КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/3644/2019
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
представника установи ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 , який перебуває на відеоконференцзв`язку з Державною установою «Білоцерківська виправна колонія №35»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2019 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного йому за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2018 року.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, вважаючи її незаконною.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення; твердо став на шлях виправлення; активно сприяв розкриттю злочину; має батьків похилого віку та дітей, про яких бажає піклуватися та надавати їм матеріальну допомогу; не перебуває на обліку у лікарів психіатра і нарколога; підтримує соціально-корисні стосунки з рідними шляхом листування та особистих побачень; позитивно характеризується за місцем відбування покарання; повністю усвідомив свою помилку та її наслідки і щиро розкаюється у вчиненому злочині.
З позиції апелянта та обставина, що до нього раніше застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за попередніми вироками, не може бути законною підставою для відмови у задоволенні поданого захисником клопотання в порядку ст.81 КК України.
За наслідками розгляду апеляційної скарги просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представника ДУ «Білоцерківська виправна колонія №35», який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали судового провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів судового провадження та особової справи засудженого, вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2018 року ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 визначено, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначеним за ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2018 року, у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Ухвалено рахувати строк покарання ОСОБА_8 з 08 червня 2017 року, зарахувавши на підставі ч.5 ст.72 КК України до строку покарання строк попереднього ув`язнення з 08 червня 2017 року по 01 вересня 2017 року та з 28 січня 2017 року по 24 березня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього увезення за два дні позбавлення волі.

23.10.2019 року захисник ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_8 .
Прийняте рішення суд обґрунтував тим, що ОСОБА_8 , будучи неодноразово умовно-достроково звільненим з місць позбавлення волі, кожного разу після звільнення вчиняв нові умисні злочини проти власності, що свідчить про тривале злочинне спрямування останнього і небажання ставати на шлях виправлення. За таких обставин суд пришов до висновку про відсутність підстав, які б беззаперечно вказували на те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Колегія суддів вважає таке рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.
Відповідно до положень статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці доведе своє виправлення.
Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Із досліджених судом матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_8 позитивно характеризується за місцем відбування покарання і його працевлаштування, має заохочення, за час відбування покарання навчався та отримав кваліфікацію слюсаря-сантехніка ІІ розряду, на даний час переведений на дільницю соціальної реабілітації.
Також судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що ОСОБА_8 раніше неодноразово засуджувався до покарання у виді позбавлення волі за вчинення корисливих злочинів. До нього тричі застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, проте він належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчиняв умисні злочини проти власності.
За наведених обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що передбачені законом підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення права волі, відсутні.
Оскільки ухвала суду першої інстанції постановлена з правильним застосуванням матеріального права та дотриманням вимог процесуального закону, колегія суддів залишає її без змін, апеляційну скаргу засудженого - без задоволення.
Враховуючи викладене, керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 376, 404, 405, 409, 410, 411, 418, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного йому за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2018 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:

________________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4