В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "19" грудня 2019 р.

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши матеріали кримінального провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плесецького, Васильківського району, Київської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 03.12.1997 Київським міським судом за ч.3 ст.206, ч.3 ст.140 КК України до 4 років позбавлення волі, 15.04.2003 Святошинським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186 КК України за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 13.11.2008 Печерським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, 07.08.2009 Печерським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, 01.09.2014 Солом`янським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, 22.06.2017 Солом`янським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185 КК України до 2 років, звільнений 16.01.2018 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:
19.06.2018 року приблизно о 08 год. 00 хв. ОСОБА_6 перебував у вагоні тролейбусу №50, що рухався по вул. П. Запорожця до вул. Алішера Навої у м. Києві, де помітив в сумці у раніше йому невідомого ОСОБА_5 мобільний телефон, марки «Iphone 5». В цей момент у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону, що належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, впевнившись, що за його діями потерпілий та ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, умисно, таємно, повторно непомітно для ОСОБА_5 привідкрив чоловічу сумку, що була на плечі у останнього та дістав звідти мобільний телефон «Iphone 5», вартість якого відповідно до висновку експерта №12-4/1199 становить 1900 гривень, тим самим вчинив його таємне викрадення.

В подальшому, ОСОБА_7 , утримуючи при собі викрадене майно, а саме мобільний телефон, марки «Iphone 5», з місця скоєння кримінального правопорушення намагався зникнути, але довести свій злочинний умисел до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, а саме через те, що був затриманий потерпілим ОСОБА_5 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин не визнав та пояснив, що дійсно у інкримінований йому час та день вчинення злочину їхав у тролейбусі з потерпілим, та потерпілий підкинув йому свій мобільний телефон та сказав будеш сидіти, крім цього, зазначив, що до тієї зустрічі у тролейбусі потерпілого не знав.

Провівши судове слідство, допитавши потерпілого, дослідивши письмові докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджуються доказами зібраними органом досудового розслідування та в ході судового слідства:

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що впізнає у залі особу, яка залізла у його сумку та намагалась викрасти мобільний телефон. Потерпілий без сумніву впізнав ОСОБА_7 , та чітко і послідовно описав ознаки за якими впізнає його, а саме зріст, статура, волосся, пошкодження на руці.

Від допиту свідків вказаних у реєстрі матеріалів досудового розслідування прокурор відмовився, інші учасники не наполягали на допиті цих свідків, тому суд прийняв відмову прокурора.

Крім наведених показань, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження та дослідженими судом:

-витягом з Єдиного реєстру досудового розслідування;

-даними, які містяться у протоколі огляду місця події від 18.06.2018 року разом з ілюстративною таблицею;

-постановою про визнання речових доказів, згідно якої мобільний телефон «Айфон5» визнано речовим доказом;

-даними, які містяться у висновку експерта №12-4/1199 від 03.07.2018 року, згідно якого встановлено ринкову вартість мобільного телефону;

-даними, які містяться у висновку експерта №8-1/1771 від 09.07.2018 року, згідно якої проведено трасологічну експертизу;

-даними, які містяться у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Фактичні дані, що містяться у вказаних джерелах доказів узгоджуються з показаннями потерпілого у справі та іншими доказами, зібраними в ході досудового розслідування.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Відповідно суд, здійснивши кримінально-правову оцінку поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, через визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння, кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 3185 КК України, оскільки він своїми умисними діями учинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставин, що пом`якшують покарання або обтяжують покарання судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має місце проживання, стан його здоров`я, спосіб життя; позицію сторони обвинувачення та потерпілого щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.
Цивільний позов не заявлявся.
Судові витрати за проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 65 КК України, ст. ст. 349, 370, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 України, та призначити йому покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з 18.12.2019 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без зміни тримання під вартою.

Стягнути з засудженого витрати на проведення судових експертиз у сумі 1288 грн. 00 к. на користь держави.

Речовий доказ: мобільний телефон «Айфон5» - залишити у володінні потерпілого.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту проголошення.

Суддя: