Справа № 466/4577/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/79/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2020 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 09.12.2019 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, працюючого на посаді мерчендайзера відділу продажів ТОВ «Баядера Логістик», студента 4 курсу стоматологічного факультету ТОВ «Львівський медичний інститут», не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого і проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

представника потерпілого адвоката ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:
вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 09.12.2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на два роки.

Строк відбування засудженим ОСОБА_6 призначеного покарання рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 37 500,00 грн. (тридцять сім тисяч п`ятсот гривень) у відшкодування майнової шкоди та 500 000,00 грн. (п`ятсот тисяч гривень) у відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

У задоволенні решти позовних вимог потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди відмовлено у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.
Згідно вироку суду, 16 березня 2019 року, близько 20 год. 30 хв., обвинувачений ОСОБА_6 , керуючи технічно справним транспортним засобом, марки «BMW 530», д.н.з. НОМЕР_1 (реєстрація республіки Литва), рухаючись ним по автодорозі, яка проходить по вул. Липинського в м. Львові від вул. Б. Хмельницького у напрямку центральної частини міста, порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з наступними змінами і доповненнями), а саме: пункт 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; підпункти б) і д) пункту 2.3: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; пункт 12.3: у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; пункт 18.4: якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема, виразились в тому, що він, керуючи вищевказаним транспортним засобом, створив небезпеку для руху, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу крайньою правою смугою, перед яким в цей час зменшив швидкість, а згодом зупинився транспортний засіб, що рухався у суміжній лівій смузі, не зменшив швидкості руху аж до повної зупинки, не переконався у відсутності пішоходів на пішохідному переході, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який переходив проїзну частину дороги зліва на право, відносно напрямку руху вказаного транспортного засобу по нерегульованому пішохідному переходу, який розташований біля повороту на вул. Бетховена м. Львова, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів 3-7 ребер зліва, закритого перелому тіла лівої лопатки, відкритого відламкового перелому середньої третини обох кісток лівої гомілки, закритого перелому середньої третини обох кісток правої гомілки, переломів поперечних відростків 3 та 4 поперекових хребців, струс головного мозку, рани лівої тім`яної ділянки голови, правої вилично-щічної ділянки, множинних ран та подряпин на обличчі, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 83/19 від 04 квітня 2019 року відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Не погоджуючись із даним вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 09.12.2019 р. змінити. Призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі, звільнивши від відбування основного покарання з випробуванням строком на один рік на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків передбачених ч. 1 ст. 76 КК України та змінити вирок суду в частині цивільного позову, зменшивши стягнення на відшкодування моральної шкоди з 500 000 грн. на суму 100 000 грн.

В решті вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 09.12.2019 просить залишити без змін.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що не згідний з вироком суду в частині призначеного йому покарання, оскільки таке є занадто суворим. Також занадто великим тягарем для нього буде сплата моральної шкоди у розмірі 500 000 грн. Зазначає, що протягом досудового розслідування і судового розгляду справи він визнав себе винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, глибоко переживав за наслідки, які настали, глибоко усвідомив вчинене правопорушення, та наслідок суттєвих змін у його житті, щиро кається у скоєному та критично ставиться до своїх дій, тому всіляко, наскільки це можливо, намагається допомогти потерпілому. Це є відображенням його внутрішнього стану та його пріоритетом. Окрім того, апелянт зазначає, що скоєний ним злочин відноситься до кримінальних правопорушень непрямого умислу, оскільки вчинене з необережності.

Після скоєної ДТП неодноразово звертався до потерпілого з метою відшкодування заподіяної шкоди, оплатив частково його лікування, допомагав потерпілому та намагався примиритися з потерпілим.

Вважає, що задоволена судом сума позовних вимог потерпілого про відшкодування моральної шкоди не відповідає його реальному матеріальному стану та соціальному статусу в цілому. ОСОБА_6 посилається на те, що у своєму віці не встиг досягти кар`єрного зросту у роботі, працюючи звичайним найманим працівником на посаді мерчендайзера з невисокою зарплатою, не має заощаджень. Готовий взяти кредит з метою виплати потерпілому 100 000 грн. морального відшкодування.

Вважає, що суд при призначенні покарання неналежно оцінив підстави, які обґрунтовують можливість застосування до нього положень ст.75 КК України і не врахував думку прокурора ОСОБА_11 , який в суді підтримував державне обвинувачення та просив призначити йому покарання із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням. Також судом не у повній мірі прийнято до уваги, що на досудовому розслідування та в ході судового розгляду кримінального провадження він щиро розкаявся, беззаперечно визнав свою вину, активно сприяв слідству, що відповідно до ст.66 КК України є обставиною, що пом`якшує покарання, і що обставин, які обтяжують його відповідальність, відсутні.

В своїх письмових запереченнях на апеляційну скаргу, які долучені до матеріалів справи та дослідженні судом, потерпілий ОСОБА_9 просить оскаржений вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 09.12.2019 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення. Вважає, що призначене обвинуваченому покарання та стягнута на його користь сума цивільного позову повністю відповідають вимогам закону та є обґрунтованими, як і загалом вирок суду.

Заслухавши доповідь головуючого, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, потерпілого та його представника адвоката ОСОБА_10 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та подали на неї свої письмові заперечення, які долучені до матеріалів справи та досліджені судом, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та мотивованим.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними належним чином в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим і ніким не оспорюється.

Вина ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій не оспорюється в апеляційній скарзі, які, на думку колегії суддів, правильно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України.

Щодо призначеного судом покарання, то слід зазначити, що відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.65 КК України, як норми котра встановлює загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 75 ч. 1 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Так, на думку колегії суддів, при вирішенні питання щодо виду та розміру призначеного ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, те, що останній щиро розкаявся у вчиненому, визнав свою вину, активно сприяв слідству.

Однак, з огляду на особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується та є особою молодого віку, а також конкретні обставини справи, те, що обвинувачений ОСОБА_6 відшкодував потерпілому 146 000 грн., що підтвердив потерпілий в судовому засіданні апеляційної інстанції,стан здоров`я потерпілого, намір обвинуваченого відшкодувати всю суму заподіяної шкоди потерпілому, щире каяття у вчиненому, ту обставину, що обвинувачений навчається та працює, суд апеляційної інстанції вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого положення ст. 75 КК України із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Дане покарання обвинуваченому ОСОБА_6 буде справедливим та достатнім, таким, що відповідає загальним засадам призначення покарання, зазначених у ст. 65 КК України.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин,суд апеляційної інстанції вважає вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 таким, що за своєю суворістю не відповідає особі обвинуваченого. Відтак, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає до задоволення частково, а вирок суду першої інстанції щодо останнього - зміні в частині призначеного судом покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задоволити частково, вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 09.12.2019 року щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначення покарання.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання із встановленням іспитового строку 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
У решті вирок залишити без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня його проголошення.
С у д д і
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4