Справа №709/735/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 року смт.Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт.Чорнобай кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.11.2017 року за №0000983 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КК України,-

в с т а н о в и в :
До Чорнобаївського районного суду надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КК України.

Обвинувачені та захисник в підготовчому судовому засіданні заперечували проти призначення судового розгляду, заявили клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, посилаючись на невідповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст.291 КПК України, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для повернення обвинувального акта не вбачає. Проти задоволення клопотання про повернення обвинувального акта прокурору заперечувала.
Представник потерпілого ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні пояснив, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст.291 КПК України, підстав для повернення обвинувального акта не вбачає.

Вислухавши думку прокурора, обвинувачених, захисника, представника потерпілого, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно з ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Обвинувальний акт - це важливий процесуальний документ досудового розслідування. Його процесуальне значення полягає в тому, що він встановлює межі майбутнього судового розгляду, яке здійснюється лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення (ч.1 ст.337 КПК України).

У відповідності до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті повинно бути викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому формулюючи обвинувачення слід враховувати вимоги ст.91 КПК України, щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого, форма вини, мотив і мета вчинення такого правопорушення.

Вказані вимоги при складанні обвинувального акту дотримані не були, оскільки фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення є не конкретними, зокрема не містять обставину, яка підлягає обов`язковому доказуванню, а саме у пред`явленому обвинуваченні відсутні конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема, обставини щодо ролі кожного з обвинувачених у привласненні майна, а щодо розтрати майна, то в обвинувальному акті взагалі відсутнє зазначення об`єктивної сторони, а зазначено лише, що у невстановлений слідством день, час та спосіб обвинувачені здійснили розтрату майна, окрім цього які не зазначено які саме нормативні акти чи посадову інструкцію порушили обвинувачені.

Вказані недоліки обвинувального акта унеможливлюють виконання судом вимог ст.348 КПК України, щодо роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення, адже неможливо роз`яснити обвинувачення яке є не зрозумілим, що унеможливлює додержання основних принципів кримінального провадження щодо справедливого судового розгляду та гарантії на реалізацію захисту обвинуваченим.

Аналіз положень ст.ст.91, 291 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод дає підстави для висновку про те, що обвинувачений має бути повно і детально поінформований про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, а обвинувальний акт має містити формулювання конкретного і зрозумілого обвинувачення із зазначенням обставин, що відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню.

Позиція суду у даній справі узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Абрамян проти Росії» ЄСПЛ в п.34 свого рішення від 09.10.2008 року зазначив, що за текстом підпункту (а) пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінські проти Австрії» п.79).

Крім того, ЄСПЛ нагадав, що положення підпункту (а) пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п.52).

З врахуванням вищевикладеного, обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, відсутнє чітке формулювання обвинувачення, яке інкримінується обвинуваченим і від якого вони будуть захищатись у суді, що є перешкодою для призначення справи до судового розгляду, а тому суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків обвинувального акта.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 369-372 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КК України - повернути прокурору.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 02 липня 2020 року о 16 год. 30 хв.

Суддя ОСОБА_1