Ухвала

Іменем України

14 січня 2020 року

м. Київ
провадження № 51-119 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 7 серпня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 23 грудня 2019 року.

Суть питання та встановлені судом обставини

Вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 7 серпня 2019 року ОСОБА_5 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та на підставі ст. 71 КК України призначено покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 23 грудня 2019 року апеляційній скарги захисника ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_5 на вирок місцевого суду повернуто у зв`язку із пропуском строку на апеляційне оскарження.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду змінити і звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням. Вказує, що апеляційний суд помилково не визнав причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними.

Мотиви Суду

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Оскаржуючи ухвалу Донецького апеляційного суду від 23 грудня 2019 року про повернення апеляційних скарг захисника та засудженого на вирок місцевого суду у зв`язку із пропуском строку на апеляційне оскарження, захисник ОСОБА_4 посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону тому, що апеляційний суд помилково не визнав причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними.

Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру - протягом тридцяти днів з дня їх проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Правило дотримання тридцятиденного строку для подання апеляційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити стверджувану правову позицію.

Згідно положень п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Суд звертає увагу, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строків на оскарження судового рішення, такі підстави.

З ухвали апеляційного суду вбачається, що захисник та засуджений звернулися із апеляційними скаргами на вирок місцевого суду із пропуском строку на апеляційне оскарження, більше ніж через чотири місяці.

Як підстави для поновлення строку захисник та засуджений зазначали, що отримали копію вироку лише у грудні 2019 року, а розписка про отримання вироку засудженим, яка міститься у матеріалах провадження, була написана за вказівкою секретаря судового засідання. Крім того захисник не був присутній під час розгляду справи в суді.

Колегією суддів апеляційного суду встановлено, що доводи сторони захисту не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи. Засуджений був присутній при проголошенні вироку 07.08.2019 р. та в цей же день йому було надано копію вироку, про що свідчить його розписка, яка міститься в матеріалах провадження.

Оскільки засуджений під вартою не утримувався, то відповідно до вимог ст. 395 КПК України, строк на апеляційне оскарження вироку обчислюється з моменту його проголошення. Правило, про початок відліку вказаного строку з моменту вручення копії судового рішення, у даному випадку не застосовується.

Крім іншого, апеляційним судом встановлено, що мати засудженого 05.12.2019 р. уклала договір про надання правової допомоги з захисником ОСОБА_4 . Будь-яких поважних причин, які б перешкоджали укласти договір про надання правової допомоги для звернення захисника до апеляційного суду з апеляційною скаргою в передбачений КПК України строк, ні апеляційна скарга захисника, ні апеляція засудженого не містять. На думку апеляційного суду, сторона захисту мала достатньо часу 4 місяці з дня ухвалення вироку, проте своєчасно своїми правами передбаченими КПК України на апеляційне оскарження не скористалася. Тому доводи, наведені в клопотанні щодо поновлення строку на апеляційне оскарження та поважності пропуску цього процесуального строку, колегія суддів не знайшла переконливими.

В касаційній скарзі захисник також зазначає, що не був присутній під час розгляду справи в суді першої інстанції та долучає копію договору від 06.08.2019 року укладену між ним та засудженим. Даний довід також не заслуговує на увагу з огляду на те, що згідно ст. 52 КПК України участь захисника в даному провадження не є обов`язковою. Жодної поважної причини , через яку захисник протягом 4 місяців з дня ухвалення вироку не скористався правом на апеляційне оскарження, не зазначає.

Заслуговує на увагу те, що захисник та засуджений не надавали жодного доказу отримання копії вироку місцевого суду із запізненням.

З огляду на це, апеляційний суд вірно вказав, що відсутні поважні причини, які були об`єктивно непереборними, та не залежали від волевиявлення засудженого, чи його захисника і унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений процесуальним законом строк.

Крім цього, захисник вказує про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду змінити і звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Відповідно до ст. ч. 1 ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

З огляду на те, що вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 7 серпня 2019 року відносно ОСОБА_5 , яким останньому визначено міру покарання, по суті не переглядався, апеляційні скарги засудженого та захисника були повернуті, то на даному етапі вказане судове рішення місцевого суду не може бути предметом перегляду касаційним судом.

Ураховуючи наведені у скарзі мотиви та надані до неї копії судових рішень, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд дійшов висновку, що підстав для задоволення касаційної скарги захисника немає.

З цих підстав Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 7 серпня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 23 грудня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3