Справа № 629/4961/19
Провадження № 1-кп/629/154/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лозова, Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001254 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ, Донецької області, громадянина України, без освіти, не одруженого, перебуваючого в цивільному шлюбі, офіційно не працевлаштованого, фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 ,

- захисту - обвинуваченого ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_5 , -

в с т а н о в и в:

30 червня 2018 року, близько 12 години 00 хвилин, точного часу в ході судового розгляду не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на залізничному мосту, який розташований поруч зі ст. Лозова, яка має юридичну адресу: Харківська область, м. Лозова, вул. Привокзальна, б. 1, зустрів потерпілого ОСОБА_6 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. В цей час, у ОСОБА_3 раптово виник умисел на вчинення відкритого викрадення мобільного телефону марки «M3 Note 2/16gb» сірого кольору, який належить ОСОБА_6 .. В подальшому, реалізуючи свій умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, ОСОБА_3 підійшовши до потерпілого, обійняв його та дістав з карману шорт потерпілого ОСОБА_6 вищевказаний мобільний телефон. При цьому, ігноруючи законні вимоги потерпілого ОСОБА_6 щодо повернення його майна, відкрито заволодів ним. Після цього ОСОБА_3 , утримуючи при собі викрадене майно, зник з місця події та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 2400 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в скоєнні злочину визнав та пояснив у судовому засіданні, що щиро кається у скоєному ним злочині. Також пояснив, що дійсно скоїв злочин при зазначених обставинах, а саме 30 червня 2018 року він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на залізничному мосту, який розташований поруч зі ст. Лозова, яка має юридичну адресу: Харківська область, м. Лозова, вул. Привокзальна, б. 1, зустрів ОСОБА_6 , який також перебував в стані алкогольного сп`яніння. У нього раптово виник умисел на вчинення відкритого викрадення мобільного телефону марки «M3 Note 2/16gb», який належить ОСОБА_6 і він підійшовши до потерпілого, обійняв його та дістав з карману шорт потерпілого вищевказаний мобільний телефон, на законні вимоги потерпілого ОСОБА_6 щодо повернення його майна, не реагував. Потім з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Визнавальні свідчення обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності позицій обвинуваченого, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведеною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Обвинувачений ОСОБА_3 винний у скоєнні даного кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч.2 ст.50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин середньої тяжкості.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, без освіти, не одружений, перебуває в цивільному шлюбі, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обвинувачений ОСОБА_3 не з`явився для участі у підготовці досудової доповіді.

Оцінка виявила середні ризики вчинення повторного кримінального правопорушення, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

Відповідно до вимог ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до вимог ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєних злочинів, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст.69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Крім того, судом враховується досудова доповідь, складена Лозівським міськрайонним відділом з питань пробації, згідно висновку якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, на думку органу пробації, у разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, досудової доповіді, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства і призначає покарання ОСОБА_3 в межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 75 КК України, а саме звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та покладення на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України, яке сприятиме його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 судом не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення судової експертизи.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.371, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_7 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та піддати його покаранню у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави (УК Слобідсь/мХар Слобідськи/24060300, код банку 37999680, Казначейство України (ЕАП), р/р UA0020005, код доходів 24060300, інші надходження) судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 6/2272СЕ-19 від 19.09.2019 року в розмірі 785 гривень 05 копійок.

Речові докази по справі:

- мобільний телефон Meizu M3 Note сірого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_6 та переданий йому на відповідальне зберігання під розпису - залишити останньому.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1