1Справа № 335/1548/20 1-кс/335/1388/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 погоджене із прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

До Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя, надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 погоджене із прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000425 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2019 року.

У клопотанні зазначено, що управлінням Головного управління Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000425, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

До СУ ГУНП в Запорізькій області надійшла інформація про те, що невстановлені особи займаються збутом наркотичних засобів та психотропних речовин на території Запорізької області.

Під час проведення досудового розслідування 19.03.2020 в період часу з 14:29 до 15:48 було проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого, було виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 400 (чотириста) гривень, купюрами номіналом 200 (двісті) гривень: 1) ЄА 0972592; 2) СГ 8288270.

Орган досудового розслідування вважає необхідним накласти арешт на вищевказані предмети (об`єкти) з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Окрім цього вищевказані речові докази є засобом вчинення кримінального правопорушення.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вищевказане вилучене під час обшуку має суттєве значення для встановлення обставин, з метою збереження речових доказів слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна.

Слідчий підтримав клопотання про арешт майна, про що зазначив в поданій заяві.

Власник майна у судове засідання з розгляду клопотання не з`явився.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000425. відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 263 ч. 2 ст. 307 КК України.

Під час проведення досудового розслідування 19.03.2020 в період часу з 14:29 до 15:48 було проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого, було виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 400 (чотириста) гривень, купюрами номіналом 200 (двісті) гривень: 1) ЄА 0972592; 2) СГ 8288270.

Згідно ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його чинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученими.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому діючим КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у діючим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з положенням ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 діючого КПК України.

Згідно з положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вилучені грошові кошти в сумі 400 (чотириста) гривень, купюрами номіналом 200 (двісті) гривень: 1) ЄА 0972592; 2) СГ 8288270, є речовими доказами у кримінальному провадженні, так як зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, та мають доказове значення для доведення обставин.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, виникла необхідність у накладенні арешту на майно.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення, а також зважаючи на те, що зазначене у клопотанні майно в подальшому може бути використано як доказ, вважаю за необхідне клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 погоджене із прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти в сумі 400 (чотириста) гривень, купюрами номіналом 200 (двісті) гривень: 1) ЄА 0972592; 2) СГ 8288270, які вилучені 19.03.2020 слідчим СУ ГУНП капітаном поліції ОСОБА_5 , під час проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду на протязі 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1