Справа № 535/87/20
Провадження № 1-кп/535/36/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 18.04.2018 року за №0000130 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сонячне Машівського району Полтавської області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , освіта професійно-технічна, не одруженого, має двох неповнолітніх дітей, непрацюючого, раніше судимого:

- 18.05.2015 року Гребінківським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком терміном 3 роки;

- 23.07.2015 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано вирок Гребінківського районного суду Полтавської області від 18.05.2015 та призначено остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 29.10.2015 року вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23.07.2015 року в частині остаточного покарання змінений, останній визнаний засудженим за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі та визначено вирок Гребінківського районного суду від 18.05.2015 року виконувати самостійно. На підставі ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 10.01.2018 року звільнений умовно-достроково 18.01.2018 року на невідбутий строк 11 місяців 19 днів;

у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 12.04.2018 року близько 12.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на території подвір`я домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_6 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, в присутності власниці ОСОБА_7 відкрито заволодів належним їй велосипедом марки «Україна» чоловічого типу з закритою рамою темно-зеленого кольору, вартістю 766 грн. 67 коп., чим потерпілій ОСОБА_7 заподіяв матеріальні збитки на вказану суму. Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.

Також, діючи повторно, ОСОБА_4 14.04.2018 року близько 12.00 год., перебуваючи в гостях у ОСОБА_8 в приміщенні належного їй житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з тумбочки житлової кімнати вищевказаного будинку, вчинив крадіжку грошових коштів в сумі 400,00 грн., мобільного телефону «ERGO F180 Start Dual SIM (black)» ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , вартістю 125,00 грн., з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Vodafone», вартістю 50,00 грн., на рахунку якої знаходилися грошові кошти в сумі 3,00 грн., які належали потерпілій ОСОБА_8 , чим заподіяв останній матеріальні збитки на загальну суму 578,00 грн. У подальшому ОСОБА_4 із місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, діючи повторно, ОСОБА_4 21.04.2018 року близько 17.00 год., перебуваючи в гостях у ОСОБА_9 , у приміщенні літньої кухні, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_10 , умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з поверхні морозильної камери цієї літньої кухні, вчинив крадіжку мобільного телефону «HUAWEI LUA-U22», серійний номер: « НОМЕР_3 », ІМЕІ-1: НОМЕР_4 , ІМЕІ-2: НОМЕР_5 , вартістю 1285,17 грн., з сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ«Vodafone», вартістю 50,00 грн., на рахунку якої знаходилися грошові кошти в сумі 75,00 грн., та з флеш-картою пам`яті «Kinqston 8GB», вартістю 150 грн., які належали потерпілій ОСОБА_9 , чим заподіяв останній матеріальні збитки на загальну суму 1560,17 грн. Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєнні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, підтвердивши обставини їх вчинення встановлені вище, у скоєному щиро розкаюється, та пояснив, що 12.04.2018 року близько 12.00 год. він перебував у стані алкогольного сп`яніння у дворі домогосподарства ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 , де взяв у присутності ОСОБА_7 її велосипед, яка не давала дозвіл його брати та просила залишити велосипед. У цей же день велосипед продав мешканці с. Деревки ОСОБА_11 за 150 грн. Крім того, 14.04.2018 року близько 12.00 год., перебуваючи в гостях у ОСОБА_8 в приміщенні належного їй житлового будинку в с. Деревки, шляхом вільного доступу з тумбочки викрав гроші в сумі 400,00 грн., мобільний телефон ERGO з сім-карткою на рахунку якої було 3,00 грн., після чого гроші витратив, а телефон залишив собі. Також, 21.04.2018 року близько 17.00 год., перебуваючи в гостях в с. Деревки у ОСОБА_9 у приміщенні літньої кухні шляхом вільного доступу з морозильної камери викрав мобільний телефон HUAWEI з сім-картою на рахунку якої знаходилися 75,00 грн., та з флеш-картою пам`яті, які належали ОСОБА_9 . Викрадений телефон заховав у сусідньому дворі. Про незаконність своїх дій знає, у скоєному щиро розкаюється.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_4 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно повністю доведена дослідженими в ході судового слідства доказами по справі в їх сукупності.

Так, допитана в ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що вона співмешкала з обвинуваченим й від цих відносин вони мають спільну дочку. Однак, після звільнення ОСОБА_4 з місць позбавлення волі за останнім вироком суду, більше двох років будь-яких відносин з ним не підтримує, проживає окремо від обвинуваченого. 12.02.2018 року близько 12.00 год. вона разом з малолітньою дочкою, якій на той час було чотири роки, перебувала в домогосподарстві своєї матері по АДРЕСА_3 , куди прийшов і обвинувачений і попрохав її відпустити з ним дочку і дати йому велосипед. Вона відмовила, після чого він у її присутності схопив дочку і велосипед, який стояв у дворі під будинком, з наміром піти з ними з двору. Вона вихопила дитину з рук обвинуваченого, а він забрав лише велосипед та пішов з двору, не дивлячись на прохання не брати і залишити її велосипед. Раніше вона не давала користуватися своїм велосипедом ОСОБА_4 . Декілька днів вона телефонувала обвинуваченому, безрезультатно прохала повернути викрадене.

Свідок ОСОБА_12 під час судового розгляду пояснила, що потерпіла ОСОБА_7 є її дочкою, а обвинувачений колишній співмешканець, та надала пояснення аналогічні поясненням потерпілої щодо обставин вчинення злочину, та додатково пояснила, що ОСОБА_7 у лютому 2018 року за власні кошти придбала викрадений обвинуваченим велосипед марки «Україна» чоловічого типу зеленого кольору, яким обвинувачений ніколи не користувався. Дочка телефонувала обвинуваченому та просила повернути велосипед.

Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_11 пояснила, що у другій половині дня у квітні 2018 року обвинувачений запропонував їй придбати у нього велосипед, який, як він сказав, належить йому. Вона погодилася. Пізніше її співмешканець ОСОБА_13 полагодив цей велосипед та щось у ньому перефарбував. Через декілька днів працівники поліції вилучили велосипед.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що його співмешканка ОСОБА_14 у квітні 2018 року придбала у обвинуваченого велосипед марки «Україна», який він помилково вважав таким, що належить обвинуваченому, оскільки свідок протягом чотирьох місяців взимку 2014-2015 років працював з ОСОБА_4 і останній приїздив на роботу на велосипеді аналогічної марки. Вказаний велосипед, на якому він встиг пофарбувати захисні щитки на колесах, він повернув працівникам поліції через кілька днів після придбання.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 17.04.2018 року ОСОБА_7 вказала на місце знаходження велосипеда, який відкрито викрав обвинувачений, а саме під навісом поряд з входом у житловий будинок (том 1 а.с.147-149).

Згідно з протоколом огляду місця події від 17.04.2020 року ОСОБА_13 добровільно видав велосипед марки «Україна» (том 1 а.с.150, 151-154).

Відповідно до висновку експерта №758 від 26.04.2018 року, ринкова вартість наданого на експертизу велосипеду «Україна» складає 766,67 грн. (том 1 а.с.158-162).

Згідно з протоколом пред`явлення речей до впізнання від 26.04.2018 року потерпілою було впізнано, викрадений у неї велосипед (том 1 а.с.163-167).

Під час проведення слідчого експерименту 28.01.2020 року ОСОБА_4 розповів та показав як вчинив відкрите викрадення велосипеда, який належав потерпілій ОСОБА_7 , що підтверджується відповідним протоколом (том 1 а.с.193-202).

Показання ОСОБА_4 щодо вчинення ним злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення.

Допитана під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_15 14.04.2018 року перебував у неї у домогосподарстві, оскільки прийшов у гості до її чоловіка. Після того, як він пішов, нею було виявлено відсутність грошових коштів у сумі 400 грн. та її мобільного телефону ERGO, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Vodafone», на рахунку якої знаходилися грошові кошти в сумі 3,00 грн.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за вищевикладених обставин, прокурор та потерпілі також не оспорюють фактичні обставини справи в цій частині, суд за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються щодо вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати вказані фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.2 ст.186 КК України, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно; та за ч.2 ст.185 КК України, оскільки він вчинив таємні викрадення чужого майна (крадіжки), вчинені повторно.

При призначенні покарання суд виходить з вимог ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання суд вважає за необхідне визнати щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів. Під час судового розгляду не було встановлено в діях обвинуваченого наявності обставини, що обтяжує покарання (по ч.2 ст. 186 КК України) вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах, оскільки допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що на момент вчинення злочину, вона більше двох років не підтримувала близьких відносин з обвинуваченим. Суд не враховує вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, у стані алкогольного сп`яніння, як обставину, яка обтяжує покарання, оскільки в обвинувальному акті така обставина не зазначена як обтяжуюча.

Обвинувачений раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, за місцем реєстрації в с. Деревки Котелевського району Полтавської області характеризується негативно, не працює, неодружний, має двох малолітніх дітей (том 1 а.с.203-213). Згідно з медичним висновком Котелевської ЦРЛ про стан здоров`я та працездатність від 28.01.2020 року, обвинувачений здоровий, працездатний; на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (том 1 а.с.215-216).

Виходячи з вище викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому, виходячи з санкції ч.2 ст.186 та ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки менш суворі види покарання будуть недостатні для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначений порядок призначення покарання в разі вчинення злочинів до та після постановлення вироку. Зокрема, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

У пункті 26 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України вказано, маючи на увазі, що при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати: покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням (статті 75, 79, 104 КК), за винятком часу тримання під вартою в порядку запобіжного заходу або затримання, перебування в медичному закладі тощо; частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково (статті 81, 107 КК); невідбуту засудженим частину будь-якого основного покарання.

Відповідно до вироку Гребінківського районного суду Полтавської області від 18.05.2015 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком терміном 3 роки (том 1 а.с.226-230).

Вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23.07.2015 року ОСОБА_4 засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано вирок Гребінківського районного суду Полтавської області від 18.05.2015 року та призначено остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 29.10.2015 року вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23.07.2015 року в частині остаточного покарання змінений, останній визнаний засудженим за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі та визначено вирок Гребінківського районного суду від 18.05.2015 року виконувати самостійно. На підставі ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 10.01.2018 року ОСОБА_4 звільнений умовно-достроково 18.01.2018 року на невідбутий строк 11 місяців 19 днів (том 1 а.с.205, 231-237), тобто обвинуваченим за даним вироком відбуто покарання два роки два місяці 11 днів позбавлення волі.

Згідно з повідомленням Котелевського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області від 05.02.2020 року подання про звільнення від відбування покарання по закінченню іспитового строку щодо обвинуваченого ОСОБА_4 до суду не направлялося, оскільки засуджений був оголошений у розшук Котелевським ВП ГУНП Полтавської області у зв`язку із скоєнням ним злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України (том 1 а.с.36).

Вчинення обвинуваченим злочинів у період іспитового строку унеможливлює самостійне виконання вироків Гребінківського районного суду Полтавської області 18.05.2015 року та Миргородського районного суду Полтавської області від 23.07.2015 року.

Враховуючи вище викладене, остаточне покарання обвинуваченому слід призначити з врахуванням вимог ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 та ч.4 ст.71 КК України.

Цивільні позови по справі потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_9 не заявлені у зв`язку з поверненням працівниками поліції під час досудового розслідування викраденого у них майна, потерпілою ОСОБА_8 у зв`язку з частковим поверненням під час досудового розслідування викраденого майна на суму 178,00 грн.

Долю речових доказів, які в установленому порядку передані потерпілим на зберігання, слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

По справі є процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз на загальну суму 1716,00 грн. (572 грн.+572 грн.+572 грн.= 1716,00 грн. ), які слід стягти з обвинуваченого на користь держави.

На підставі ухвали слідчого судді Котелевського районного суду Полтавської області від 05.12.2019 року про дозвіл на затримання, обвинувачений був затриманий 14.01.2020 року (том 1 а.с.178-181). Ухвалою слідчого судді Котелевського районного суду Полтавської області від 14.01.2020 року відносно обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, який було продовжено ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 04.03.2020 року на той же строк (том 1 а.с.91-94; 182-185).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі;

за ч.2 ст.185 КК України у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, встановлених вироками Гребінківського районного суду Полтавської області від 18.05.2015 року та Миргородського районного суду Полтавської області від 23.07.2015 року, призначити ОСОБА_4 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, визначеного на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, що становить один рік три місяці 19 днів позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді чотирьох років двох місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 14.01.2020 року.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою.

Речові докази по справі, передані на зберігання потерпілим слід вважати повернутими власникам ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Стягти з ОСОБА_4 на користь держави 1716,00 грн. (одну тисячу сімсот шістнадцять грн. 00 коп.) у рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів.

Вирок може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Котелевський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя