печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

особи, відносно якої вирішується питання про видачу на запит іноземної держави, ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання першого заступника прокурора Київської області старшого радника юстиції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно

громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_4 , сина ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:
Перший заступник прокурора Київської області старший радник юстиції ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії обов`язків, покладених на громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_4 , сина ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивоване тим, що 06.12.2017 о 19 год. 40 хв. працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ», в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бехбахан Іран.

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09.12.2017 до ОСОБА_4 , в порядку ст. 583 КПК України застосовано тимчасовий арешт строком на 30 діб до надходження запиту іранської сторони про його видачу.

Відповідно до ордеру на арешт, виданого 23.08.2017 філією Громадською прокуратурою 10 району 3 (Ванак) м. Тегеран по справі №8900399, приписано арештувати ОСОБА_4 та доставити до правоохоронних органів Ірану.

Зазначена особа обвинувачується у вчиненні 23.02.2016 шахрайства та відмивання грошових коштів на суму 140.000.000.000 іранських реалів, за звинуваченням позивачів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Діяння інкриміновані ОСОБА_13 , підпадають під звинувачення передбачені ст.ст. 1, 2, 9 Закону по боротьбі з відмиванням грошей.

Міністерством юстиції України 03.01.2018 отримано запит компетентного органу Ісламської Республіки Іран про видачу ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності.

Проведення екстрадиційної перевірки стосовно Мохаммадіана Моджтаби Міністерством юстиції України відповідно до ст. 587 КПК України доручено прокуратурі Київської області.

Контроль за проведенням подальшої екстрадиційної перевірки здійснюється Генеральною прокуратурою України на підставі листа від 19.02.2018.

В ході екстрадиційної перевірки встановлено, що ОСОБА_14 20.07.2018 звернувся до Управління ДМС України в Київській області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Наказом УДМС України в Київській області від 09.08.2018 № 260/1 прийнято рішення про оформлення документів вказаної особи для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Відповідно до інформації Державної міграційної служби України, рішенням ДМС від 28.03.2019 № 103-19 Мохаммадіану Моджтабі відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

02.05.2019 ОСОБА_14 подав до Окружного адміністративного суду міста Києва позовну заяву про визнання протиправним та скасування рішення ДМС України, зобов`язання вчинити певні дії.

14.05.2019 Окружним адміністративним судом міста Києва відкрито провадження за позовом ОСОБА_15 до ДМС України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.03.2020 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення- відмовлено. Вказане рішення позивачем оскаржується в апеляційному порядку.

Вказані обставини унеможливлюють завершити екстрадиційну перевірку у встановлений строк, в зв`язку з чим Генеральною прокуратурою України відповідно до вимог ч. 2 ст. 587 КПК України продовжено строк екстрадиційної перевірки щодо громадянина Республіки Іран ОСОБА_4 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.01.2018 до громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_4 застосовано екстрадиційний арешт.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.04.2018 відмовлено у задоволенні клопотання щодо продовження застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України строком до 25.06.2018.

26.06.2018 ухвалою Печерського районного суду м. Києва в задоволенні клопотання прокуратури Київської області про продовження застосування запобіжного заходу вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 відмовлено.

02.07.2018 ухвалою Печерського районного суду м. Києва в задоволенні клопотання прокуратури Київської області про застосування запобіжного заходу вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 відмовлено.

25.09.2018 ухвалою Печерського районного суду м. Києва в задоволенні клопотання прокуратури Київської області про застосування запобіжного заходу вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 відмовлено.

Прокуратурою області на вищевказану ухвалу до Київського апеляційного суду подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.11.2018 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід особисте зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до прокурора Київської області за кожною вимогою, не відлучатись з м. Києва без дозволу прокурора, повідомляти прокурора про зміну свого місця проживання, строком два місяці з дня постанови ухвали.

Ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 18.01.2019, 14.03.2019, 10.05.2019, 08.07.2019, 05.09.2019, 01.11.2019, 24.12.2019 та від 19.02.2020 продовжено строк дії покладених обов`язків особистого зобов`язання до 18.04.2020.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.04.2020 у справі № 757/15464/20-к відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про продовження покладених обов`язків особистого зобов`язання на ОСОБА_4 , сина ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ).

Так, інкриміновані ОСОБА_13 правопорушення за законодавством України кваліфікуються за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України і є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк не менше 1 року.

Строки давності притягнення до відповідальності за вказані діяння не закінчилися.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала з підстав, наведених у клопотанні.

ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечували, посилаючись на його безпідставність. Зазначили, що в зв`язку з застосуванням смертної кари до ОСОБА_16 , вказана особа не може бути видана Ісламській республіці Іран в якій до нього застосують смертну кару, тому немає підстав для застосування до нього будь-якого запобіжного заходу.

Заслухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 17 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 1993 року, у відносинах один з одним при виконанні Конвенції Договірні Сторони користуються державними мовами цих сторін або російською мовою.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У відповідності до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 585 КПК України, за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).

Відповідно до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Разом з тим, в судовому засідання безпосередньо прокурор вказала на належну поведінку ОСОБА_4 , останній не ухиляється від органів прокуратури, працює, має постійне місце проживання, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для застосування заходу забезпечення відносно ОСОБА_4 .

При цьому, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_14 протягом тривалого часу перебував без запобіжного заходу та мав належну процесуальну поведінку. Будь-яких даних щодо порушення процесуальних обов`язків прокурором не надано та в судовому засіданні не доведено.

Керуючись ст. 177-179, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання першого заступника прокурора Київської області старшого радника юстиції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_4 , сина ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ) відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Вказана ухвала прочитана в залі суду, в тому числі і на перську мову, якою володіє ОСОБА_4 .

Слідчий суддя ОСОБА_1