Справа № 304/311/20 Провадження № 1-кс/304/246/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2020 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , поручителя ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , слідчого СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні його клопотання, погоджене прокурором ОСОБА_8 , на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000115 від 11 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, українця, громадянина України, раніше судимого,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

слідчий СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором, на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000115 від 11 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб. Клопотання мотивує тим, що 11 березня 2020 року слідчим відділом Перечинського ВП внесено відомості до ЄРДР № 0000115 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що 11 березня 2020 року близько 03.00 год ОСОБА_5 умисно, таємно, повторно, з метою особистого збагачення, приїхав на автомобілі марки «Ford», р/н Чеської Республіки НОМЕР_1 , до села Т.Ремета Перечинського району Закарпатської області, де по вулиці Центральній, № 36 проник на огороджену приватну територію, що належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та через незамкнені двері автомобіля марки «Джип Черокі», р/н НОМЕР_2 , викрав із салону гаманець чорного кольору, в якому знаходилися грошові кошти в сумі близько 80 грн, а також з вантажного автомобіля марки «ІВЕКО», р/н НОМЕР_3 , що знаходився за вказаною адресою, набір ремонтних ключів, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму близько 5 000 грн. Слідчий вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого, протоколами допиту свідків, огляду місця події та огляду предметів. Так, 29 травня 2020 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Також слідчий зазначає, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що ОСОБА_5 , який є раніше судимою особою, з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування/суду, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення даного злочину незаконно впливати на свідків, потерпілого та експерта шляхом їх підкупу або залякування; вчинити інші кримінальні правопорушення, існування яких обґрунтовується зокрема тим, що ОСОБА_5 офіційно ніде не працює, не одружений, має незадовільний матеріальний стан та відповідно може вчинити аналогічні злочини, неодноразово потрапляв у поле зору правоохоронних органів, оскільки притягався до кримінальної відповідальності та відбував покарання у місцях позбавлення волі, що підтверджується довідкою про судимість. Зокрема 11 травня 2018 року на підставі ст. 82 КК України ОСОБА_5 було змінено покарання за вчинення злочинів, передбачених ст. ст. 185, 186 КК України, з позбавлення волі на виправні роботи строком на 2 роки 6 місяців та 1 день. Однак підозрюваний, перебуваючи на волі, відбуваючи зазначене покарання, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний корисливий злочин. Крім цього, слідчим СВ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, в рамках якого 08 листопада 2019 року йому було змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. Також слідчий зазначає, що 27 травня 2020 року до Перечинського районного суду відносно ОСОБА_5 скеровано обвинувальний акт у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України. Також слідчий просить слідчого суддю врахувати те, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, зможе впливати на потерпілого, свідків та експерта у даному кримінальному провадженні, перешкоджати досудовому розслідуванню з метою уникнення від покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні вказаного злочину, за який передбачено покарання до 6 років позбавлення волі. На підставі наведеного висновки сторони обвинувачення з приводу того, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 1 ст. 177 КПК України, є не припущеннями, а об`єктивною дійсністю, у зв`язку з чим слідчий просить клопотання задовольнити.

В свою чергу у судовому засіданні ОСОБА_4 подав суду заяву про особисту поруку відносно підозрюваного ОСОБА_5 , яку мотивує тим, що він є священиком християнської церкви «Царство Боже» та бажає взяти підозрюваного на поруки. Зазначає, що готовий забезпечити його явку до відповідних органів для вирішення питання про зміну запобіжного заходу чи участі у процесуальних діях. Йому відомо у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , яка відповідальність передбачена за таке кримінальне правопорушення та те, що у випадку невиконання взятих на себе зобов`язань на поручителя накладається грошове стягнення. На підставі наведеного просить його клопотання задовольнити та обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистої поруки священика ОСОБА_4 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_7 своє клопотання підтримали повністю та просили його задовольнити, посилаючись на обставини викладені у ньому. Щодо клопотання поручителя прокурор зазначив, що такий майже невідомий підозрюваному, оскільки вони знають один одного близько півроку, три місяці з яких ОСОБА_5 перебуває під вартою. Крім того зазначив, що поручителями мають бути декілька осіб, а відтак одна особа не зможе виконувати обов`язки такого. Слідчий позицію прокурора підтримав.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання слідчого заперечив та зазначив, що ОСОБА_5 є особою молодого віку, у нього погіршився стан здоров`я, а доказів того, що його процесуальна поведінка у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу буде неналежною немає. Навпаки, кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 на даний час передано на розгляд суду, всі речі повернуті потерпілому, а щодо підозрюваного вже обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника і просив обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід, оскільки у нього погіршився стан здоров`я і йому постійно надають медичну допомогу та додав, що буде виконувати всі покладені на нього судом обов`язки.

ОСОБА_4 у судовому засіданні своє клопотання про особисту поруку відносно підозрюваного ОСОБА_5 підтримав та просив таке задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання та заяви поручителя, приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваного, обвинуваченого покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язана із необхідністю запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжних заходів є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Так, матеріалами клопотання підтверджується, що 11 березня 2020 року о 08.47 год надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що на територію за адресою: Перечинський район с.Т.Ремета, вул. Центральна, № 36 вночі проникли невідомі особи, звідки з автомобіля марки «Джип Черокі» викрали гаманець, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , технічний паспорт на автомобіль марки «Вольво», техпаспорт на причіп до даного автомобіля та набір ключів з автомобіля «ІВЕКО» (а. с. 8). Вказане також підтверджується заявою ОСОБА_9 від 11 березня 2020 року, а також протоколом його допиту як потерпілого від 12 березня 2020 року (а. с. 9, 13-15).

Того ж дня відомості по даному факту були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115 з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 185 КК України (а. с. 6), а 29 травня 2020 року про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повідомлено ОСОБА_5 (а. с. 33-36).

Як вбачається з протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 17 березня 2020 року останній показав, що 12 березня 2020 року близько 16.00 год до нього приїхав ОСОБА_5 , який є його знайомим, на автомобілі марки «Форд Фокус», та передав йому на зберігання гаманець, всередині якого знаходилися два талони про реєстрацію авто та посвідчення водія і ключі до автомобіля марки «Джип Черокі», після чого пішов у невідомому напрямку. 17 березня 2020 року близько 12.00 год ОСОБА_5 зателефонував йому та сказав, що знаходиться у Перечинському відділенні поліції і йому потрібно повернути речі, які він йому залишав 12 березня 2020 року, оскільки він їх викрав в ніч з 10 на 11 березня 2020 року в с. Т.Ремета Перечинського району у громадянина ОСОБА_9 . Після того він зателефонував до свого знайомого ОСОБА_12 , який проживає в с. Т.Ремета, той пояснив йому, де саме проживає потерпілий, після чого він поїхав та повернув ОСОБА_9 всі речі (а. с. 16-18, 26).

Крім цього, матеріалами клопотання підтверджується направлення до суду обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000126 відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_13 .

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював (у справах Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, Феррарі-Браво проти Італії, Мюррей проти Сполученого Королівства), що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст.177, 178, 183 КПК України.

Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011 р).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р, § 57).

Слідчий суддя враховує, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими доказами, а саме: заявою про кримінальне правопорушення ОСОБА_9 від 11 березня 2020 року та протоколом його допиту в якості потерпілого від 12 березня 2020 року; протоколом огляду місця події від 11 березня 2020 року та протоколом огляду предметів від 17 березня 2020 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_14 від 17 березня 2020 року, а також повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 28 травня 2020 року, а також іншими дослідженими в судовому засіданні матеріалами.

Відтак перевіряючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція слідчого судді випливає й з практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р, § 57).

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідчий суддя також враховує наявність ризиків, зокрема переховування, впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, а також ризик перешкоджанню кримінального провадження іншим чином.

Так, ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 здається переконливим з врахуванням того, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення на території Перечинського району, хоча має зареєстроване місце проживання та фактично проживає в Ужгородському районі.

У свою чергу стороною захисту не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що ризик переховування ОСОБА_5 , а також ризик впливу на інших учасників процесу (потерпілого, свідків) або взагалі перестали існувати, або зменшилися настільки, що запобіжний захід, який не пов`язаний із позбавленням волі здатний їм запобігти.

Співставлення негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його покарання у невизначеному майбутньому, з засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Крім того ризик переховування від органу досудового розслідування слідчий суддя оцінює у світлі обставин цього кримінального провадження та особистої поведінки підозрюваного ОСОБА_5 (особливості його поведінки, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування) і приходить до висновку, що ризик переховуватися залишається досить актуальним зважаючи на особистість підозрюваного та тяжкість ймовірного покарання.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, є неодруженим, не має постійного місця роботи та джерела прибутку, що може спонукати його вчиняти інші корисливі злочини. Також слідчий суддя приймає до уваги те, що на розгляді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області відносно ОСОБА_5 знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 3 та ч. 5 ст. 186 КК України, розгляд у якому на даний час не завершено, а до Перечинського районного суду Закарпатської області відносно ОСОБА_5 направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000126.

Оцінюючи ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може впливати на потерпілого та свідків кримінального провадження, які до того ж дали органу досудового розслідування покази, що викривають підозрюваного, слідчий суддя зазначає, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Слідчому судді не надано доказів обставин, які свідчать про наявність необґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність підстав вважати, що ОСОБА_5 , залишаючись на волі, не буде ухилятися від органу досудового розслідування/суду.

Доводи сторони захисту їх не усувають і не спростовують. Інших істотних обставин, які би вказували на можливість розгляду питання обрання альтернативного запобіжного заходу підозрюваному, стороною захисту не вказано; не містять матеріали клопотання і переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні не встановлено.

Слідчий суддя приймає до уваги принцип невинуватості особи, враховує повагу до особистої свободи і недоторканості особи, однак зважує ці принципи в сукупності з цілями та завданнями кримінального провадження, якими у відповідності до ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав та законних інтересів учасників кримінального правопорушення, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Що стосується заяви ОСОБА_4 , поданої під час розгляду клопотання, про передачу підозрюваного під його особисту поруку, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Аналіз вищевказаної норми процесуального закону свідчить про те, що особа, яка виявила бажання бути поручителем підозрюваного, має переконати суд, що вона заслуговує на довіру, зокрема шляхом надання відповідних доказів.

Більш того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 180 КПК України наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

В той же час, хоча слідчий суддя і не ставить під сумнів авторитет ОСОБА_4 як пастора, однак останній, будучи присутнім у судовому засіданні, не надав будь яких документів та доводів, які б свідчили про те, що він дійсно заслуговує на особливу довіру, яка дає можливість передати підозрюваного під його особисту поруку. Додані до заяви копії Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та про взяття на облік платників податків такими доказами не є, а лише свідчать про те, що ОСОБА_4 є керівником християнської євангельської церкви «Царство Боже».

З врахуванням наведеного слідчий суддя не вбачає також й підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 такого запобіжного заходу як особиста порука.

В той же час, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, слідчий суддя вважає за можливе, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом. У пункті 2 частини 5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя, з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого підозрюється. При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя враховує як характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, що відноситься до тяжкого злочину, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного, та виходячи з вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, вважає, що розмір застави, враховуючи його майновий та сімейний стан, відсутність постійного місця роботи, обставини вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, вважає, що достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків буде передбачений цим Кодексом розмір у вигляді двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42 040 грн.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У разі внесення застави на ОСОБА_5 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, слід покласти відповідні обов`язки.

Крім цього, слідчий суддя зауважує, що згідно з положеннями ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 183, 186, 193, 194, 196-198, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

клопотання слідчого СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором ОСОБА_8 на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000115 від 11 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 27 липня 2020 року (включно) із визначенням застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає суму 42 040 (сорок дві тисячі сорок) грн.

В разі внесення застави, у порядку ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за їх першою вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання;

3) не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

4) докласти зусиль до пошуку роботи;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що у разі внесення застави та невиконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, застава буде звернута в дохід держави.

Дата закінчення дії ухвали 27 липня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1