ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/4104/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/457/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ, Запорізької області, громадянина України, який має професійно технічну освіту, не працює, неодружений, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 03 березня 1994 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч.3 ст.140, ч.2 ст.81, ч.4 ст.213, ч.2 ст.187, ст.42, ст.43 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Звільнений 26 квітня 1997 року за відбуттям строку покарання;
- 15 лютого 1999 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.81 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. Звільнений 17 березня 2000 року за відбуттям строку покарання;
- 21 березня 2001 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.140 до 2 років позбавлення волі. 02 серпня 2001 перегляд вироку Вільнянським районним судом Запорізької області початковий строк скорочено до частини. На підставі ст. 7-А Закону України «Про амністію» від 05 липня 2001 призначено 9 місяців 3 дні. Звільнений 24 квітня 2002 року за відбуттям строку покарання.
- 23 квітня 2003 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч.2 ст. 185, ч. 2 ст.186, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 10 жовтня 2006 умовно достроково, не відбутий строк 4 місяці 28 днів.
-12 жовтня 2009 року Приморським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. Звільнений 18 березня 2010 року за відбуттям строку покарання.
-26 лютого 2008 року Бердянським міскрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;
-04 грудня 2008 року Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України приєднано не відбуте покарання Харківського районного суду Харківської області від 04 грудня 2008 року у виді позбавлення волі 6 місяців та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;
- 16 лютого 2011 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 25 квітня 2014 року умовно достроково, не відбутий строк 1 рік 6 місяців 25 днів;
- 22 червня 2015 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду від 16 лютого 2011 року, та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 7 місяців. Звільнений 15 листопада 2017 умовно-достроково, не відбутий строк 6 місяців 29 днів;
- 22 січня 2019 року вироком Бердянського міськрайонного судом за ч. 2, 3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.186, ст. 70, 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції з Бердянським міськрайонним судом Запорізької області;

обвинуваченого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з ДУ «Вільнянська УВП (№11)».

Захисник адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 вересня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком щодо нього Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 січня 2019 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 4 (чотири) місяці.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з 03 червня 2019 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_6 залишено без змін.
Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити, призначити обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`яке покарання, у задоволенні цивільних позовів відмовити.

Свої вимоги мотивує тим, що призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд не взяв до уваги те, що обвинувачений давав пояснення, приймав участь в слідчих експериментах та загалом в досудовому розслідуванні, є особою з інвалідністю, зробив висновки, бажає виховувати дітей, знаходиться у шлюбі.

Згідно з вироком суду, 27 квітня 2019 року приблизно об 11:00 годині, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , у обвинуваченого ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Для реалізації свого злочинного наміру на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_6 визначив квартиру АДРЕСА_3 . Після цього, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, будучи впевненим в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, використовуючи заготовку ключа та фрагмент фольги, шляхом відчинення замку вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_4 вказаного будинку, звідки таємно, повторно, викрав 1500 доларів США (в перерахунку на гривню 39915 гривень), 500 гривень, ноутбук «Acer Aspire E1-531» вартістю 4000 гривень, планшет «Irbis TZ87» вартістю 3000 гривень, небулайзер «Гамма» вартістю 536 гривень, а всього на загальну суму 47951 гривні, що належать потерпілій ОСОБА_9 . Після цього обвинувачений ОСОБА_6 з викраденим майном залишив місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 47951 гривні.
02 травня 2019 року приблизно об 11:00 годині, знаходячись біля будинку АДРЕСА_5 , у обвинуваченого ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Для реалізації свого злочинного наміру на таємне викрадення чужого майна обвинувачений ОСОБА_6 визначив квартиру АДРЕСА_6 . Після цього, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, будучи впевненим в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, використовуючи заготовку ключа та фрагмент фольги, шляхом відчинення замку вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_7 вказаного будинку, звідки таємно, повторно, викрав плазмовий телевізор «Samsung UE40MU6100» та пульт керування вартістю 18499 гривень, що належить потерпілій ОСОБА_10 .
Після цього, ОСОБА_6 з викраденим майном залишив місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 18499 гривень.
23 травня 2019 року, приблизно об 11:00 годині, знаходячись біля будинку АДРЕСА_8 , у обвинуваченого ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Для реалізації свого злочинного наміру на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_6 визначив квартиру АДРЕСА_9 . Після цього, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, будучи впевненим в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою невстановленого під час досудового розслідування та судового розгляду предмету, шляхом відчинення замку вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_8 вказаного будинку, звідки таємно, повторно, викрав сумку з-під ноутбуку вартістю 500 гривень, ноутбук «Asus U30S» вартістю 5000 гривень, планшет «Nomi Corsa 2» вартістю 3000 гривень, планшет «Samsung Galaxy Tab E» вартістю 8000 гривень, мобільний телефон «Samsung J7» вартістю 6000 гривень, пару золотих сережок 585 проби загальною вагою 1,44 грами вартістю 1500 гривень, срібний ланцюжок з ладанкою 925 проби загальною вагою приблизно 5 грамів вартістю 1000 гривень, а всього на загальну суму 25000 гривень, що належать потерпілому ОСОБА_11 .
Після цього, ОСОБА_6 з викраденим майном залишив місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на суму 25000 гривень.
23 травня 2019 року приблизно о 21:00 годині, обвинувачений ОСОБА_6 , проходячи біля будинку АДРЕСА_10 , через вікно побачив що у квартирі, яка розташована на другому поверсі вказаного будинку, не горить світло. Відразу після цього, обвинувачений ОСОБА_6 зайшов до будинку та підійшов до вхідної двері квартири АДРЕСА_11 , де почав оглядати замки вхідної двері та дзвонити в дзвінок, щоб впевнитись в тому, що в квартирі відсутні її мешканці, тобто вивчав майбутнє місце скоєння злочину та можливі способи проникнення до квартири. 24 травня 2019 року приблизно о 01:00 годині, ОСОБА_6 знову повернувся до будинку АДРЕСА_10 , після чого зайшов до будинку та підійшов до вхідної двері квартири АДРЕСА_11 . Далі, обвинувачений ОСОБА_6 подзвонив в дзвінок квартири, після чого впевнився в тому, що в квартирі відсутні мешканці, та реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, будучи впевненим в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, використовуючи заготовку ключа та фрагмент фольги, шляхом відчинення замку вхідних дверей за допомогою вказаних речей, проник до квартири АДРЕСА_12 , звідки таємно, повторно, викрав грошові кошти в сумі 1500 гривень, 100 Євро (в перерахунку на гривню 2938 гривень 49 копійок), 130 польських злотих (в перерахунку на гривню 928 гривень), сонцезахисні окуляри «Ray-Ban» вартістю 500 гривень, «Powerbank Trust» вартістю 500 гривень, золотий ланцюжок 585 проби вагою 4 грами вартістю 4000 гривень, золоту каблучку 585 проби вагою 3 грами, вартістю 3000 гривень, планшет «Pocket Book A7» вартістю 1000 гривень, а всього на загальну суму 14 366 гривень 49 копійок, що належать потерпілій ОСОБА_12 .
Після цього, обвинувачений ОСОБА_6 з викраденим майном залишив місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду на суму 14 366 гривень 49 копійок.
10 травня 2019 року приблизно об 11:00 годині, проходячи біля будинку АДРЕСА_13 , у обвинуваченого ОСОБА_6 виник умисел на вчинення крадіжки з квартири. З цією метою ОСОБА_6 зайшов до вищевказаного будинку та підійшов до вхідної двері квартири АДРЕСА_14 , де почав оглядати замок вхідної двері та дзвонити в дзвінок, щоб впевнитись в тому, що в квартирі відсутні її мешканці, після чого дійшов висновку, що в квартирі відсутні мешканці. Відразу після цього, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, будучи впевненим в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, використовуючи заготовку ключа та фрагмент фольги, шляхом відчинення замку вхідних дверей за допомогою вказаних речей, проник до квартири АДРЕСА_15 , звідки таємно, повторно, викрав плазмовий телевізор «LG Smart TV 32 LJ60» вартістю 9787 гривень, що належить потерпілій ОСОБА_13 .
Після цього, обвинувачений ОСОБА_6 з викраденим майном залишив місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_13 майнову шкоду на суму 9787 гривень.
17 травня 2019 року, приблизно о 18:00 годині, обвинувачений ОСОБА_6 , проходячи біля Бердянського міського палацу культури імені Шевченко Т.Г., що розташований за адресою: Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Італійська, буд. 57/10, побачив відкриті двері палацу культури, після чого зайшов до нього. Далі ОСОБА_6 підійшов до вхідної двері кабінету №33 та діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, будучи впевненим в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, використовуючи заготовку ключа та фрагмент фольги, шляхом відчинення замку вхідних дверей за допомогою вказаних речей, проник до вказаного кабінету, звідки таємно, повторно, викрав жорсткий диск «Maxtor M3 Portable» вартістю 2700 гривень, відеокамеру «Panasonic HC-V770» вартістю 10000 гривень, штатив «Velbon EX-547 Video N» вартістю 2000 гривень, а всього на загальну суму 14700 гривень, що належать потерпілому ОСОБА_14 .
Після цього, обвинувачений ОСОБА_6 з викраденим майном залишив місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_14 майнову шкоду на суму 14700 гривень.

