Справа № 495/1353/20
Номер провадження 1-кс/495/658/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Білгород-Дністровський клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, а також надані матеріали в рамках кримінального провадження № 0000396 від 03.03.2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

04.03.2020 року слідчий Білгород-Дністровського ВПГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про накладення арешту на майно.

В клопотанні зазначено, що слідчим відділом Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000396 від 03.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст.185 КК України, в якому нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється Білгород-Дністровською місцевою прокуратурою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в ніч на 03.03.2020, невстановлені особи проникли на огрожувану - охоронювальну територію СВК «Мрія», яка розташована за с. Семенівка, Білгород-Дністровського району Одеської області, скоїли крадіжку дизельного палива в кількості біля 4500 літрів, чим завдали збиток підприємству.

Також встановлено, що 03.03.2020 року по вул. Дальницькій 131м. Одеси, був зупинений автомобіль марки IVEKO TURBO DAILY 3512 д/з НОМЕР_1 яким керував гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та у вказаному автомобілі знаходилися діжки із паливними матеріалами.

Так 03.03.2020 року прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури винесена постанова про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи, якою постановлено відібрати зразки піднігтевого шару у гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 для проведення відповідної експертизи. 03.03.2020 року у гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 відібрано зразки піднігтевого шару з лівої та правої руки, що поміщені до двох паперових пакетів.

Також 03.03.2020 року прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури винесена постанова про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи, якою постановлено відібрати змиви з рук у гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 для проведення відповідної експертизи. 03.03.2020 року у гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 відібрано зразки змивів з лівої та правої руки, що поміщені до двох паперових пакетів, а також відібрано зразок марлевого тампону змоченого дистильованою водою - контрольний зразок, що також поміщений до паперового пакету.

Згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положення ч. 1 ст. 100 КПК України передбачають, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160- 166. 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 131 КПК України одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно до положень ч. 1 ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного, з метою виявлення та фіксації відомостей про вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке здобуте у результаті його вчинення, виявлення обставин вчинення кримінального правопорушення, предметів, знарядь, засобів вчинення кримінального правопорушення, встановлення місця скоєння злочину, слідчий просить задовольнити клопотання.

Слідчий СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , прокурор ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, проте надали заяву про розгляд клопотання у їх відсутність.

Вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди .

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що відібрані зразки піднігтевого шару з лівої та правої руки гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що поміщені до двох паперових пакетів; відібрані зразки змивів з рук з лівої та правої руки гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що поміщені до двох паперових пакетів; а також відібраний зразок марлевого тампону змоченого дистильованою водою - контрольний зразок, що також поміщений до паперового пакету, не є матеріальними об`єктами, які належать будь якій особі на праві власності, у зв`язку з чим у слідчого не має обов`язку повертати їх власнику після вилучення.

Крім того у клопотанні не доведені будь які ризики щодо можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, оскільки, як вже зазначалося раніше - це майно не належить будь-кому як матеріальний об`єкт, у зв`язку із чим не має необхідності у позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування таким майном

Крім того, визначення майна як об`єкта права містить ст. 190 ЦК України. Так, майно - це окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. В свою чергу, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 ЦК України).

Таким чином, слідчий суддя констатує, що зразки піднігтевого шару з лівої та правої руки гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що поміщені до двох паперових пакетів; відібрані зразки змивів з рук з лівої та правої руки гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що поміщені до двох паперових пакетів; а також відібраний зразок марлевого тампону змоченого дистильованою водою - контрольний зразок, що також поміщений до паперового пакету, не відповідають критерію тимчасово вилученого майна, вони не є майном ні в розумінні КПК України, ні в розумінні інших нормативних актів, вказані зразки є речовими доказами, які здобуті слідчим шляхом.

Ці зразки здобуті слідчим безпосередньо під час слідчої дії в порядку, визначеному КПК України, без втручання у право власності підозрюваного чи будь-якої іншої особи, зберігаються стороною обвинувачення як речові докази, у відповідності за до Порядку зберігання речових доказів, тому слідчий суддя вважає за можливе збереження вилученого майна без накладення на нього арешту, оскільки підстав для їх арешту немає.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, серед іншого, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Оскільки слідчим не доведено та не обґрунтовано необхідність накладення арешту на зазначене майно, до того ж з клопотання не вбачаються ризики щодо пошкодження, псування зазначеного майна, адже згідно матеріалів клопотання, зазначене майно поміщене до паперових пакетів.

На підставі вищенаведеного слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000396 від 03.03.2020 року- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя