ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16 липня 2019 року у кримінальному провадженні №0000607 від 25.04.2019 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, не працюючого, із середньою освітою, раніше неодноразово судимого: 1) 10.10.2017 року вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1190 грн.; 2) 15.08.2018 року вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки. На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за даним вироком приєднано невідбуту частину основного покарання за вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10.10.2017 року за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу у розмірі 1190 грн.. На підставі ч.3 ст. 72 КК України основне покарання за вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10.10.2017 року за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу у розмірі 1190 грн. вирішено виконувати самостійно, -

ЄУНСС №725/2875/19 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8
КП №11-кп/822/250/20 Суддя - доповідач: ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 185 КК України

У С Т А Н О В И Л А:
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16.07.2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання призначеного за вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15.08.2018 року та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_6 залишено обрану у вигляді тримання під вартою в Державній установі Чернівецький слідчий ізолятор.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відраховано з моменту його фактичного затримання та обрання йому ухвалою суду міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 07 травня 2019 року (17:40 год.).

Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10.10.2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді штрафу - визначено виконувати окремо.

Вирішено питання речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 квітня 2018 року близько 17:20 год. ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні магазину «Центр», що знаходиться по вул. Шевченка, 30 в м. Чернівці, шляхом вільного доступу, повторно, таємно умисно викрав з вітрини пляшку рідкого засобу для прання «OMINO», об`ємом 1,5 літра, вартістю 150 грн. та упаковку з капсулами для прання «DASH», в кількості 51 штука вартістю 450 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_6 своїми діями завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 600 грн..

У подальшому, ОСОБА_6 повернувся до магазину, де близько 17:28 год. 20 квітня 2019 року, знаходячись в приміщенні магазину «Центр», що знаходиться по вул. Шевченка, 30 в м. Чернівці, шляхом вільного доступу, повторно, таємно умисно викрав з вітрини упаковку з капсулами для прання «Fairy», в кількості 19 штук вартістю 450 грн. та упаковку з капсулами для прання «Ariel» в кількості 48 штук, вартістю 550 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_6 своїми діями завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 1000 грн..

На вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16 липня 2019 року захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , у своїй апеляційній скарзі не оспорюючи доведеність вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації дій вчинених останнім, не погоджується з ухваленим вироком через надмірну суворість призначеного покарання, а також, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права.

Вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного ОСОБА_6 покарання обставинам, що впливають на ступінь і характер тяжкості вчиненого ним злочину, а також обставинам, що характеризують обвинуваченого.

Стверджує, що районним судом фактично не враховано, а лише формально перераховані дані, що характеризують ОСОБА_6 , зокрема позитивну характеристику за місцем проживання, наявність важких інфекційних хвороб та той факт, що він матеріально допомагає своїм літнім батькам.

Обвинувачений ОСОБА_6 , вважає вирок районного суду надто суворим в частині призначеного йому покарання.

Звертає увагу, що в нього виявлено хворобу «гепатит С» і в умовах закритого типу в нього не буде змоги проходити терапію лікування. Також зазначає, що потерпілий немає до нього ні матеріальних, ні моральних претензій, що він позитивно характеризується по місцю проживання та є утримувачем своїх літніх батьків. Також вважає, що судом не враховано і кількість викраденого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у таємному викраденні чужого майна визнав. Однак заперечував щодо кількості та вартості викраденого майна, вказуючи про те, що пральний порошок був розпакований та у коробці було лише кілька капсул.

Захисник ОСОБА_7 , просив вирок районного суду змінити, застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 60, 69 КК України та призначити останньому більш м`яке покарання, а саме у вигляді арешту.

Обвинувачений ОСОБА_6 , просив врахувати його щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, не позбавляти його волі і звільнити з-під варти.

Прокурор у судовому засіданні вказав про відповідність призначеного покарання обставинам та особі обвинуваченого, а також про обґрунтованість прийнятого рішення судом в цій частині та просив вирок районного суду залишити без змін, а апеляційні скарги сторони захисту без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та вимоги апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, думку захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали свої апеляційні скарги та наполягали на їх задоволенні, прокурора, який заперечив проти поданих апеляційних скарг та просив залишити вирок районного суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав наведених в апеляційних скаргах та обговоривши наведені у них доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України в апеляційних скаргах учасників кримінального провадження не заперечуються, таким чином колегія суддів не переглядає та не наводить доводів на їх підтвердження, і вважає такі висновки суду доведеними.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, судимість за які не погашена, вчинив злочин в період іспитового строку за попереднім вироком, проживає разом із батьками та братом, не має на утриманні непрацездатних осіб та неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога перебуває з 2012 року з діагнозом вживання алкоголю та опіоідів зі шкодою для здоров`я, на обліку в лікаря психіатра не перебуває. Також суд врахував і наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому, а саме повне визнання своєї вини, щире каяття у вчиненому та незадовільний стан здоров`я обвинуваченого (гепатит В та гепатит С позитивний), відсутність обставин, що обтяжуються покарання останньому та призначив покарання в межах санкцій частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 роки позбавлення волі.

Щодо посилань захисника ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на те, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано пом`якшуючі покарання обставини та стан здоров`я обвинуваченого, які на їх думку є підставами для застосування положень ст. 69 КК України та призначення покарання у виді арешту, колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 , що пральний порошок був розпакований та в коробці було лише кілька капсул, також не заслуговують на увагу як пом`якшуюча обставина й спростовуються показами потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 наданими в судовому засіданні, а також матеріалами кримінального провадження, які були предметом дослідження судом першої інстанції, згідно яких суд прийшов до правильного висновку щодо кількості та вартості викраденого.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у виді арешту, з підстав, які вказані обвинуваченим та його захисником в апеляційних скаргах.

Жодних інших обставин, окрім тих, які вже були враховані районним судом, захисник та обвинувачений в апеляційних скаргах не наводять і апеляційною інстанцією не встановлено, а тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, про відсутність підстав для призначення ОСОБА_6 покарання без ізоляції від суспільства.

Будь-яких порушень норм кримінального процесуального права, які б вплинули на законність і обґрунтованість судового рішення по даній справі допущено не було. Обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно і об`єктивно.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16 липня 2019 року відносно ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той самий порядок і строк з дня отримання копії судового рішення.

Головуючий: Судді:

_________________ __________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3