Справа № 372/783/20
Провадження 1-кп-168/20
ухвала
Іменем України
19 червня 2020 року Обухівський районний суд Київської області в складі колегії суддів:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі: ОСОБА_4 ,
за участю прокурора: ОСОБА_5 ,
захисника: ОСОБА_6 ,
обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілої ОСОБА_10
перекладача: ОСОБА_11 ,
розглянувши у судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.257, ч.4 ст. 187, ч.5 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
25.02.2020 року до Обухівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.257, ч.4 ст. 187, ч.5 ст. 185 КК України, внесеному в ЄРДР за № 0001302.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, оскільки розгляд справи не закінчений а ризики через які було обрано дані запобіжні заходи не зменшились.

Потерпіла в судовому засіданні клопотання прокурора підтримала.

Захисник в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу, вказала, що ризики стороною обвинувачення не доведені, сама по собі тяжкість покарання не можу бути підставою для продовження дії найбільш суворого запобіжного заходу, обвинувачені мають постійні місця проживання, законно перебувають на території України, мають стійкі соціальні зв`язки, тому просила обрати запобіжний заході у вигляді застави.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтримали клопотання захисника про зміну запобіжного заходу просили звільнити їх з-під варти та відмовити в задоволені клопотання прокурора, вказали, що не збирається уникати суду.

Заслухавши прокурора, обвинувачених, захисника, потерпілу, суд приходить до висновку, що обрані обвинуваченим запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
23.04.2020 ухвалою колегії суддів Обухівського районного суду Київської області, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, були продовжені до 21.06.2020 включно.
Станом на цей час завершити судове провадження до спливу продовженого строку тримання обвинуваченого під вартою неможливо, оскільки розпочато лише судове засідання.
Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та додані стороною обвинувачення докази, а саме переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Крім того, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинувачених, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, оскільки сторона обвинувачення в повному обсязі довела суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на свободу.
Крім того, доводи про суворість існуючого запобіжного заходу суд вважає необґрунтованими, оскільки вони належно оцінені чинними судовими рішеннями при обранні та продовженні дії запобіжного заходу.

Переконливих доказів на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які приймались до уваги при обранні та продовженні дії обраних запобіжних заходів суду не подавалось. Посилання захисника на певну практику Європейського суду з прав людини суд вважає необґрунтованими, оскільки у цьому кримінальному провадженні зважаючи на сукупність наявних у справі доказів та враховуючи доводи всіх учасників процесу не вбачається достатньо підстав вважати тримання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 під вартою таким, що порушує їх право, передбачене ст.5 Європейської конвенції з прав людини, оскільки саме такі запобіжні заходи є обґрунтованими і достатніми для досягнення мети кримінального провадження.

Ризики, які враховувались судом при обранні запобіжного заходу залишаються актуальними, доводи захисту суд вважає непереконливими і необґрунтованими, а тому відсутні достатні підстави для зміни ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжних заходів, оскільки судом не здійснено допит потерпілих та свідків у цьому провадженні, а наявні ризики не зменшувались.

Враховуючи сукупність вказаних вище і повідомлених сторонами кримінального провадження обставин, суд вважає, що продовження тримання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 під вартою є виправданим, оскільки у даному випадку наявність конкретного суспільного інтересу щодо вирішення справи про вчинення суспільно небезпечного діяння превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Таким чином, вбачаються достатні підстави для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 183 ч.4 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави щодо злочинів вчинених із застосуванням насильства чи погрозою його застосування.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Однак, розглядаючи можливість застосування до обвинувачених альтернативних запобіжних заходів, враховуючи вищезазначене, тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, продовжити злочинну діяльність, на думку суду, є підставою для продовження ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 саме виключних запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не забезпечать виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків і їх належну поведінку, оскільки не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщенням обвинувачених, та не можуть запобігти наявним ризикам.

А отже, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та враховуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченим необхідно продовжити строк тримання під вартою терміном до шістдесяти днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 33, 176, 314,315,316 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, продовживши строк тримання під вартою до 17 серпня 2020 року, включно.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, продовживши строк тримання під вартою до 17 серпня 2020 року, включно.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишити тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, продовживши строк тримання під вартою до 17 серпня 2020 року, включно.

Ухвала в частині продовження запобіжних заходів відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 7-денний строк з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 22.06.2020.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2