ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/8555/19 Номер провадження 11-сс/814/853/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Кременчука, Полтавської області, неодруженого, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, паспорт НОМЕР_1 , виданий Крюківським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області 03 листопада 2006 року, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого

за апеляційною скаргою прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 листопада 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 листопада 2019 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному залишити житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язок прибувати до слідчого Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській обл. за першою вимогою.

Строк дії ухвали визначено до 27 грудня 2019 року.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що прокурором та слідчим не було доведено наявності достатніх підстав вважати, що існують всі одночасно ризики передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вони вказували, а також обставин передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме щодо недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам зазначеним в клопотанні.
Не погодившись із вказаним рішення суду, прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 26 листопада 2019 року скасувати та винести нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 і застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом не прийнято до уваги усі ризики, наявні факти та встановлені обставини.

Вважає, що слідчий суддя не прийняв до уваги наявність ризиків передбачених п 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризики того, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відзначив, що на даний час досудове розслідування триває, в повному обсязі не зібрані докази по справі у кримінальному провадженні, а саме не проведенні всі експертизи, не допитані всі свідки.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Апеляційний суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно із положеннями. ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, підозра є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається з матеріалів провадження, 24 листопада 2019 року відомості про вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, було внесено до ЄРДР за №0003986, та 24 листопада 2019 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного злочину.

На даному етапі наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого злочину, підтверджується отриманими під час досудового розслідування фактичними даними, які містяться в матеріалах кримінального провадження та зазначені в клопотанні слідчого і оскаржуваній ухвалі, а саме: протоколом затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину від 24 листопада 2019 року (а. с. 6-8); повідомленням про підозру ОСОБА_7 від 24 листопада 2019 року (а. с. - 9-11); протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 , в якій останній визнав свою вину у вчиненому злочині (а. с. - 12- 13); протоколом огляду місця події від 24 листопада 2019 року (а. с. -15-16); протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 24 листопада 2019 року (а. с. -21); протоколами допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 24 листопада 2019 року (а. с. -25-26); речовими доказами (а. с. -27-28); іншими матеріалами провадження в їх сукупності.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності наданих доказів вірно прийшов до висновку про обґрунтованість підозри про причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України. При цьому, обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні цього злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання та стороною захисту не заперечуються.
Перевіряючи клопотання слідчого та заслухавши доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає їх такими, що обґрунтовані та ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України об`єктивно існують. Оскільки підозрюваному загрожує позбавлення волі до 6 років, існує імовірність його переховування від органів досудового розслідування та/або суду, щоб уникнути зазначеного покарання. ОСОБА_7 неодноразово вчиняв злочини та був судимий, що свідчить про його схильність до вчинення нових злочинів.
З урахуванням наявних у матеріалах провадження доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_7 , а також заявлених слідчим та прокурором ризиків, визнаних судом доведеними, беручи також до уваги те, що обвинувачений ніде не працює, має зареєстроване місце проживання, наявність на сьогоднішній день шести вручених підозр у вчиненні інших злочинів по інших кримінальних провадженням додатково свідчить про наявність ризику вчиняти інші злочини, колегія суддів вважає за доцільне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, скасувавши ухвалу слідчого судді та постановивши нову, у відповідності з вимогами п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.
Висновки районного суду, що посилання слідчого у клопотанні та прокурора на наявність у підозрюваного судимостей, які є не зняті та не погашенні в установленому порядку, підозри у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину, а також перебування інших кримінальних проваджень по яким підозра ОСОБА_7 до цього часу не була оголошена не є однозначно абсолютними і беззаперечними підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є передчасним, оскільки дані обставини необхідно враховувати в їх сукупності з іншими доказами, що в свою чергу дає достатні підстави стверджувати, що більш м`який запобіжний захід, не забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Відповідно до ч.3 ст.183КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово висловлював позицію, що сума застави повинна оцінюватися ступенем впевненості, яка можлива в тому разі, що перспектива втрати забезпечення у випадку його неявки в суд послужить достатнім фактором, виключаючи з його сторони будь-яке бажання зникнути (рішення від 12 березня 2009 року у справі «Олександр Макаров проти Росії» № 152117/07).
Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави до особи, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину визначається в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, колегія суддів враховує обставини кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, у зв`язку з чим приходить до висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого є у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є застава, як альтернатива запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що не суперечить положенням п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України. Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, буде співмірним з існуючими у кримінальному провадженні ризиками та в разі внесення такого розміру застави це зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Апеляційна скарга прокурора в частині строку запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 у виді тримання під вартою терміном на 60 діб не підлягає задоволенню, оскільки строк досудового розслідування закінчується 24 січня 2020 року.
У зв`язку з вищевикладеним апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді, у відповідності до ч. 3 п. 2 ст. 407 КПК України, скасувати і постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити, частково. Застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183, п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України, визначити підозрюваному заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 листопада 2019 року - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 листопада 2019 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 27 грудня 2019 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 січня 2020 року.

Підозрюваного ОСОБА_7 взяти під варту в залі суду негайно.

Одночасно визначити ОСОБА_7 заставу в межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 76 840 грн.

Підозрюваний ОСОБА_7 може внести кошти або забезпечити їх внесення заставодавцем на депозитний рахунок Полтавського апеляційного суду (код отримувача: 42262431, МФО 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок: 6573) та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за їх викликом;

- не відлучатися за межі м. Кременчук без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання ним покладених обов`язків, застава буде звернена в дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3