ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11сс/807/162/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР в м.Мелітополь,
заявника ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»

Заявник ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 грудня 2019 року, якою скарга ОСОБА_6 на бездіяльність ТУ ДБР в м.Мелітополь повернута заявнику.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що заявник подав скаргу після спливу десятиденного строку та не надав доказів поважності пропуску строку для звернення до суду.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вказана ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки йому незрозуміло, які докази поважності пропуску строку він повинен надавати слідчому судді, так як лист ТУ ДБР від 25 листопада 2019 року він отримав 28 листопада 2019 року, зі змістом якого не погодився, у зв`язка із чим, 01 грудня 2019 року надіслав скаргу до слідчого судді. Таким чином, апелянт вважає, що скаргу на бездіяльність ТУ ДБР він подав у встановлений законом строк.

Заслухавши доповідь судді; заявника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати оскаржувану ухвалу та призначити новий розгляд за скаргою у суді першої інстанції; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала цим вимогам закону не відповідає, з огляду на таке.
Статтею 55 Конституції України гарантовано право кожного на оскарження в суді бездіяльності органів державної влади та їх службових осіб.
Згідно з Рішенням Конституційного Суду України N 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року, в аспекті конституційного звернення, положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному, скарги осіб стосовно прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб`єктом владних повноважень щодо заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини суди повинні розглядати і вирішувати у кримінальному судочинстві.
Частина 1 ст.24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.
Пунктом 1 ч.1 ст.303 КПК України закріплено можливість оскарження до слідчого судді на стадії досудового розслідування бездіяльності слідчого або прокурора, яка полягає в т.ч. у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Саме таку скаргу подав ОСОБА_6 01 грудня 2019 року до слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.
В скарзі останній зазначив, що ним була подана заява до ТУ ДБР щодо злочинних дій прокурора Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , однак відомості за його заявою до ЄРДР внесені не були.
Повертаючи вказану скаргу, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі вказав на те, що заявником пропущено строк на оскарження вищевказаної бездіяльності, проте останній не порушує питання про поновлення цього строку та об`єктивні підстави для поновлення такого строку відсутні.
Мотивуючи вказані висновки, слідчий суддя послався на положення ч.1 ст.304 КПК України.
Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя зазначив про те, що 19 листопада 2019 року ОСОБА_6 звернувся до ТУ ДБР, та заяву зареєстровано за вх.№К-2899. Проте, заявник не надав підтвердження, що його заява до ТУ ДБР була вчасно подана та отримана, що позбавляє слідчого суддю можливості перевірити дотримання заявником вимог ст.303 КПК України, зокрема повноваження особи, що подала скаргу, чи дотримані нею правила підсудності та строки звернення до суду.
Викладене свідчить про те, що слідчий суддя, повертаючи скаргу ОСОБА_6 у зв`язку з пропуском процесуального строку, не з`ясував при цьому всіх обставин, що мають істотне значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення.
Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, відповідь ТУ ДБР від 25 листопада 2019 року на скаргу ОСОБА_6 про відсутність підстав для внесення відповідних відомостей до ЄРДР отримана ДУ «Вільнянська установа виконання покарання», де утримується ОСОБА_6 , 28 листопада 2019 року.
В силу об`єктивних причин, а саме: утримання заявника в умовах ізоляції, є очевидним той факт, що останній не міг знати про те, коли саме його заява надійде до особи, яка уповноважена приймати рішення в порядку ст.214 КПК України за його заявою.
В самій відповіді з ТУ ДБР не вказано, коли саме надійшла до Управління заява ОСОБА_6 .
Оскільки слідчим суддею не з`ясовані всі обставини, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, висновки слідчого судді про необхідність повернення вищевказаної скарги з підстав, наведених в ухвалі, є передчасними.
У зв`язку з викладеним, оскаржувана ухвала слідчого судді не може бути визнана законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.
Оскільки скарга ОСОБА_6 по суті слідчим суддею не розглядалась, а розгляд таких скарг відноситься до компетенції слідчого судді місцевого суду, скасовуючи оскаржувану ухвалу, виходячи з загальних засад кримінального провадження, закріплених у ст.ст.7-9 КПК України, скасовуючи оскаржувану ухвалу, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд за вказаною скаргою у суді першої інстанції.
При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі, з`ясувати всі обставини, що підлягають з`ясуванню, та в залежності від встановленого, прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 407, 409, 418-419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 грудня 2019 року, якою скарга ОСОБА_6 на бездіяльність ТУ ДБР в м.Мелітополь повернута заявнику, скасувати та призначити новий розгляд за скаргою у суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4