Кримінальне провадження № 629/4451/17
Номер провадження 1-кп/629/38/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2020 року м. Лозова

Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань - ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , потерпілого- ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001384 від 19.06.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Угля Тячівського району Закарпатської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого у Панютинському професійному аграрному ліцеї майстром, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
18.06.2017 року близько 22:40 год., ОСОБА_6 рухався на автомобілі «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Соборній в м. Лозова Харківської області. Діючи з необережності, у формі злочинної недбалості, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, у порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, згідно яких «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» та п.10.4 Правил дорожнього руху України, згідно яких «Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот», ОСОБА_6 , не переконавшись що не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, став виконувати маневр повороту вліво, намагаючись заїхати на стоянку, розташовану біля залізничного вокзалу в м. Лозова Харківської області, тим самим перетинаючи смугу зустрічного руху, по якій на мотоциклі «HONDA CB600 HORNET», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався ОСОБА_4 , внаслідок чого сталося зіткнення між вищевказаними транспортними засобами. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток правого передпліччя (променевої і ліктьової) в нижній третині зі зміщенням уламків, обширного синця на передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки в середньо-верхній третині (21х19 см), садна на передній поверхні гомілки в середній третині і на передній поверхні правого коліна, синця на зовнішній поверхні правого тазостегнового суглобу. За ступенем тяжкості вищезазначений закритий перелом обох кісток правого передпліччя (променевої і ліктьової) в нижній третині зі зміщенням уламків - це середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково. Пояснив, що 18.06.2017 року близько 23 години в темний час доби, він, керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому також знаходилася пасажирка-його дружина, їхав по дорозі м. Лозова Харківської області в районі залізничного вокзалу на перехресті, повертаючи ліворуч, впевнився, що на зустрічній смузі транспортні засоби були далеко, пригальмував, зменшивши швидкість до 10 км/год, завершуючи маневр повороту, трошки зрізав лівіше, та відчув удар в правий бік його автомобіля, з яким зіткнувся мотоцикл, що перевищивши швидкість, на мосту обігнав декілька автомобілів і не зміг об`їхати його автомобіль. Зазначив, що якби потерпілий не перевищив швидкість руху та не здійснив обгін на мосту, ДТП б не сталася. Позов ОСОБА_4 не визнав, оскільки не було залучено до участі в справі НАСК «Оранта», в якій застрахована його цивільно-правова відповідальність та яку він повідомив про страховий випадок та працівники якої його проінформували про виплату Страховиком спричиненої шкоди після судового рішення.

Захисник в судовому засіданні зазначила, що досудове розслідування вказаного кримінального провадження було проведено неналежним чином, ОСОБА_4 , який з перевищенням швидкості обігнав на мосту декілька транспортних засобів, та не прийняв відповідних заходів з метою уникнення зіткнення з іншим транспортним засобом, порушивши вимоги ПДР, не було притягнуто до кримінальної та адміністративної відповідальності. Також зазначила, що сторона захисту вважає, що висновок автотехнічної експертизи не є доказом на підтвердження винуватості ОСОБА_6 , оскільки містить багато протиріч, висновок експертного дослідження про вартість матеріального збитку № 128-12-17 від 20.12.2017 також є сумнівним.

Представник потерпілого в судовому засіданні пояснила, що висновок експертного дослідження № 128-12-17 від 20.12.2017 було додано до матеріалів позовної заяви, як один із доказів розміру матеріального збитку, завданої власнику мотоциклу HONDA CB600 ОСОБА_4 . Відомості, викладені в ньому, ніяк не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_6 відповідно до ч. 1 ст. 286 КК України та стосуються лише визначення розміру шкоди та матеріального збитку, завданого потерпілому ОСОБА_4 . Процедура вказаного експертного дослідження була проведена відповідно до діючого законодавства та відповідних нормативних актів. Зазначила, що згідно Постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц шкода має бути відшкодована заподіювачем у повному обсязі.

Не зважаючи на часткове визнання винуватості, вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, зокрема:

Показами потерпілого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні пояснив, що 18.06.2017 року близько 23.00 годин, в темний час доби, керуючи мотоциклом HONDA CB600, реєстраційний номер НОМЕР_2 , він рухався по вул. Соборній в м. Лозова Харківської області в напрямку залізничного моста. Зупинився на світлофорі, де перед ним стояв автомобіль. Коли почався рух, він обігнав вказаний автомобіль перед мостом, та виїхав на міст вже на смузі для свого руху. На мосту рухався зі швидкістю 60-70 км/год та не обганяв транспортних засобів. Зазначив, що Правил дорожнього руху він не порушував. Коли він під`їжджав до перехрестя, на його смугу для руху раптово виїхав автомобіль, який повертав у бік вокзалу, та все відбулося так швидко, що він не встиг зреагувати та загальмувати, його мотоцикл передньою частиною врізався в задню частину того автомобіля, а він перелетів через його багажник. Пояснив, що внаслідок ДТП було спричинено шкоду його здоров`ю та спричинено моральну шкоду. Просив цивільний позов задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що його цивільно-правова відповідальність застрахована в НАСК «Оранта», яку він повідомляв про страховий випадок, та працівники якої його по телефону повідомили, що відшкодування шкоди буде здійснено після судового рішення.

Показами свідка ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що 18.06.2017 близько 22.30 год. вона сиділа на передньому пасажирському сидінні автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням її чоловіка- ОСОБА_6 . Вони їхали на залізничний вокзал в м. Лозова Харківської області, та в той час, коли їх автомобіль закінчував маневр повороту, то у задню частину правого боку їхнього автомобіля врізався мотоцикл, водій якого впав на дорогу. Після чого ОСОБА_6 підбіг до потерпілого ОСОБА_4 , який лежав на дорозі, а вона намагалася підняти мотоцикл. Зазначила, що коли їхній автомобіль повертав, то на дорозі поблизу машин не було, вони були далеко. Вона бачила, що у ОСОБА_4 була зламана рука. Потім приїхав автомобіль швидкої допомоги. Вона з ОСОБА_6 підняли потерпілого і відвели його до автомобіля швидкої допомоги.

-Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.06.2017 року з відповідними фототаблицями;

-протоколами огляду транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT» та «HONDA CB600 HORNET» від 18.06.2017;

-висновком експерта № 204-ЛЗ/17 від 29.06.2017р. за результатами проведення судово-медичної експертизи, з якого вбачається, що у потерпілого ОСОБА_4 мали місце закритий перелом обох кісток правого передпліччя(променевої і ліктьової) в нижній третині зі зміщенням уламків, обширний синець на передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки в середньо-верхній третині(21х19 см), садна на передній поверхні гомілки в середній третині і на передній поверхні правого коліна, синець на зовнішній поверхні правого тазостегнового суглобу, які утворилися від травматичної дії тупого(тупих) твердого предмету про індивідуальні особливості якого судити не можливо чи при ударі о такі(не виключено, що при падінні на площину) та могли бути отримані в умовах дорожньо-транспортної пригоди в строк і при обставинах, вказаних в постанові і потерпілим. За ступенем тяжкості вищезазначений закритий перелом обох кісток правого передпліччя(променевої і ліктьової) в нижній третині зі зміщенням уламків-це середнього ступеню тяжкості тілесне ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я; синці і садна-це легкі тілесні ушкодження;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 20.10.2017 за участю ОСОБА_6 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 20.10.2017 за участю ОСОБА_4 ;

-схемами місця ДТП;

-висновком судової автотехнічної експертизи № 981/17 від 15.11.2017, відповідно до якого в зв`язку з обставинами, що вказані в дослідницькі частині висновку, провести дослідження на основі вихідних даних, що засновані на свідченнях водія ОСОБА_6 , та експертним шляхом вирішити питання: «Як в даній дорожній обстановці повинен був діяти водій автомобіля Фольксваген Пассат ОСОБА_6 згідно вимог Правил дорожнього руху України? Чи володів технічною можливістю водій ОСОБА_6 уникнути зіткнення з мотоциклом? Чи вбачаються в діях водія ОСОБА_6 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з настанням події? Як в даній дорожній обстановці повинен був діяти водій мотоцикла Хонда ОСОБА_4 згідно вимог Правил дорожнього руху України?» не представляється можливим. Якщо виходити з даних, що засновані на свідченнях водія ОСОБА_4 , то в дорожній обстановці, що склалася, водій автомобіля Фольксваген ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п.п.10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України; водій автомобіля Фольксваген ОСОБА_6 повинен був діяти згідно вимог п.п.10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України; в діях водія автомобіля Фольксваген ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п.п.10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з ДТП; водій мотоцикла Хонда ОСОБА_4 повинен був діяти згідно вимог п.п. 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України.

Вищевказаний висновок № 981/17 від 15.11.2017 роз`яснив в судовому засіданні судовий експерт Харківського НДЕКЦ ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що він мешкає на 6-му поверсі житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 . Влітку 2017 року близько 22-23 год., коли на вулиці вже було темно, він, знаходячись на своєму балконі, бачив, як у напрямку моста їхали три машини та за ними рухався мотоцикл, у транспортних засобів були включені фари. Машини рухалися в межах швидкості у місті, мотоцикл їхав зі швидкістю близько 100 км/год, та обігнав автомобілі. На перехресті на повороті на залізничний вокзал відбулася ДТП- мотоцикл передньою частиною в`їхав в задню праву частину автомобіля VOLKSWAGEN, який здійснював маневр повороту, рухаючись зі швидкістю 5-10 км/год. Коли він одягнувся та підійшов до місця ДТП, то мотоцикла на проїзній частині вже не було, а автомобіль стояв на узбіччі в напрямку на залізничний вокзал. У автомобіля були технічні пошкодження, до мотоцикла він не підходив. Обвинуваченого та потерпілого не бачив.

Згідно ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінив докази з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а також з точки зору їх узгодженості та взаємозв`язку, які в своїй сукупності є достатніми, щоб дійти обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та доведеності вини у його вчиненні.

Доводи захисника та обвинуваченого про порушення водієм мотоциклу ОСОБА_4 правил ПДР України, що призвело до зіткнення транспортних засобів, з посиланням на покази свідка ОСОБА_10 , суд оцінює критично, оскільки згідно показів цього свідка, він у темний час знаходився на певній відстані від місця ДТП та оцінював швидкість руху транспортних засобів лише за своїми відчуттями.

Крім того, вказані доводи захисника та обвинуваченого спростовуються показами потерпілого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні підтвердив свої покази, надані в ході слідчого експерименту, проведеного 20.10.2017 року за його участю, які повністю узгоджуються з висновком експерта № 981/17 від 15.11.2017р.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 1 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді органу з питань пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як низький.

При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, працює майстром в Панютинському професійному аграрному ліцеї, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, та приходить до висновку, що покарання останньому слід призначити у виді штрафу, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 не визнав заявлений до нього цивільний позов потерпілим ОСОБА_4 .

Потерпілий просив задовольнити цивільний позов в повному обсязі, а саме в розмірі 172376,36 гривень на відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди та 5000 гривень на відшкодування моральної шкоди, з підстав відображених у позовній заяві.

Вислухавши пояснення сторін та учасників судового провадження, дослідивши матеріали цивільного позову, суд вважає за необхідне задовольнити його частково.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України , шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку(ч.2 ст. 1187 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно копій свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_11 ; власником транспортного засобу «HONDA CB600 HORNET», реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_4 (т.1 а.с. 187, т.2 а.с. 61).

Відповідно до положень ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон).

Статтею 6 Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п.9.1. ст.9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Пунктом 22.1 ст.22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Суд вважає безпідставними доводи представника позивача щодо абсолютного права потерпілого при наявності у особи, яка керувала транспортним засобом та спричинила потерпілому шкоду внаслідок такого керування, страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вільно на власний розсуд обирати спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності, передбачених ст. 1194 ЦК України підстав, оскільки, на думку суду, покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на особу, майнова відповідальність якої застрахована, суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що позивач вимагав відшкодування шкоди тільки із завдавача, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована на підставі договору страхування цивільно-правової відповідальності зі страховиком, аргументи позивача, що шкода має бути відшкодована тільки заподіювачем у повному обсязі, не беручи до уваги обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування в межах ліміту, є необґрунтованими, а його позов підлягає частковому задоволенню.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_6 згідно копії полісу № АМ/0738331 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застрахована у НАСК «Оранта»; страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю- 200000 грн., за шкоду, заподіяну майну-100000 грн., розмір франшизи -510 гривень.

Згідно ст.30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до висновку експертного дослідження про вартість матеріального збитку, завданого власнику мотоцикла HONDA CB600, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , № 128-12-17 від 20.12.2017(який в судовому засіданні роз`яснив судовий експерт ОСОБА_12 ), в даному випадку вартість відновлювального ремонту мотоцикла HONDA CB600, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 168966,43 грн., що перевищує ринкову вартість КТЗ на момент виконання дослідження, яка становить 146670,00 гривень. Матеріальний збиток, завданий власнику мотоцикла HONDA CB600, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, станом на момент виконання дослідження, складає 146670,00 гривень (т.1 а.с. 172-197). Згідно квитанції № 969296 ОСОБА_4 сплатив ПП ОСОБА_12 за виконані послуги з автотоварознавчого дослідження мотоцикла HONDA CB600, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 6000 гривень (т.1 а.с. 54).

Враховуючи відсутність позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди до страхової компанії, а можливий об`єм відшкодування становить 99490 грн., то за таких обставин на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_6 слід стягнути 53180 грн. 00 коп.=146670,00 грн.(матеріальний збиток)+6000 грн.(витрати за послуги експерта) -99490 грн.(страхова сума за шкоду заподіяну майну).

ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні в Харківській обласній клінічній травматологічній лікарні з 26.06.2017 по 05.07.2017; був прооперований 27.06.2017 «открытая репозиция, остеосинтез правой лучевой кости пластиной»(рос.), йому призначено медикаментозний курс та надано лікувальні і трудові рекомендації, в т.ч. амбулаторне лікування за місцем мешкання з 06.07.2017, що підтверджено копією виписки № 3606 із медичної картки стаціонарного хворого(т.1 а.с. 22). Згідно копій чеків та квитанцій ОСОБА_4 поніс матеріальні витрати на лікування 16676,38 гривень( т.1 а.с. 23-28) та 26.06.2017 згідно копії квитанції № 343 ним сплачено благодійний внесок в сумі 300 гривень (т.1 а.с. 29).

Суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги про стягнення вищезазначеної матеріальної шкоди на лікування з обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки вказана сума не перевищує страхову суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, що визначено у полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів(200000 грн.).

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України)

Вказана позиція є аналогічною і у вирішенні інших справ Європейського суду: рішення від 15 жовтня 2009 року у справі Антипенко проти Російської Федерації, постанова у справі від 14 лютого 2008 року Пшеничний проти Російської Федерації.

Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_4 було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у фізичному болі та душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, тривалим перебуванням на лікуванні та пошкодженням належного йому майна і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, з урахуванням засад розумності та справедливості, приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 5000, 00 гривень, яка визначена з урахуванням всіх обставин справи.

За таких обставин суд прийшов до висновку про часткове задоволення цивільного позову ОСОБА_4 , а саме в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 53180 грн. 00 коп. та моральної шкоди в сумі 5000 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, документально підтверджені витрати на залучення експерта покласти на ОСОБА_6 .

Долю речових доказів вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

Запобіжний захід до ОСОБА_6 - не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500(вісім тисяч п`ятсот) гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 53180 гривень 00 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 гривень, а всього-58180(п`ятдесят вісім тисяч сто вісімдесят) гривень 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог-відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , судові витрати за проведення судової автотехнічної експертизи № 981/17 від 15.11.2017 року у розмірі 1186 гривень 44 коп. на користь держави. Код доходів 24060300, отримувач платежу: УК Слобідсь/мХарСлобідськи/24060300, п/рахунок UA0020005, код отримувача (ЄДРПОУ) 37999680, банк: Казначейство України.

Після набрання вироку законної сили речові докази: автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий під зберігальну розписку ОСОБА_6 - повернути власнику ОСОБА_11 ; мотоцикл «HONDA CB600 HORNET», реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий під зберігальну розписку ОСОБА_13 - передати власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1