_29 пояснив, що в момент нанесення удару потерпілий ОСОБА_10 перебував на відстані витягнутої руки від ОСОБА_9 . Тобто вказані пояснення спростовують твердження ОСОБА_9 , що загиблий її тримав та намагався зґвалтувати.

Аналізуючи обставини справи, встановлені судом, доводи та пояснення обвинуваченої та законодавчу базу, якою врегульовано дії обвинуваченої з огляду на наведені нею обставини вчиненого нею злочину та встановлені судом, слід зазначити наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Відповідно до абз. 2, 3 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону», стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

До того ж, стан необхідної оборони існує протягом суспільного небезпечного посягання, яке має початковий і кінцевий момент, а також лише за умови необхідності негайного відвернення або припинення такого посягання. Необхідність негайного відвернення або припинення суспільного небезпечного посягання виникає там і тоді, де і коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди посягаючому, загрожує негайною і невідворотною шкодою для правоохоронюваних інтересів.

З огляду на ч. 3 ст. 36 КК України, перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Суд зазначає, що особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлене й іншими мотивами, наприклад: наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо. Проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, яка перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів.

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Частина 1 статті 115 КК України передбачає відповідальність за умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, тобто за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
З об`єктивної сторони даний злочин характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідком, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.

В основі розмежування умисного вбивства (ч.1 ст.115 КК України) та умисного вбивства при перевищенні меж необхідної оборони (ст.118 КК України) перебуває мотив діяння захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

З досліджених судом доказів є очевидним, що дійсно у обвинуваченої та потерпілого виникла конфліктна ситуація, коли ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_9 вступити в статевий контакт не природним шляхом, в ході якої обвинувачена, об`єктивно не перебуваючи у стані необхідної оборони умисно, діючи на ґрунті особистих неприязних відносин, заподіяла потерпілому умисні тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння, що призвело до смерті потерпілого. Але суд звертає увагу що до моменту нанесення ушкоджень ОСОБА_10 , з показів самої обвинуваченої передувало два статевих акту, протягом яких ОСОБА_9 не чинила загиблому опору, тобто вбачається розрив в часі, між початком посягання на статеву свободу ОСОБА_9 та нанесенням тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

З вищевикладеного вбачається, що доводи обвинуваченої про те, що даний злочин вона вчинила у стані необхідної оборони є хибними, оскільки за відсутності реального посягання на життя та гідність - відсутні підстави для необхідної оборони та відповідно і для її перевищення, а тому дії обвинуваченої суд кваліфікує за ч.1 ст.115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_9 , згідно ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Обвинувачена ОСОБА_9 за місцем проживання характеризується як особа на яку скарг до сільської ради не надходило, має молодий вік, раніше не судима, вчинила навмисний особливо тяжкий злочин проти життя людини, а тому суд вважає можливим призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України та судових витрат відповідно до ст. 124 КПК України.

Питання щодо забезпечення заходів кримінального провадження у виді арешту вирішити на підставі ст. 174 КПК України.

Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_9 залишити без змін.

Цивільний позов по справі заявлений не був.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 368, 370, 374 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

ОСОБА_9 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_9 залишити попередній тримання під вартою.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_9 обчислювати з 27 грудня 2017 року, тобто з моменту затримання.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати за проведення експертиз у загальному розмірі 19321,10 (дев`ятнадцять тисяч триста двадцять одна гривня десять копійок) грн.

Речові докази по справі, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Уставіського ВП Біляївського ВП ГУ НП в Одеські області: жіночі кросівки білого кольору, жіночу куртку коричневого кольору з капюшоном, жіночі труси червоного кольору, бюстгальтер червоного кольору повернути ОСОБА_9 за належністю; паперовий браслет червоного кольору з написом « НОМЕР_1 , розкладний ніж з рукояткою світлого кольору на поверхні якої маються полоси чорного кольору, змив з внутрішньої ручки лівих задніх дверей, змив з внутрішньої ручки правих передніх дверей, змив з внутрішньої ручки правих задніх дверей, паперова пачка від цигарок «Парламент», змив з внутрішньої ручки лівих передніх дверей, полімерну пляшку з написом «Пепсі», полімерну пляшка з написом «Моршинська», пачку цигарок «Vogue» з 4 сигаретами, 30 шт. недопалків знищити; спортивну чоловічу кофту синього кольору на передній частині якої мається напис «sweatsuit», зливну систему кухонної раковини, мобільний телефон «Самсунг» чорного кольору, гроші в сумі 42009 гривень, джинсові брюки синього кольору з ременем, дубльонка чорного кольору, брюки чорного кольору, кепка коричневого кольору, труси синього кольору, помпову рушницю чорного кольору - повернути за належністю спадкоємцям ОСОБА_10 ; ключ запалення, куртку червоного кольору повернути власнику за належністю.

Скасувати арешти, застосовані ухвалами слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 27 грудня 2017 року та 28 грудня 2017 року.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженою ОСОБА_9 з часу вручення вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3