ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/788/20 Справа № 208/2166/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 грудня 2019 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, маючого неповнолітню дитину, без державної реєстрації проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 22.03.2017 Кіровським районним судом за ст.28 ч.2, ст.340 КК України до 3 років 10 місяців обмеження волі. На підставі ст.72 КК України звільнений від відбування покарання в зв`язку із фактичним відбуванням під час находження під вартою з 22.01.2015 року по 11.01.2016 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, у кримінальному провадженні № №0000556,
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
встановила:
Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 10.03.2019 року приблизно о 16.00 годині вийшовши із квартири, в якій мешкає, в під`їзд, побачив малознайомого ОСОБА_9 , який слідував за місцем свого мешкання, до квартири АДРЕСА_2 . Керуючись малозначним приводом, відчуваючи до останнього особисті неприязні відносини, ОСОБА_6 став вимагати від останнього зупинитись. Коли ОСОБА_9 зупинився на площадці в під`їзді будинку за вищевказаною адресою між 2-м та 3-ми поверхами, у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_10 приблизився до ОСОБА_9 та умисно, наніс удар кулаком правої руки в голову зліва останньому, який на той час, з метою запобігання нанесення ударів по голові, закрив рукою голову. Від нанесеного удару ОСОБА_9 мимоволі впав на підлогу на правий бік, а ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс удари ногами в сідниці та тулуб потерпілого, потім ухопив ОСОБА_9 за праву руку, став стягувати останнього по сходам, та в той час коли потерпілий ОСОБА_9 лежав на лівому боці на сходах, ОСОБА_10 умисно наніс удар ногою в живіт потерпілого ОСОБА_9 , та удар в голову та тулуб потерпілого. Після чого, ОСОБА_9 скориставшись тим, що ОСОБА_10 відволікся, підвівся та спрямував за місцем свого мешкання, звідки ОСОБА_9 був госпіталізований до КЗ «КМЛШМД» ДОР.

У результаті злочинних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді тупої травми живота з розривом селезінки, яка ускладнилась внутрішньочеревною кровотечею, які відносяться до тяжких тілесних пошкоджень, по ознаці небезпеки для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом закінчуються чи можуть закінчитися смертю.

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 грудня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки.

Відповідно до п.п.1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_6 в період випробувального терміну такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань апробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Звільнено ОСОБА_6 з-під варти в залі суду негайно, у зв`язку з засудженням до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Зараховано ОСОБА_6 у строк покарання, призначеного цим вироком, строк попереднього ув`язнення з 11.03.2019 року по 19.12.2019 року із розрахунку, передбаченого ч. 5 ст. 72 КК України в редакції закону від 18.05.2017 року, один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь КЗ Кам`янська міська лікарня швидкої допомоги Дніпропетровської міської ради витрати на лікування потерпілого ОСОБА_9 в сумі 10 945,63 грн.

Вирішено долю судових витрат.

Прокурор не погодився з даним вироком суду. В апеляційній скарзі просить його скасувати через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості.

Ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Посилається на те, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом недостатньо враховані ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, а також характер суспільної небезпеки правопорушення.

Вважає, що при призначені ОСОБА_6 покарання, судом недостатньо враховано дані, що характеризують особу обвинуваченого, шкоду, завдану діями останнього, здоров`ю потерпілого ОСОБА_9 , незважаючи на його думку, про призначення ОСОБА_6 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Тому суд необґрунтовано звільнив обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням.

Під час апеляційного перегляду справи прокурор підтримала вимоги апеляційної скарги, просила їх задовольнити.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали вирок суду законним та обґрунтованим. Обвинувачений також пояснив, що в день події, потерпілий порушував громадський порядок, відправляючи природні потреби в під`їзді. Він зробив останньому зауваження, потім вони побилися.

Потерпілий залишив вирішення питання про задоволення апеляційної скарги прокурора на розсуд суду.
В судових дебатах учасники кримінального провадженні підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані не в повному обсязі.

Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема:

- подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

- винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

- обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно п.2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вирок зазначаються:

2) у разі визнання особи винуватою, зокрема:

- формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення;

- статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений;

- докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів;

- мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, викладаючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 визнано винуватим зазначив, що 10.03.2019 року о 16.00 год. ОСОБА_6 вийшовши в під`їзд, де побачив малознайомого ОСОБА_9 та керуючись малозначним приводом, відчуваючи до останнього особисті неприязні відносини, став вимогати ОСОБА_9 зупинитися. У ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.

Колегія суддів зазначає, що встановлення мотиву і мети при заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження є обов`язковим, оскільки у ряді випадків наявність певних мотиву чи мети є підставою для кваліфікації такого діяння за іншими статтями КК України.

Між тим, суд першої інстанції зазначивши, що керуючись малозначним приводом, у ОСОБА_6 раптово виникли неприязні відносини, не встановив, чим саме були викликані неприязні відносини, на ґрунті чого вони виникли, що було для цього підставою. При цьому малозначний привід із суб`єктивної сторони утворює інший склад злочину, а не той, у вчиненні якого ОСОБА_11 визнаний винним о тягне за собою іншу правову кваліфікацію протиправних дій винної особи. Не навівши відповідних обґрунтувань, суд обмежився лише тим, що неприязні відносини мали місце.

Водночас, відсутність хоча б одного з елементів суб`єктивної сторони виключає склад злочину.

В судовому засідання апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_9 стверджував, що з обвинуваченим до події стосунки не з`ясовував, знайомий не був, своєю поведінкою не давав приводу для з`ясування відносин, оскільки нещодавно став орендувати квартиру в зазначеному під`їзді, що в день події громадський порядок не порушував. Зустрівши обвинуваченого, той став пред`являти йому претензії, пов`язані з порушенням громадського порядку.

При наявності таких суперечливих даних у висновках суду щодо мотиву скоєного злочину свідчить про неповноту судового розгляду і відповідно до вимог ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

В зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вироку і призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції.

У зв`язку із скасуванням вироку суду першої інстанції і призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів, не вирішує наперед питання, про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірності або недостовірності доказів, переваги одних доказів над іншими, застосуванням судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції слід усунути зазначені в ухвалі порушення вимог процесуального закону, які стали підставою для скасування вироку суду, всебічно, повно та неупереджено дослідити доводи сторін захисту і обвинувачення, викладені в апеляційній скарзі, дати їм належну оцінку та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам закону.

Колегія суддів зазначає, що при підтвердженні винуватості ОСОБА_6 в в тому є обсязі обвинувачення за ч. 1 ст. 121 КК України, покарання із застосуванням підстав, передбачених ст. 75 КК буде занадто м`яким.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_12 - задовольнити частково.
Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 грудня 2019 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4