07.02.2020 Єдиний унікальний номер 0418/3358/2012
ПОСТАНОВА

07 лютого 2020 року. Суддя Ленінського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 розглянувши матеріали кримінальної справи №70099043 за обвинуваченням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.358, ч.2 ст.364, ч.4 ст.27, ч.1 ст.369 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

17.07.2019 року автоматизованою системою документообігу суду, головуючим суддею для розгляду вказаної вище кримінальної справи визначено мене - суддю Ленінського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 .
Після ознайомлення з матеріалами кримінальної справи, мною з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 являючись депутатами Орлівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, мали відношення до прийняття рішення селищною радою у 2009 році про виділення земельної ділянки на території громади с.Орлівщина моїй дружині ОСОБА_4 ..
У зв`язку з чим, вважаю необхідним заявити про самовідвід від розгляду данної кримінальної справи.
Така моя позиція відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, якою передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом та гарантовано справедливий судовий розгляд.
За практикою Європейського суду з прав людини, яку суд застосовує як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві; судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений. З огляду на це, навіть зовнішні вияви можуть мати певне значення, або іншими словами, «правосуддя повинно не тільки здійснюватися, повинно бути також видно, що воно здійснюється» (зокрема, рішення ЄСПЛ від 09.11.2006 р. у справі «Білуга проти України»).
За положеннями статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013 р., неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді; суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.
Згідно з коментарем до наведеної статті Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 р. № 1, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. При цьому вказано, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи, як одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом, покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

На підставі викладеного та керуючись статтями 54,56,57 КПК України (в редакції 1960 року), суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відвестися від розгляду кримінальної справи №70099043 за обвинуваченням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.358, ч.2 ст.364, ч.4 ст.27, ч.1 ст.369 КК України.

Кримінальну справу №70099043 за обвинуваченням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.358, ч.2 ст.364, ч.4 ст.27, ч.1 ст.369 КК України, передати до канцелярії Ленінського районного суду м.Дніпропетровська для повторного розподілу автоматизованою системою документообігу суду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1