Справа №345/2213/20
Провадження № 1-кс/345/703/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.07.2020 року м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянув клопотання старшого слідчого СВ Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000680 від 27.06.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України про арешт майна, суд -

встановив:
що 06.07.2020 р. до слідчого судді Калуського міськрайонного суду звернувся старший слідчий СВ Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 з клопотанням, погодженим прокурором Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, а саме на: вилучений автомобіль марки «Форд транзит», реєстраційний номер НОМЕР_1 із завантаженим у ньому брухтом чорних металів вагою близько 900 кг, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ними.

Клопотання обґрунтовує тим, що в чергову частину Калуського ВП ГУНП поступив рапорт інспектора СРПП № 2 ОСОБА_5 про те, що 27.06.2020 близько 13:30 год. у м. Калуш по вул. Добровлянська під час патрулювання було зупинено автомобіль марки «Форд транзит», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , 1988 р.н., який здійснював незаконні операції з брухтом чорних металів без спеціального дозволу (ліцензії).

У ході проведення огляду місця події від 27.06.2020 в м. Калуш по вул. Тихого, 10, було вилучено автомобіль марки «Форд транзит» реєстраційний номер НОМЕР_1 із завантаженим у ньому брухтом чорних металів вагою близько 900 кг. Вказаний автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , жительці АДРЕСА_1 .

Встановлено, що вказаний транспортний засіб перебуває у володінні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 .

У матеріалах провадження є копія полісу № АО/ 4438779 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, з якого вбачається, що ОСОБА_8 застраховано вказаний транспортний засіб.

Відповідно до чинного законодавства, така обставина може свідчити про те, що це майно законно перебувало в її володінні. Зокрема, згідно з пунктом 2.2 Правил дорожнього руху, власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Вказане обґрунтовується правовим висновком Верховного Суду, викладеному в постанові від 26.03.2020 у справі № 355/55/18 .

Відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 27.06.2020, вилучений автомобіль марки «Форд транзит» реєстраційний номер НОМЕР_1 із завантаженим у ньому брухтом чорних металів вагою близько 900 кг, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000680 від 27.06.2020 за ч. 1 ст. 213 КК України.

На даний час у вказаному кримінальному провадженні є необхідність у призначенні судових експертиз та проведення слідчих дій із вилученим майном, тому з метою запобігання пошкодження, знищення, відчуження, чи іншим чином зміни стану вилучених об`єктів, на них необхідно накласти арешт, тому старший слідчий СВ Калуського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на вказане майно.

Прокурор Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_4 подала заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримує, просить його задоволити.

Зацікавлена особа ОСОБА_8 подав заяву в якій зазначає, що влітку 2019 р. придбав у ОСОБА_7 , жительки м. Тернопіль автомобіль марки «Форд транзит», д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується по даний час на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. В кінці червня 2020 р. на прохання ОСОБА_6 , який являється його односельчанином, надав останньому вказаний автомобіль у користування.

Заперечує проти накладення арешту на автомобіль в частині користування, оскільки автомобіль йому потрібний самому для власного використання. Розгляд справи просить провести без його участі.

Вивчивши клопотання та доданні до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання про накладення арешту на майно підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Так, у ході проведення огляду місця події від 27.06.2020 в м. Калуш по вул. Тихого, 10, було вилучено автомобіль марки «Форд транзит» реєстраційний номер НОМЕР_1 із завантаженим у ньому брухтом чорних металів вагою близько 900 кг. Вказаний автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , жительці АДРЕСА_1 (а.с. 4-5).

Встановлено, що вказаний транспортний засіб перебуває у володінні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 .

У матеріалах провадження є копія полісу № АО/ 4438779 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, з якого вбачається, що ОСОБА_8 застраховано вказаний транспортний засіб (а.с. 5).

Відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 27.06.2020, вилучений автомобіль марки «Форд транзит» реєстраційний номер НОМЕР_1 із завантаженим у ньому брухтом чорних металів вагою близько 900 кг, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000680 від 27.06.2020 за ч. 1 ст. 213 КК України.

Відповідно до вимог ст. 167 КПК України, вищеназване вилучене майно набуло статус тимчасово вилученого.

Відповідно до положень частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумових підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди,можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування,передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України - у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції", заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп.69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n.50, Series A N 98).

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Слід зазначити, що при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.

Щодо майна, на яке слідчий просить накласти арешт, є достатні підстави вважати, що воно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Арешт майна, що ініціюється слідчим, необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів, а завданням арешту майна у даному випадку є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження.

З наведених слідчим обставин вбачається наявність підстав для задоволення клопотання. Щодо вибору заборон, обмеження розпоряджатися, користуватись, відчужувати майно, то перелік заборон визначається ухвалою слідчого судді (п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України).

Так, слідчий суддя прийшов до висновку у наявності підстав для задоволення клопотання частково. Зокрема, є необхідність у накладенні арешту на вказане у клопотанні майно: автомобіль марки «Форд транзит» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що полягає у забороні його відчуження та розпорядження, а також на брухт чорних металів вагою близько 900 кг, що полягає у забороні відчужувати, користуватися та розпоряджатися ним, оскільки їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження майна (ч. 11 ст. 170 КПК України). Обмеження права власності в даному випадку буде розумним і співмірним із завданням кримінального провадження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170-173, 174, 175, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:
Клопотання старшого слідчого СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000680 від 27.06.2020 р. задоволити частково.

Накласти арешт на майно - автомобіль марки «Форд транзит» реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження вказаним майном до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Накласти арешт на майно - брухт чорних металів вагою близько 900 кг, який знаходиться в автомобілі «Форд транзит» реєстраційний номер НОМЕР_1 шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

У задоволенні решту клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Копії даної ухвали негайно видати старшому слідчому СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківськй області ОСОБА_3 , прокурору Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: