Справа № 754/4615/20
У Х В А Л А
Іменем України

04 травня 2020 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

у відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4 по розгляду скарги ОСОБА_3 на дії та бездіяльність прокурора, слідчого,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 заявила відвід слідчому судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4 по розгляду її скарги на дії та бездіяльність прокурора, слідчого по розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008534.

Заява про відвід мотивована тим, що вона звернулась до слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову від 27.03.2020 року, дії та бездіяльність прокурора у КП №0008534.
Заявник зазначає, що 17.04.2020 року їй надійшло СМС-повідомлення, яким вона викликається на розгляд вказаної скарги до судді ОСОБА_4 , після чого нею було подано заяву про її відвід. Вказує, що після подачі зави про відвід від 17.04.2020 року та під час судового засідання, яким було перенесено розгляд справи за скаргою на 16:30 29.04.2020 року, стали відомі обставини, які викликають ще більший сумнів у неупередженості слідчого судді, та підстави для її відводу.

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що СМС-повістка - повідомлення про розгляд справи о 15:15 27.04.2020 року була направлена їй близько 10 год. 27.04.2020 року, тобто не тільки до розгляду заяви про відвід судді, а ще й в день розгляду справи, тобто з порушенням вимог ст. 135 КПК України, без надання їй можливості підготуватись до судового засідання. Наголошує, що судді було відомо, що заява про відвід буде розглядатись в цей же день 27.04.2020 року о 12:30, тобто часу для підготовки в не взагалі не буде. Вважає, що це також може свідчити про намір судді ОСОБА_4 спричинити небезпеку для її життя і здоров`я.

Зазначає, що очікуючи початку судового засідання по скарзі в телефонній розмові прокурор ОСОБА_5 сказала, що через 15 хвилин звільниться, та вважає, що це може свідчити про домовленість між прокурором та слідчим суддею про заздалегідь обумовлений результат розгляду справи.

Вказує, що крім того в судовому засіданні, заявник з`ясувала, що суддя ОСОБА_4 мала намір розглядати лише скаргу на постанову від 27.03.2020 року, тоді як нею було оскаржено не тільки рішення (постанова) прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, а також його бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк. Звертає увагу суду, що крім цього, суддя, як і прокурор весь час називала судово-психологічну експертизу судово-ПСИХІАТРИЧНОЮ, що також може свідчити про домовленість між ними та намір спричинити погіршення стану її здоров`я.

Зазначає, що слідчий суддя також позбавила її права знайомитися з матеріалами справи, мотивуючи це тим, що матеріали не прошиті, що аж ніяк не є підставою для відмови в ознайомленні з матеріалами.

Також, заявник зазначає, що під час судового засідання до зали зайшов як до себе додому прокурор ОСОБА_6 і почав вирішувати якісь питання.

Вважає, що ці обставини, такі дії та фамільярність прокурора також можуть свідчити про домовленість між ОСОБА_7 , прокурорами та слідчим суддею.

Посилаючись на ст. ст. 75,80 КПК України, заявник вважає, що вищевказані обставини можуть свідчити про упередженість слідчого судді і неможливість її участі в розгляді скарги, що є підставою для відводу слідчого судді.

До судового засідання ОСОБА_3 не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду заяви повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи. Про причини неявки суд не повідомила, заяв, клопотань подано не було..
Слідчий суддя ОСОБА_4 , якій заявлено відвід, у судове засідання не з`явилась, хоча про день та час розгляду заяви була повідомлена у встановленому порядку. Пояснень з приводу заявленого відводу не надала.
Прокурор, слідчий до судового засідання по розгляду заяви про відвід слідчого судді не з`явились, повідомлялись своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі.
Відповідно до вимог ст. 81 КПК України неявки особи, якій заявлено відвід, а також осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, не перешкоджає розгляду питання про відвід судді, а тому заява про відвід розглянута за відсутності не з`явившихся учасників судового провадження.
Згідно вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, що беруть у судовому проваджені, фіксування за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Вивчивши матеріали заяви, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про відвід слідчого судді з таких підстав.
Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Мельник проти України» від 28.03.2006 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні викладені у статтях 75, 76 Кримінального процесуального Кодексу України і їх перелік є вичерпним.
Згідно з ст.55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.
Згідно ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.
При цьому, законодавець чітко регламентував у ст. 75 КПК України, обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.
Так, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно практики Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності неупередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Крім того, неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у п.50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».
Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII).
Таким чином, необхідно у кожній окремій справі вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).
Між тим, заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені зазначеними нормами КПК України, таких підстав суддею не встановлено, а обставини які б викликали сумнів в неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 і унеможливлювали винесення нею об`єктивного рішення у справі також не встановлено.

Тобто, в даному випадку суду не надано переконливих доказів упередженості та небезсторонності слідчого судді ОСОБА_4 по розгляду скарги.
Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд з прав людини також вказує, що необхідно перевірити чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його небезсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7серпня 1996 poку, п. 58).
Однак, ті підстави, на які посилається заявник у своїй заяві про відвід слідчого судді ОСОБА_4 не містять будь-яких об`єктивних відомостей щодо можливої зацікавленості судді під час здійснення судового розгляду та не ставлять під сумнів її об`єктивність.
Крім того, відповідно вимог до ч.5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим. Тобто, має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Особа, що заявила відвід повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує усунення судді від участі у судовому провадженні.
Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Європейський суд з прав людини підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях або висловлюваннях суддів (присяжних) перед початком чи під час судового розгляду справи. У світлі прецедентної практики Суду об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.
Заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких обставин, які б викликали сумнів у неупередженості судді у вирішенні справи, оскільки наведені особою, яка заявила відвід обставини, не свідчать про упередженість, яка визначена п. 4 ст. 75 КПК України, а є лише власними припущеннями не аргументованими достатніми доводами.
Судовим розглядом не встановлено і заявником ОСОБА_3 не доведено наявність обставин, які викликали б сумніви в неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 і унеможливлювали б винесення об`єктивного рішення у справі.
Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні не встановлено достатніх та підтверджених даних, які би свідчили про наявність підстав для відводу, передбачених КПК України.

Інших підстав, передбачених ст. 75 КПК України, що виключають участь слідчого судді ОСОБА_4 у розгляді кримінальної справи судом не встановлено.

При цьому, слід зазначити, що норми КПК України, які регулюють порядок розгляду суддею відводу іншому судді, не передбачають можливості судді, який розглядає відвід, перевіряти на предмет законності прийняті суддею, якому заявлено відвід, процесуальні рішення, аналізувати порядок їх прийняття чи надавати оцінку доказам у кримінальному провадженні.
З урахуванням наведеного, заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені зазначеними нормами Кримінального процесуального кодексу України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.75,76,80,81 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
В задоволені заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4 по розгляду скарги ОСОБА_3 на дії та бездіяльність прокурора, слідчого відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: