Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 505/3577/18
Номер провадження: 1-кп/511/12/20

06.02.2020 року колегія суддів Роздільнянського районного суду Одеської області у складі: судді доповідача - ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні злочину передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Роздільнянського районного суду Одеської області перебуває на розгляді обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив клопотання, в якому зазначив про необхідність продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 на 60 днів, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, повноту та достатність зібраних доказів, підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 на більш м`який не встановлено. Обставин, які є перешкодою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також не встановлено.

Представник потерпілої ОСОБА_6 підтримав думку прокурора.

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки зазначав, що ризики заявлені прокурором вважає надуманими, оскільки обвинувачений має тісні соціальні зв`язки, родину, має на утриманні дитину, хоча з нею не проживає, позитивно характеризується, як на останній роботі та і по місцю мешкання, на даний час не є наркозалежним, будь якого наміру впливати на свідків не має, в нього відсутній закордонний паспорт, що нє підставною для обрання йому заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку свого захисника та також заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилався на те, що в нього є квартира та родина, наміру переховуватися він не має та просив змінити запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників судового розгляду, вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВССУ № 14 від 19.12.2014 року «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» у ч. 1 ст. 197 КПК визначено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Судам під час визначення строку закінчення дії ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати, що в разі продовження тримання під вартою попередня ухвала втрачає свою силу. Такий підхід відповідає загальній засаді законності кримінального провадження і унеможливлює випадки визначення в ухвалі строку тримання під вартою понад 60 днів.

Так, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 спливає 07.02.2020 року. Відповідно до зазначеного часу закінчити судовий розгляд неможливо з об`єктивних причин, оскільки вказане кримінальне провадження очевидно є складним, як за кількістю учасників судового провадження так і за змістом обвинувачення та фактичними обставинами кримінального правопорушення.

Під час вивчення мети для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом встановлено, що заявлені прокурором ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, не зменшились.

Суд, вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватись від суду, оскільки він усвідомлює, що санкція п.6 ч.2 ст.115 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна. Крім того, останній не має тісних соціальних зав`язків, розлучений та разом з дитиною не проживає, ОСОБА_8 інкримінується вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, що вказує на ігнорування останнім поведінки в суспільстві, він є особою, яка не має офіційного працевлаштування, до затримання зловживав наркотичними засобами, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисного злочину, тому існує ризик того, що у разі перебування на волі, останній може переховуватись, оскільки не має певних коштів для свого існування; а також він може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, так як ще не всі свідки допитані в судовому засіданні та в подальшому може виникнути необхідність у проведенні одночасних допитів, може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на обвинуваченого у кримінальному провадженні, тому ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою не зменшилися, не відпали та продовжують існувати.

При цьому суд вважає, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть свідчити про необхідність зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який ніж тримання під вартою, або про скасування запобіжного заходу, в судовому засіданні не встановлено. Вказані ризики виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

Доводи захисту, суд до уваги не приймає, оскільки вони належними доказами не підтвердженні, а на переконання суду, наявність у обвинуваченого батьків та дитини не дають переконання в тому, що зазначені соціальні фактори можуть мати стримуючу дію та сприятимуть зменшенню існуючих ризиків, тому вказане не є достатнім для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_8 доцільно продовжити строк тримання під вартою на два місяці.

На підставі викладеного і керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331КПК України, колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження терміну тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 - задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді тримання під вартою в Державній установі «Одеській установі виконання покарань № 21» Міністерства юстиції України на строк 60 (шістдесят) днів - до 05 квітня 2020 року включно.

Копію ухвали направити Державній установі "Одеській установі виконання покарань № 21" Міністерства юстиції України - для виконання, прокурору Котовської місцевої прокуратури, ОСОБА_8 вручити - для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду в строки відповідно до чинного законодавства.

Суддя доповідач: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3