Справа № 504/2071/19
Провадження № 1-кс/504/235/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2020 смт. Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участі секретаря- ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СВ Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області, ОСОБА_5 пов`язану із не розглядом клопотання адвоката ОСОБА_3 від 11.02.2020 року в інтересах ОСОБА_4 про надання можливості ознайомитись з матеріалами кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

18.02.2020 року адвокат ОСОБА_3 звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з вищевказаною скаргою.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав дану скаргу, наполягав на ознайомленні з матеріалами досудового розслідування.

В судове засідання ані прокурор, ані слідчий не з`явились, сповіщені належним чином про дату, час та місце його проведення, про поважність причин своєї неявки суду не повідомили.

Вислухавши адвоката, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов до наступного висновку:

Відповідно до статті 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право, зокрема: ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 221 цього Кодексу.
Згідно з частиною 4 статті 46 КПК України захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена захиснику, з моменту надання документів, передбачених статтею 50 цього Кодексу, слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.
Статтею 221 КПК України визначено, що слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення.
Системний аналіз вказаних норм КПК України дозволяє слідчому судді дійти до висновку, що законодавець надає право слідчому не надавати стороні захисту для ознайомлення матеріали досудового розслідування лише в тому випадку, коли ознайомлення з ними на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.
Отже це право слідчого не виглядає безумовним, а тому використання такого права не повинно порушувати процесуальні права іншої сторони та загальні засади кримінального провадження.
Відповідно до ст. 20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно з статтею 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь- яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання.
Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Слідчий суддя нагадує, шо практика Європейського суду з прав людини, яка в силу частини 2 статті 8 та частини 5 статті 9 КПК України підлягає обов`язковому застосуванню, виходить з того, що засоби, які повинен мати кожний обвинувачений у скоєнні злочину, передбачають можливість з метою підготовки до захисту ознайомитися з результатами проведеного розслідування (Хусейн та інші проти Азербайджану, пункт 175; ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії, пункт 538).
Обмеження доступу до матеріалів справи не повинно заважати обвинуваченому надати докази на досудовій стадії кримінального процесу, а також позбавляти обвинуваченого можливості коментувати докази через його адвоката за допомогою заяв (Оджалан проти Туреччини [БП]. пункт 140).
Відмова розкрити доказові матеріали сторони обвинувачення, що дозволяють обвинуваченому реабілітувати себе або добитися скорочення покарання, призводить до порушення права на захист, гарантованого підпунктом (b) пункту 3 статті 6 Конвенції. (Натуна проти Фінляндії, пункт 43; С.Г.П проти Нідерландів (ріш.)
У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 р. N 23- рп/2009 (справа за конституційними поданнями 47 та 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) частин шостої, сьомої статті 218 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про ознайомлення обвинуваченого і захисника з матеріалами кримінальної справи) зазначено, що право на ознайомлення із матеріалами справи та право на отримання інформації про закінчення розслідування у кримінальній справі є складовими конституційного права на захист, порушення якого є неприпустимим
Однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до п. "а" ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є негайна і детальна проінформованість обвинуваченого про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту (справа Маттоціа проти Італії).
Поняття "обвинувачення" також трактується достатньо широко: як "офіційне повідомлення, виходить від компетентного державного органу та містить вказівку на вчинення кримінально-караного правопорушення". Це може бути і арешт, і початок слідства, коли особу притягують як підозрювану, і повідомлення про кримінальне переслідування.
У п. 33 Рішення ЄСПЛ у справі "Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands" від 27.10.93 року та V п 38 Рішення ЄСПЛ у справі "Ankerl V.Switzerland" від 23.10.96 року закріплено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно до другої сторони.
Крім того, у п. 134 Рішення ЄСПЛ у справі "Генадій Науменко проти України", п. 168 рішення у справі "Айдин проти Туреччини", п. 75 "Афанасьев проти України", п, 207 рішення у справі "Nada проти Швейцарії" та багатьох інших рішеннях ЄСПЛ встановлено, що засіб правового захисту відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод("Право на ефективний засіб правового захисту") повинен бути ефективним на практиці, як і в теорії, у тому сенсі, що користуванню засобами захисту не повинно чинитися перешкод діями або бездіяльністю органів влади держави.
При таких обставинах, оскільки слідчим не розглянуто клопотання сторони захисту на ознайомлення матеріалів досудового розслідування, і це не містить жодного розумного мотивування, то така бездіяльність слідчого не має нічого спільного із процесуальним законом, призводить до унеможливлення дотримання на досудовому розслідуванні багатьох принципів кримінального судочинства, серед іншого, змагальності, справедливості, рівності сторін, верховенства права, і порушує основне право право особи на захист.
Таким чином, своїми діями слідчий позбавляє сторону захисту доступу до процесуального джерела доказів у цьому самому кримінальному провадженні.

При таких обставинах скарга адвоката знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, тому слідчий суддя дійшов до висновку про можливість її часткового задоволення з огляду на певні обмеження, визначені ст. 221 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 221, 392-395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу захисника- адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СВ Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області, ОСОБА_5 пов`язану із не розглядом клопотання адвоката ОСОБА_3 від 11.02.2020 року в інтересах ОСОБА_4 про надання можливості ознайомитись з матеріалами кримінального провадження, - задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого СВ Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_5 ознайомити сторону захисту з матеріалами кримінального провадження № 0000014, 1крім тих, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.
В решті скарги відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 діб від дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1