Заслухавши доповідь судді; захисника-адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаних кримінальних правопорушень при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.185 КК України ніким з учасників провадження не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_8 про суворість призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які віднесені до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, є особою з інвалідністю 2 групи, за місцем проживання характеризується задовільно, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, досудову доповідь. Обставинами, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнав рецидив злочинів.

Обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, були враховані судом першої інстанції та стали підставою для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, що є наближеним до мінімального за санкцією ч.3 ст.185 КК України.

Також суд обґрунтовано призначив остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 із застосуванням положень ст.71 КК України - за сукупністю вироків, частково приєднавши до призначеного покарання невідбуту частину покарання за попереднім вироком щодо нього Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 січня 2019 року, а саме лише 2 місяці позбавлення волі з невідбутого покарання.
З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, кількості епізодів злочинної діяльності, особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, судимості не зняті і не погашені у встановленому законом порядку, раніше до обвинуваченого застосовувалось звільнення від відбування покарання та умовно-дострокове звільнення, однак ОСОБА_6 знову вчинив ряд злочинів у той час, в т.ч. коли відносно нього в провадження Запорізького апеляційного суду перебувало кримінальне провадження за апеляційної скаргою його захисника на попередній вирок суду від 22 січня 2019 року, що свідчить про те, що обвинувачений не зробив для себе належних висновків та на шлях виправлення не став, обвинувачений ніде не працює і законного джерела доходів не має, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного останньому покарання, в т.ч. і для застосування ст.69 КК України.

З огляду на фактичні обставини провадження і відомостей про особу обвинуваченого у сукупності, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання не можна вважати надто суворим.

Колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

Доводи, захисника, викладені в апеляційній скарзі, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Більш того, обставини, на які посилається захисник, щодо наявності у обвинуваченого дружини та знаходженні на його утриманні дітей, нічим не підтверджені.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про безпідставне задоволення судом цивільних позовів є також безпідставними, оскільки такі рішення судом не приймались, жодних коштів з обвинуваченого за вироком суду не стягнуто. Згідно з матеріалами провадження та вироком суду, цивільні позови потерпілими не заявлялись.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисникаадвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 вересня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.3 ст.185 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Дата документу 11.02.2020 Справа № 310/4104/19