Номер провадження 1-кп/754/405/20
Вирок
Іменем України

24 січня 2020 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0007443 від 15.10.2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Н-Груня, Курської області Росії, громадянина України, росіянина, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 27.10.2011 року Шевченківським районним судом міста Києва по ст. 187 ч. 2 ст. 69 КК України до покарання у виді позбавленні волі на строк 3 роки з конфіскацією майна, звільнений 07.06.2013 з Бориспільської виправної колонії №119 із зміною покарання на виправні роботи строком на 1 рік 4 місяці 26 днів з утриманням 20% в дохід держави,

- за ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторони обвинувачення: - прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту: - обвинуваченого ОСОБА_3 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
Так, ОСОБА_3 14 жовтня 2019 року, приблизно о 15:20 годині, будучи особою, яка керує транспортним засобом - знаходячись за кермом засобу підвищеної небезпеки - технічно справного автомобіля марки «Skoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в м. Києві по проїзній частині вул. Кубанської України, зі сторони вул. Шолом- Алейхема, в напрямку пр. Лісового, в порушення вимог п. п. 2.3 «б», 4.16 «а», 18.4 Правил дорожнього руху України не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, вчасно не реагував відповідним чином на її зміну, не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, розташованим поблизу перехрестя з вул. Курчатова, що був позначений дорожніми знаками 5.35.1 - 5.35.2 («Пішохідний перехід») і дорожньою розміткою 1.14.1 («Зебра»), перед яким в цей час зменшив швидкість та зупинився невстановлений тролейбус, що пропускав пішохода ОСОБА_5 , який пересікав проїзну частину по вказаному пішохідному переходу, справа наліво відносно напрямку руху автомобіля «Skoda Octavia» р.н. НОМЕР_1 , продовжив рух не переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, внаслідок чого вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_5 .
Під час руху водій ОСОБА_3 порушив вимоги Правил дорожнього руху України а саме:
- підпункт «б» пункту 2.3 Правил дорожнього руху України, «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
- підпункт «а» пункту 4.16 Правил дорожнього руху України, згідно з яким, «Пішохід має право на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами»;
- пункт 18.4 Правил дорожнього руху України, згідно з яким, «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримав закриту травму правої стопи у вигляді перелому дистального кінця п`ятої плеснової кістки, яка відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.
Порушення обвинуваченим ОСОБА_3 вимог п. п. 2.3 «б», 4.16 «а» та 18.4 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди та отриманням ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження .
24 січня 2020 року між законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України, яку подано обвинуваченим ОСОБА_3 в суді під час підготовчого судового засідання.
Згідно даної угоди представник потерпілого та підозрюваний дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 у виді 1 року обмеження волі без призначення додаткового покарання, на підставі ст. 75 КК України, обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди, законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_3 , які просили розглянути та затвердити угоду про примирення, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Згідно ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абз. 1,4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 від 24 січня 2020 року і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.
Підлягають стягненню з обвинуваченого судові витрати за залучення експертів.

Відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази: довідку №21046 від 14.10.2019 року на ім`я ОСОБА_5 та одну рентгенограму на папері повернути законному представнику неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374, 394, 475 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ :
Затвердити угоду від 24 січня 2020 року про примирення між законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 1 /одного/ року обмеження волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного та додаткового покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 /одного/ року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 555 грн. 80 коп. витрати на залучення експерта.

Речові докази : довідку №21046 від 14.10.2019 року на ім`я ОСОБА_5 та одну рентгенограму на папері - повернути законному представнику неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: