Справа № 489/1864/19
кримінальне провадження
№1-кп/489/306/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2020 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, працюючий неофіційно, має на утриманні малолітню дитину, неодруженого, із середньою освітою, раніше судимого:

- вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19.12.2014 за ч.2 ст.185, ч.1 ст. 277, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

- вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва від 23.09.2015 за ч.1 ст. 396 , ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 31.08.2017 за ч.3 ст.185, ч.1 ст.190, ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, зміненого ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 16.02.2018 в частині зарахування строків попереднього ув`язнення,

- вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.03.2019 за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту,

зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

встановив:

13.02.2019 близько 21 год. 00 хв., ОСОБА_4 , знаходячись на території квіткового ринку, який розташований навпроти будинку № 21 по пр. Миру в м. Миколаєві, в ході раптово виниклого конфлікту, застосував до потерпілого ОСОБА_7 фізичне насильство, яке виразилось у нанесенні ударів в область голови та тулуба, після чого потерпілий впав, а ОСОБА_4 продовжив наносити удари. Після того, маючи умисел на таємне викрадення майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, таємно заволодів мобільним телефоном Samsung G531H Galaxy Grand Prime VE вартістю 1200,00 грн., в якому знаходились сім-картки операторів «Київстар» та «Лайф», які матеріальної цінності для потерпілого не мають, флеш-карта пам`яті «Kingston» 32 Гб вартістю 400,00 грн, який залишився лежати на землі після виниклого конфлікту.
Після чого ОСОБА_4 з місяця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Суд визнає ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.
Обвинувачений в ході судового розгляду свою вину за вказаною кваліфікацією визнав та показав, що знаходячись на площі Перемоги зайшов до кафе. Після чого до закладу зайшов потерпілий в стані алкогольного сп`яніння та почав чіплятися до громадян, які там перебували. Коли він вийшов на вулицю покурити, за ним вийшов потерпілий. На вулиці, з приводу чіпляння потерпілого до людей, між ними виник конфлікт. В ході конфлікту між ними відбулася бійка та вони впали на землю. Обвинувачений вказує, що першим його вдарив потерпілий, а він відповів на цей удар. Після того як потерпілий пішов він побачив на землі мобільний телефон, який забрав собі. Також зазначив, що бійку бачили двоє чоловіків, які розбороняли їх та декілька разів також вдарили потерпілого, після чого потерпілий втік. Через два - три дні телефон продав раніше знайомому на ім`я ОСОБА_8 , який запропонував за нього 1000,00 грн. Телефон був відключений з моменту коли він його знайшов та в ньому знаходилась карта пам`яті. У вчиненому кається.
Вина обвинуваченого в інкримінованому злочинному діянні, крім визнання ним своєї вини, підтверджується дослідженими судом наступними доказами.
Показами потерпілого ОСОБА_7 , який показав, що 13.02.2019 близько 21 год. 00 хв., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, зайшов до кафе, де випив горілки та вийшов на вулицю покурити. На вулиці до нього підійшов обвинувачений разом з двома іншими чоловіками, з якими в нього виник конфлікт та його почали бити. Після бійки обвинувачений та вказані чоловіки зникли та він хотів викликати поліцію, але не знайшов телефон. Також вказує, що зникли грошові кошти в сумі 100,00 грн., але чи були вони у нього на той час не пам`ятає. У відділі поліції заяву про вчинений злочин писав знаходячись в стані алкогольного сп`яніння. Також вказав, що матеріальну шкоду йому відшкодовано в повному обсязі, шляхом повернення телефону та відшкодування грошових коштів за флеш-карту.
Показами свідка ОСОБА_9 , який показав, що випадково зустрів обвинуваченого біля залізничного вокзалу, де останній повідомив, що йому необхідні кошти та він продає мобільний телефон «Самсунг», без зарядного пристрою та в робочому стані. До цього моменту його знайома на ім`я ОСОБА_10 говорила, що вона має на меті придбати телефон, внаслідок чого він запропонував їй придбати вказаний телефон у обвинуваченого. Після того обвинувачений продав їй мобільний телефон «Самсунг» за 1000,00 грн., з яких обвинувачений віддав йому 100,00 грн. ОСОБА_10 не бачила раніше обвинуваченого, знав його лише він.
Показами свідка ОСОБА_11 , яка показала, що в лютому 2019 року до неї підійшов її знайоми на ім`я ОСОБА_8 та запропонував їй придбати телефон, оскільки знав, що їй потрібен мобільний телефон, так як її телефон розбився. Вона запитала у нього чи не викрадений він, на що останній повідомив, що телефон не є викраденим та належить дружині друга та він продає його, оскільки йому потрібні грошові кошти. Домовившись із ОСОБА_8 вона придбала мобільний телефон «Самсунг». Чи був обвинувачений разом з ОСОБА_8 не пам`ятає. Через деякий час їй зателефонували із відділу поліції та повідомили, що придбаний нею телефон є викраденим.
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.02.2019, згідно якого ОСОБА_7 заявив про те, що 13.02.2019 о 21 год. 00 хв., невстановлені особи, знаходячись біля квіткового ринку по пр. Миру в м. Миколаєві, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, відкрито викрали його майно у вигляді мобільного телефону «Самсунг» із сім-картками та грошових коштів.
Протоколом огляду місця події від 13.02.2019, згідно якого було оглянуто земельну ділянку біля будинку за адресою: м. Миколаїв, пр. Миру, 21.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.02.2019, згідно якого ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_12 як особу, яка 13.02.2019 близько 21 год. 00 хв., із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, викрав його мобільний телефон «Самсунг».
Протоколом огляду від 21.02.2019, згідно якого було виявлено та вилучено мобільний телефон Samsung Duos модель G531H Galaxy Grand Prime VE, золотистого кольору. В ході огляду потерпілий ОСОБА_7 впізнав вказаний телефон, як той, що в нього викрали 13.02.2019.
Товарним чеком від 21.02.2019, згідно якого вартість мобільного телефону Samsung G531 становить 1200,00 грн., вартість флеш-карти Kingston 32 Gb становить 400,00 грн.
Аналізуючи досліджені докази, суд вважає вину ОСОБА_4 доведеною поза розумним сумнівом в обсязі встановленому вище.
При цьому, ОСОБА_4 згідно обвинувального акта обвинувачується у наступному.
13.02.2019 близько 21 год. 00 хв., ОСОБА_4 , знаходячись на території квіткового ринку, який розташований навпроти будинку № 21 по пр. Миру в м. Миколаєві, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого ОСОБА_7 , яке виразилося у нанесенні одного удару в область тулуба, діючи з корисливих мотивів, відкрито заволодів мобільним телефоном Samsung G531H Galaxy Grand Prime VE вартістю 1200,00 грн., в якому знаходились сім-картки оператору «Київстар» та «Лайф», які матеріальної цінності для потерпілого не мають, флеш-карта памяті «Kingston» 32 Гб вартістю 400,00 грн. та грошовими коштами з переднього карману джинсів у сумі 100,00 грн.
Після чого ОСОБА_4 з місяця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, поєднаного із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Аналізуючи досліджені докази в сукупності, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд керуючись своїм правом визначеним ст. 337 КПК України, вважає за необхідне вийти за межі висунутого ОСОБА_4 обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України, в частині необхідності зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, враховуючи, що це покращує становище особи.
У ході судового розгляду, з показів потерпілого під час допиту в ході судового засідання від 25.07.2019 вбачається, що зникнення телефону він помітив лише після виниклої з обвинуваченим бійки, оскільки хотів викликати поліцію та внаслідок виявлення втрати телефону поліцію викликав перехожий. Свої пояснення у відділі поліції надавав коли знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Також зазначав, що не пам`ятає куди зникли грошові кошти в сумі 100,00 грн., при цьому вказуючи на цілком ймовірну можливість того, що він витратив кошти на алкогольні напої.
Слід зазначити, що надані в ході судового розгляду покази потерпілого не є стабільними. Так під час додаткового допиту в судовому засіданні від 13.03.2020 потерпілий повідомив, що 13.02.2019, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, зайшов у кафе для того, щоб вжити алкогольні напої. Вийшовши на вулицю до нього підійшов обвинувачений та ще двоє чоловіків, з якими в нього виник конфлікт. В ході конфлікту вони його повалили на землю та всі троє били в область тулуба, після чого хтось з них витягнув у нього з кишені телефон та грошові кошти. Також вказував, що обвинувачений бачив як він ховав у телефон, а також вказує, що знімав з банкомату 200,00 грн. та не міг їх усі витратити. Потерпілий також наполягає на тому, що телефон випасти не міг.
До вказаних показів потерпілого суд ставиться критично, оскільки вони надані через тривалий час після первісного допиту та суперечать одні одним, зважаючи на те, що під час первісного допиту потерпілий заявляв, що події пам`ятає в саме в тому обсязі, зміст яких в свою чергу в цілому підтверджує покази надані самим обвинуваченим, внаслідок чого в суду виникають обґрунтовані сумніви щодо достовірності вищевказаних показів потерпілого.
Суд вважає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_4 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а тому саме за цією статтею необхідно кваліфікувати його дії, перекваліфікувавши пред`явлене досудовим слідством обвинувачення з ч. 2 ст. 186 КК України.
При призначенні покарання, суд враховує, що обвинуваченим вчинено злочин середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, неодружений, працюючий неофіційно, характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Відповідно до абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, згідно якої з урахуванням особистості обвинуваченого, його способу життя, історію правопорушень, а також середній рівень вчинення ним повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеку для суспільства.
З урахуванням викладеного та з метою виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, з урахуванням того, що ОСОБА_4 маючи непогашені в установленому законом порядку судимості на шлях виправлення не став, суд вважає необхідним призначити покарання у вигляді обмеження волі.

Керуючись ст.ст. 337, 368, 370, 374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років обмеження волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.03.2019 більш суворим за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 21.02.2019 до дати прибуття до місця відбування покарання, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.
Строк відбуття покарання рахувати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.
Направити засудженого до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі та звільнити з-під варти при прибутті до місця відбування покарання.
Речові докази: мобільний телефон Samsung G531H Galaxy Grand Prime VE повернути потерпілому.
Цивільний позов та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1