ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/4997/19
Провадження № 1-кп/362/194/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.06.2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000154 від 14.03.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Душанбе Республіки Таджикистан, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина Республіки Таджикистан, таджика, з середньою освітою, одруженого, офіційно непрацюючого, раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:
27.08.2019 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000154 від 14.03.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.05.2020 року обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 20.07.2020 року включно.

В судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не відпали та продовжують існувати, крім того ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні іншого кримінального правопорушення. Інші більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не забезпечать належну поведінку обвинуваченого, враховуючи наведене вище та не зможуть належним чином запобігти наведеним ризикам.

Від адвоката ОСОБА_7 до суду надійшло клопотання про заміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 із тримання під вартою на запобіжний захід домашній арешт.

Потерпіла ОСОБА_8 до суду не з`явилася надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, при винесенні міри покарання покладається на думку суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тр имання під вартою, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт. Вказати точно адресу місця проживання обвинувачений не зміг, але зазначив, що будинок за адресою АДРЕСА_1 ним проданий.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувати більш м`який запобіжних захід, а саме домашній арешт, оскільки прокурором не доведено ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Щодо клопотання про заміну запобіжного заходу іншого захисника поклався на розсуд суду.

Адвокат ОСОБА_7 до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення або слухання справи у його відсутності не надіслав.

Суд, заслухавши клопотання прокурора, дослідивши клопотання про заміну запобіжного заходу, думку обвинуваченого його захисника, перевіривши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у Кодексі передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню судового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (частина третя статті 199 Кодексу).

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

У відповідності до положень ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення судового розгляду.

У відповідності до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з практикою застосування Європейським судом з прав людини пункту 3 статті 5 Конвенції після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (пункт 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України").

Отже, обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017).

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України".
Суд, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України, а саме: ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за яке покарання передбачено у виді позбавлення волі на певний строк, міцність соціальних зв`язків у місці його проживання, а саме те, що він одружений на громадянки Російської Федерації, яка проживає в Москві, не працевлаштований, доказів про те, що він має на утриманні малолітніх дітей, стороною захисту надано не було, є громадянином Республіки Таджикистан, його вік та стан здоров`я, а саме відсутність даних про тяжкі хвороби, інвалідності, який хоча і є раніше не судимим, на даний час не має місце проживання на території Київської області, оскільки зі слів обвинуваченого будинок в АДРЕСА_1 ним проданий в спростування вказаних доводів стороною захисту доказів не надано, як і не надано доказів іншого місця проживання на території Васильківського району, відсутність сталих зв`язків на території м. Василькова та Васильківського району, судове слідство по даному кримінальному провадженню триває, а тому ризики, передбачені ст.177 КПК України не відпали, в цьому аспекті, на переконання суду, є підстави вважати, що, не перебуваючи в умовах запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_4 може здійснити спробу ухилення від суду, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути призначено у разі доведення його винуватості у вчиненні злочину за умов перебування під кримінальним переслідуванням по іншому кримінальному провадженню, що свідчить про підвищену небезпеку протиправних дій останнього, а відтак такі обставини вимагають від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, що також узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, а також може незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження в якому свідки ще не допитані, що приводить до висновку, що жоден із інших, альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів, не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, а тому суд дійшов до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовженнязапобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 .

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, слід відмовити, оскільки стороною захисту, суду не було надано жодного належного доказу в підтвердження його слів, а також доказів, що зазначене в клопотанні адреса є дійсною.

Керуючись статтею 29 Конституції України, частиною 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., статтями 177, 183, 196, 197, 199, 331, 392 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі Київський слідчий ізолятор Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції терміном 60 діб, а саме до « 23» серпня 2020 року включно.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_7 про заміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення.

Текст ухвали проголошено 25.06.2020 року.

Суддя ОСОБА_9