Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/817/20
Номер провадження: 1-кп/511/132/20

25.05.2020 року колегія суддів Роздільнянського районого суду Одеської області в складі:
судді-доповідач - ОСОБА_1
суддів: - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_4 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
перекладача - ОСОБА_8 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000192 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.10.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.305 та ч.3 ст.307 КК України,
ВСТАНОВИВ:
18 травня 2020 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області з прокуратури Одеської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000192 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.10.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.305 та ч.3 ст.307 КК України.
Ухвалою суду від 18 травня 2020 року по вказаному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.
В ході досудового розслідування, обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк застосування якого спливає 29.05.2020 року.
19 травня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання прокурора, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , яке прокурор підтримав у судовому засіданні та в обґрунтування якого зазначив, що громадянин ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, та які відносяться до особливо тяжких злочинів. Крім того, обвинувачений є громадянином республіки Молдова, яка безпосередньо межує з Одеською областю та невизнаною республікою Придністров`я, не має соціальних зв`язків на території України, а також постійного місця роботи та реєстрації, та будь-якого майна на території України. Окрім цього, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор зазначив суму застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Крім того, у кримінальному провадженні наявні свідки вчинення зазначених кримінальних правопорушень, які у судовому засіданні не допитані та матеріали досудового розслідування щодо них судом не досліджені, що у сукупності вказує на наявність реальних ризиків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також, перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_6 може продовжити здійснювати злочинну діяльність направлену на незаконний обіг особливо небезпечних наркотичних засобів чи психотропних речовин, оскільки він не мав постійного місця роботи, а збут наркотичних засобів та психотропних речовин був єдиним джерелом доходів.
У свою чергу, адвокат ОСОБА_7 надав на адресу суду заперечення на клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З даного заперечення вбачається, що ОСОБА_6 має посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 (ІПН - НОМЕР_2 ), мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , а також навчався та отримав посвідчення водія в м. Одесі. Крім цього, ОСОБА_6 страждає хронічним захворюванням, проходить лікування в місті Одеса. Тобто, ОСОБА_6 має міцні зв`язки в Україні, у зв`язку з чим у обвинуваченого відсутній намір переховуватися від суду, оскільки він визнає свою вину, сприяє слідству, та має місце проживання в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , яку винайняла його мати ОСОБА_9 .. Застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є надмірно суворою мірою та він не має можливості сплатити заставу, оскільки не працює і не має джерел для існування.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку адвоката та просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, суд прийшов до наступних висновків.
Згідно частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
При розгляді даного клопотання колегія суддів вважає необхідним зазначити, що Конституційний Суд України вважає, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом.
Така позиція Конституційного Суду України узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України" вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України" вказав на порушення пункту 3 статті 5 Конвенції національними судами України, які часто обґрунтовують продовження строку тримання під вартою однаковими підставами протягом всього періоду ув`язнення, та зазначив, що суди зобов`язані обґрунтовувати свої рішення про продовження строку тримання під вартою іншими підставами, які мають бути чітко вказані (пункт 99). Ненаведення судовими органами у своїх рішеннях будь-яких підстав, які дозволяють тримання особи під вартою протягом тривалого проміжку часу, є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленим у пункті 1 статті 5 Конвенції (пункт 36 рішення Європейського суду з прав людини від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України").
Відповідно до частини 2 статті 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно частини 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
У свою чергу, відповідно до положень частини 1 статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію та майновий стан; наявність судимостей; розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, тощо.
Згідно пункту четвертого частини другої статті 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Під час розгляду даного клопотання, колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.305 та ч.3 ст.307 та КК України.
Відповідно до положень Кримінального кодексу Україну, за вчинення злочину, передбаченого частиною 3 статті 305 КК України, санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Також, за вчинення злочину, передбаченого частиною 3 статті 307 КК України, санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Згідно положень статті 12 КК України, дані склади злочину за ступенем тяжкості відносяться до особливо тяжких злочинів.
З цього приводу колегія суддів вважає необхідним зазначити, що практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для тримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, в судовому засіданні прокурором було доведено, що ризики які були встановлені на досудовому слідстві не зменшились, та застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним.
Доводи сторони захисту щодо застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до уваги не приймаються, оскільки обвинувачений не має постійного місця проживання в Україні, є громадянином іншої держави, строк дії посвідки на постійне його проживання в Україні закінчився 17.04.2020 року.
На підставі викладеного, вислухавши учасників справи, колегія суддів приходить до висновку щодо задоволення даного клопотання.
Крім того, відповідно до частини 3 статті 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.
Згідно практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»). Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до частини 4 статті 182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Згідно пункту 3 частини 5 статті 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи матеріальне становище обвинуваченого, тяжкість кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується, суд вважає необхідним визначити заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний Бюджет на 2020 рік», установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні, з 1 липня - 2197 гривень, з 1 грудня - 2270 гривень.
Окрім цього, застосовуючи щодо обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави, суд вважає необхідним покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі Одеської області, без дозволу прокурора або повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади документи, що дають право на виїзд/в`їзд з України; утримуватись від спілкування із особами допитаними як свідками, в рамках даного кримінального провадження; носити електронний засіб контролю.
Відповідно до положень частини 4 статті 202 КПК України, підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення, під вартою в якому знаходиться підозрюваний, обвинувачений, негайно здійснює розпорядження про його звільнення з-під варти та повідомляє про це усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю, а якщо застава внесена під час судового провадження, - прокурора та суд. Перевірка документа, що підтверджує внесення застави, не може тривати більше одного робочого дня. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 202, 315, 395 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.305 та ч.3 ст.307 КК України, у виді тримання під вартою в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України на строк 60 (шістдесят) днів - до 23.07.2020 року (включно).
Одночасно визначити розмір застави у межах 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 630600 (шістсот тридцять тисяч шістсот гривень) у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.
Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.
У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі Одеської області, без дозволу прокурора або повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади документи, що дають право на виїзд/в`їзд з України; утримуватись від спілкування із особами допитаними як свідками, в рамках даного кримінального провадження; носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі ДУ «Одеський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Згідно положень статті 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положення частини другої статті 392 щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019.
На підставі викладеного, дана ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області.

Суддя-доповідач : ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3