19.12.2019 Єдиний унікальний номер 205/4689/19
Провадження №1кп/205/852/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року Ленінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Дніпро, об`єднанні кримінальні провадження, які зареєстровані в ЄРДР за №0001480 від 06 травня 2019 року та за №0001587 від 15 травня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.П`ятигорська Російської Федерації, громадянина України, освіта середня, не одруженого, раніше засудженого: 16.09.2014 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська за ст.186 ч.1, 186 ч.2, 15 ч.3-186 ч.2 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі; 22.12.2014 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ст.186 ч.2 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі; 08.08.2019 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ст.15 ч.2-185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі; не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за ч.2 ст.186 КК України та вчиняючи злочин повторно, 30 квітня 2019 року, приблизно о 14 годині 10 хвилин, знаходився в приміщенні салону краси «Бьюті 639 Стріт», розташованого по вул.Велика Діївська 111Р, де побачив на столі мобільний телефон, після чого у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у зазначеному місці, обвинувачений ОСОБА_4 , переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, із корисливих міркувань, взяв зі столу, таким чином викрав мобільний телефон «Мейзу М5 М611Н», вартістю 1720 грн., який належить потерпілій ОСОБА_5 , після чого з місця злочину зник, завдавши потерпілій майнову шкоду на зазначену суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність та вчиняючи злочин повторно, обвинувачений ОСОБА_4 , 14 травня 2019 року, приблизно о 18 годині, знаходився в приміщенні парикмахерської «Времена года», розташованого по вул.Моніторна 2, де побачив на столі мобільний телефон, після чого у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у зазначеному місці, обвинувачений ОСОБА_4 , переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, із корисливих міркувань, взяв зі столу, таким чином викрав мобільний телефон «Samsung Duos SM-G361H/DS», вартістю 1559 грн.35 коп., який належить потерпілій ОСОБА_6 , після чого з місця злочину зник, завдавши потерпілій майнову шкоду на зазначену суму.

Допитаний в якості обвинуваченого, ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся за вчинене та підтвердив суду, що дійсно він, при вказаних в обвинувальному акті обставинах, у вказаних місцях та часі, викрав майно потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а саме: мобільні телефони «Мейзу» та «Самсунг», вартістю 1720 грн. та 1559 грн.20 коп., якими розпорядився на власний розсуд.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит потерпілих та свідків в судовому засіданні, а також дослідження письмових доказів та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого.
Таким чином, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст.12 КК України, належать до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, характеризується позитивно, неповнолітніх дітей на утриманні не має, відшкодував завдану шкоду.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачене законом, судом не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 серпня 2019 року був засуджений за ст.15 ч.2-185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі та до ухвалення зазначеного вироку вчинив інші злочини, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне призначити йому покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України, поглинувши призначеним покаранням покарання, призначене за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2019 року.
На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта при проведенні судових товарознавчих експертиз у сумі 150 грн. та 314 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік та два місяці.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, призначити покарання за сукупністю злочинів, поглинувши призначеним покаранням покарання у виді одного року позбавлення волі, призначене за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2019 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на один рік та два місяці.

Строк покарання ОСОБА_4 відраховувати з 30 травня 2019 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні:

-судово-товарознавчої експертизи №1727 від 27 травня 2019 року в розмірі 150 гривень;

-судово-товарознавчої експертизи №2940-19 від 26 червня 2019 року в розмірі 314 гривень.

Речові докази, якими було визнано:

- ксерокопію «Договору про надання фінанського кредиту під заставу №5.37269/1» від 01.05.2019 року залишити в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон «Мейзу М5 М611Н» - залишити за належністю у потерпілої ОСОБА_5 ;

- CD-R диск з відеозаписом, залишити в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон «Samsung Duos SM-G361H/DS» - залишити за належністю у потерпілої ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1