ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/656/20 Справа № 185/9914/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001961 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2019 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народилася в с. Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений проситьскасувати вирок суду як незаконний і необґрунтований у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в частині призначення покарання, та постановити новий вирок, яким призначити йому покарання із застосуванням положень статті 75 КК України.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при призначенні йому покарання, суд першої інстанції не всі врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме: повне відшкодування спричиненої потерпілій матеріальної шкоди та активне сприяння розкриттю злочину, що підтвердилось в ході судового розгляду.
Вказує на те, що суд не належним чином врахував його характеристику, яка має велике значення для призначення йому покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України, що буде достатнім для його виправлення.
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік; також вирішено питання щодо стягнення судових витрат та речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_7 , 03 жовтня 2019 року о 19 годині 00 хвилин, більш точної дати судом не встановлено, знаходячись за адресою своєї реєстрації та фактичного проживання в будинку АДРЕСА_1 , маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 діючи умисно, таємно, шляхом вільного доступу, викрав телевізор марки SONY модель KDL40R473А, вартістю 25 550 гривень, що належать ОСОБА_8 , та з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості злочину; дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, має постійне місце проживання, а також, що викрадене повернуто власнику; обставини, що пом`якшують покарання - визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину; обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочинів.
У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції враховані обставини, на які посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі, при призначенні покарання, а саме, повернення викраденого майна потерпілій та активне сприяння розкриттю злочину, а тому вказані обставини не підлягають повторному врахуванню.
Крім того, колегія суддів вважає, що вказані обвинуваченим обставини не можуть бути підставами для призначення йому покарання із застосуванням ст.ст. 75, 69 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, а також наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого - рецидив злочинів, особи обвинуваченого, який раніше судимий, характеризується посередньо, не працює, виправлення ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
З урахуванням викладеного, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, ОСОБА_7 не наведено, а тому підстави для застосування більш м`якого покарання відсутні.
Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в мінімальному його розмірі.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог його апеляційної скарги, вважаючи доводи обвинуваченого не обґрунтованими.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2019 року залишити без задоволення.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4