Провадження № 1-кс/752/3152/20
У Х В А Л А

21 квітня 2020 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000755 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , в якому просить накласти арешт на майно, а саме частину нежилих приміщень з АДРЕСА_1 , які відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належать ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтоване наступним.

У провадженні слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000755 від 02.02.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановлений слідством день та час, невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою між собою, намагаються шахрайським шляхом заволодіти об`єктами нежилих приміщень по АДРЕСА_2 , частина яких на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що 19.04.2018 ОСОБА_5 уклав договір купівлі-продажу частини нежитлового приміщення з АДРЕСА_3 з ОСОБА_6 . Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_7 . Під час придбання заявником вищезазначеного майна жодних обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно внесено не було.

ОСОБА_6 придбала вказані нежитлові приміщення у ОСОБА_8 10.02.2015 уклавши договір купівлі-продажу який посвідчено приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_9 .

В ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_8 було укладено кредитний договір № 7/Ф від 15.02.2008 з АБ «Український Бізнес Банк». Додатково, 15.02.2008 ОСОБА_8 з АБ «Український Бізнес Банк» було укладено іпотечний договір, згідно умов якого остання забезпечила предметом іпотеки своє зобов`язання за виконання нею, як боржником усіх зобов`язань в повному обсязі, що виникли з кредитного договору № 7/Ф від 15 лютого 2008 року нежилими приміщеннями з № 1 по АДРЕСА_4 , загальною площею 126.2 кв. м.

08.02.2014 року між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ТОВ «Велес-Д» було укладено Договір факторингу № 2, відповідно до якого ПАТ «Український Бізнес Банк» відступило ТОВ «Велес-Д» право вимоги за договором іпотеки (посвідченим 15 лютого 2008 року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_9 та зареєстрованим в реєстрі за № 2563), який посвідчений 08.12.2014 року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі за № 6642.

Після цього, ТОВ «Велес Д», 09.02.2015 звернулось до приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_9 з заявою про вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про іпотеку та запис про обтяження у зв`язку з повним виконанням ОСОБА_8 своїх зобов`язань за кредитним договором № 7/Ф від 15.02.2008, на підставі якої ОСОБА_9 10.02.2015 було внесено відомості до Державного реєстру іпотек про припинення іпотеки.

Відповідно до глави 6 договору іпотеки від 15.02.08р. право застави і відповідно цей договір припиняє чинність у разі, зокрема, погашення основного зобов`язання забезпеченого цією іпотекою.

Отже, на момент продажу приміщення як ОСОБА_6 , так і заявниці - іпотека була припиненою, крім того в розділі «Відомості з державного реєстру іпотек» - інформація була відсутня.

У подальшому, договір факторингу № 2, укладеного між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ТОВ «Велес-Д» рішенням уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український Бізнес Банк» № 4 від 30.11.2015 року було визнано нікчемним.

ПАТ «Український Бізнес Банк» звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до ТОВ «Велес-Д» про визнання недійсним договору факторингу № 2 від 08.12.2014 та договору про відступлення права вимоги від 08.12.2014 за договором іпотеки. Рішенням Господарського суду м. Києва в даному позові було відмовлено повністю.

Не погодившись зі вказаним рішенням, ПАТ «Український Бізнес Банк» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, за результатами розгляду якої суд виніс постанову № 910/32311/15 від 14.11.2016, якою постановив апеляційну скаргу задовольнити, визнати недійсним договір факторингу № 2 від 08.12.2014, договір про відступлення права вимоги від 08.12.2014 за договором іпотеки та зобов`язав ТОВ «Велес-Д» повернути документи згідно переліку.

28.11.2018 державним реєстратором ОСОБА_10 комунального підприємства «Світоч» було внесено до реєстру запис про скасування запису про припинення іпотеки, а 29.11.2018 внесено запис про іпотеку на підставі постанови Київського апеляційного господарського суду від 14.11.16р. у справі № 910/32311/15.

29.11.2018 у реєстрі зареєстровано нового іпотекодержателя ТОВ «ФК «Паритет» за кредитним договором від 29 листопада 2018 року на підставі договору факторингу та договору про відступлення права вимоги, укладені цією ж датою між ПАТ «Український бізнес банк» та ТОВ «ФК «Паритет».

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2016 у справі № 910/32311/15 жодним чином не стосується правомірності та підстав для внесення приватним нотаріусом ОСОБА_9 запису про припинення іпотеки 10.02.15р. на підставі погашення боржником заборгованості, оскільки вказаним рішенням жодним чином не досліджувалось рішення державного реєстратора про внесення запису про припинення іпотеки та не визнавалась недійсною заява ТОВ «Велес Д» на підставі якої внесено такий запис. Крім того, рішення взагалі не стосується проведених реєстраційних дій, а, отже, не може слугувати підставою для скасування будь яких записів в реєстрі на його підставі.

22.12.2015 ПАТ «Український бізнес банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ОСОБА_11 звернулось до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, при цьому відповідачем у справі є ОСОБА_6 , а третьої особою без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_8 .

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18.09.17р. вказаний позов задоволено судом.

Разом з тим, під час розгляду даної справи приміщення було відчужене ОСОБА_5 (1/2) та ОСОБА_12 за договором купівлі-продажу від 19.04.2017 між ОСОБА_6 (продавець) та ОСОБА_12 (покупець -1) та ОСОБА_5 (покпець-2).

Відповідно до п. 1.3 вказаного договору продавець гарантує, що відчужувані нежилі приміщення не перебувають під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь якими фізичними або юридичними особами, державними органами та державою, а також не є предметом обтяження чи обмеження, передбаченого чинним законодавством України.

Крім того, жодних обтяжень нерухомого майна не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав. Про існуванням судових справ щодо приміщення також відомо не було.

В подальшому, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.12.2018 заяву ТОВ «ФК «Паритет» про заміну сторін виконавчого провадження задоволено та замінено сторону стягувача з ПАТ «Український бізнес банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Паритет», сторону боржника: з ОСОБА_6 на ОСОБА_12 та ОСОБА_5

04.01.2019 приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Крім того, приміщення вже виставлено на аукціон із датою закінчення торгів 25.02.2019, про що свідчать роздруківки із мережі інтернет.

У випадку проведення аукціону з продажу майна, буде унеможливлено ефективний захист прав заявника, оскільки майно, яке є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та є об`єктом кримінальних дій, буде незаконно відчужене на користь нового власника.

Враховуючи викладене, з метою запобігання настання тяжких наслідків, недопущення відчуження майна із законного володіння, виникла необхідність у накладенні арешту на це майно.

Вивчивши зміст клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати; 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого, оскільки як вбачається з клопотання метою арешту майна у клопотанні зазначено збереження речових доказів, разом з тим до клопотання не долучена постанова про визнання зазначених нежилих приміщень речовим доказом та з обставин зазначених у клопотанні слідчого вбачаються лише цивільно-правові відносини.

Враховуючи вищевикладене слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для арешту майна, тому клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000755 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1