ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/1224/18 Номер провадження 11-кп/814/374/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаних кримінальних проваджень № 0000277 від 16.05.2018 року та №0000435 від 08.08.2018 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Полтава від 30.10.2019 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , с. Попівка, Карлівського р-ну, Полтавської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 10.03.2009 Карлівським районним судом Полтавської області за ст. 185 ч.3 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст.104 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном на 1 рік;

- 23.04.2010 Карлівським районним судом Полтавської області за ст.ст.185 ч.3,ст. 71 КК України на 1 рік 8 місяців позбавлення волі;

- 28.08.2012 Карлівським районним судом Полтавської області за ст.185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік 6 місяців;

- 28.09.2017 Полтавським районним судом Полтавської області за ст. 185 ч. 2 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено з іспитовим строком 1 рік;

- 12.04.2018 року Полтавським районним судом Полтавської області за ст. ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1,70 ч.4 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 04.09.2019 Чутівським районним судом Полтавської області за ст.ст.185 ч.2, 71 ч.1 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватим та призначено покарання:

-за ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі;
-за ч.2 ст. 125 КК України на 1 рік обмеження волі.
На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч.4 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеним за даним вироком більш суворим покаранням призначеним вироком Чутівського районного суду Полтавської області від 04.09.2019, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати пов`язані із проведенням експертизи у сумі 572 грн.

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин:

30.04.2018, близько 22.00 години, обвинувачений ОСОБА_8 , знаходячись в господарстві ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно, з метою заподіяння тілесного ушкодження, поваливши потерпілого ОСОБА_10 на землю, сів на останнього зверху та кулаком правої руки наніс два удари в обличчя, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, струсу головного мозку та параорбітальної гематоми, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, 15.05.2018, близько 22.00 год., обвинувачений ОСОБА_8 , знаходячись на задньому сидінні автомобіля потерпілої ОСОБА_11 , з дозволу останньої, під час руху автодорогою Карлівка - Федорівка, в напрямку с. Федорівка, Карлівського району, Полтавської області, користуючись тим, що водій - потерпіла ОСОБА_11 , була зосереджена на керуванні автомобілем і не помічала дій та маніпуляцій останнього, знаходячись в адміністративних межах Федорівської сільської ради,обвинувачений ОСОБА_8 , умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, з сумочки потерпілої ОСОБА_11 , що знаходилась на задньому сидінні, вчинив крадіжку шкіряного гаманця червоного кольору, вартістю 233,33 грн. та грошових коштів в сумі 950 грн., що знаходились в гаманці.

Після чого, покинувши автомобіль в населеному пункті с. Федорівка, Карлівського району, Полтавської області, гаманець залишив на зберігання в хащах неподалік місця проживання, а грошові кошти витратив на власні потреби, таким чином викраденим розпорядився на власний розсуд в повному обсязі, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1183,33 грн. У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду відносно ОСОБА_8 пом`якшити в частині призначення покарання за ч.2 ст.185 КК України, призначивши йому за вчинений злочин 1 рік позбавлення волі а також виключити з вироку посилання на те, що обираючи покарання обвинуваченому суд врахував, що останній раніше неодноразово судимий, злочини вчинив під час іспитового строку, не займається суспільно корисною працею.

На підтвердження своїх вимог зазначає, що обвинувачений по епізоду крадіжки майна потерпілої, визнав себе повністю, на початку досудового розслідування відшкодував матеріальну шкоду потерпілій.

Указує, що, що суд указав на відсутність обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, проте призначаючи покарання зазначив характеризуючі обставини, а саме: обвинувачений раніше неодноразово судимий, злочини вчинив під час іспитового строку, не займається суспільно корисною працею. На думку захисника, суд таким чином фактично визнав їх такими, що обтяжують покарання, а тому їх необхідно виключити із змісту вироку.

Інші учасники провадження вирок суду не оскаржили.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 на підтримку своєї апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу свого підзахисного, думку прокурора ОСОБА_6 про законність та справедливість судового рішення та безпідставність поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст. 125 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження, правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.

Торкаючись виду та розміру призначеного судом покарання ОСОБА_8 за вчинений злочин, колегія суддів вважає його таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України і не суперечить приписам ст. 50 КК України.

Твердження в апеляційній скарзі захисника про можливість пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_8 призначеного судом покарання за вчинення злочину проти власності є неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу.

Покарання винному призначене у відповідності до ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання.

Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_8 який, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини, на шлях виправлення не став, не працював, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість.

Із мотивувальної частини вироку видно, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, конкретні обставини провадження, дані про особу винного, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та відшкодування шкоди потерпілій, що визнав обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, вірно вказавши на відсутність обставин, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання.

При цьому, суд, всупереч доводів захисника, не визнав негативні характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_8 , як такі, що обтяжують покарання.

На переконання колегії суддів, саме призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за вчинене, яке за своїм видом та розміром не є мінімальним, відповідно до санкції ч.2 ст.185 КК України, проте за своїм видом та розміром є справедливим, достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових злочинів, не є надмірно суворим, а тому підстав для призначення більш м`якого покарання України, про що поставлено питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Крім того, остаточне покарання ОСОБА_8 призначено за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК України, оскільки обвинувачений вчинив злочин до засудження його за попереднім вироком Чутівського районного суду Полтавської області від 04.09.2019 за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України на 3 роки 2 місяців позбавлення волі.

Таким чином, остаточне покарання яке має відбувати ОСОБА_8 фактично не збільшено.

Пом`якшуючі обставини, на які посилається апелянт, належним чином враховані місцевим судом, який призначив ОСОБА_8 з урахуванням попереднього вироку, мінімально можливе покарання за вчинене.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про застосування до нього ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838 від 26.11.2015, зарахувавши у строк покарання термін тримання під вартою з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, колегія суддів зазначає, що останній вчинив злочин після 20.06.2017, тобто коли указані вище правила зарахування покарання у строк попереднього ув`язнення були змінені, а тому таке клопотання задоволенню не підлягає.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність порушень при розгляді кримінального провадження істотних вимог норм кримінального процесуального закону, які були підставою для безумовного скасування всього вироку не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Полтава від 30.10.2019 щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4