Справа №357/7148/19 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/92/2020 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_7 та прокурора на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2019 року, якою відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості, а обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченому ч.5 ст.27 ч.1 ст.205-1 КК України, повернуто прокурору, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2019 року, відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 27.06.2019 року між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_7 , а обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченому ч.5 ст.27 ч.1 ст.205-1 КК України, повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Своє рішення щодо відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості суд першої інстанції обґрунтував тим, що покарання, узгоджене в угоді про визнання винуватості, не відповідає загальним засадам призначення покарання, оскільки ОСОБА_7 має на утриманні неповнолітню дитину віком 13 років. При цьому зазначив, що із пояснень ОСОБА_7 вбачається, що укладення угоди не було добровільним.
Посилаючись на п.1 ч.3 ст.314 КПК України місцевий суд повернув обвинувальний акт прокурору.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду обвинувачена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу та справу призначити на новий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.
Вважає, що судом першої інстанції істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону на неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.
Зазначає, що не була присутня на оголошенні повного тексту ухвали та їй невідомо про підстави та мотиви, якими керувався суд під час прийняття цього судового рішення. Також зазначила, що на час подання апеляційної скарги будь-яка інформація у ЄРСР про повний та навіть короткий текст ухвали відсутня.
Стверджує, що під час укладення угоди їй були роз`яснені зобов`язання за угодою, наслідки її укладення та затвердження, наслідки її невиконання, а також узгоджену міру покарання.
Крім того, прокурор також подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.
Зазначає, що рішення суду є незаконним у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі суду, фактичним обставинам кримінального провадження.
Вказує, що суд І-ї інстанції при ухваленні рішення не дотримався вимог п.п.1-7 ч.7 ст.474 та п.1 ч.3 ст.314 КПК України та зробив хибний висновок про невідповідність угоди про примирення вимогам КПК України.
Підозрюваній ОСОБА_7 перед укладенням угоди з боку прокурора були роз`яснені всі права та обов`язки, а також обмеження, передбачені та обумовлені угодою. Крім того, цю процесуальну дію вчинив також захисник підозрюваної.
ОСОБА_7 повідомила суд про добровільність укладення нею угоди, про щире каяття та визнання вини у повному обсязі пред`явленої підозри, а також про обставини вчинення нею злочину.
Вважає незрозумілим висновки суду І-ї інстанції, на підставі яких прийнято рішення про відмову в затвердженні угоди та повернення обвинувального акту прокурору.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та прокурора в підтримку вимог та доводів апеляційних скарг, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи і вимоги апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційних скарг, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказані вимоги закону були дотримані судом першої інстанції в повному обсязі.
Апеляційним судом встановлено, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2019 року відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 27.06.2019 року між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000082 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.1 ст.205-1 КК України.

Разом з тим, виходячи із змісту положень ст.392 та ст.314 КПК України ухвала суду про відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.
З цих підстав колегія суддів не перевіряє доводи апеляційної скарги прокурора та обвинуваченої ОСОБА_7 щодо оскарження законності прийняття ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2019 року в частині відмови у затвердженні вказаної угоди.
Однак, відповідно до ч.7 ст.474 КПК України у разі відмови суду у затвердженні угоди про визнання винуватості досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
Одним із рішень, яке приймається судом за результатами підготовчого засідання, відповідно до положень п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, є відмова у затвердженні угоди та повернення прокурору кримінального провадження для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що у разі надходження до суду обвинувального акту з угодою про визнання винуватості, укладеного під час досудового розслідування у разі відмови у затвердженні угоди кримінальне провадження підлягає поверненню прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, суд І-ї інстанції при винесенні ухвали вірно врахував правову позицію, яка міститься в п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» № 13 від 11 грудня 2015 року, відповідно до якої за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень:
а) затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або
б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення. При цьому, зокрема в останньому випадку, слід неухильно дотримуватися вимог закону щодо відкриття сторонами кримінального провадження одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги прокурора про незрозумілість висновків суду першої інстанції є безпідставним, оскільки місцевий суд цілком обґрунтовано, посилаючись на чіткі норми кримінального процесуального законодавства, дійшов правильного висновку про повернення обвинувального акту прокурору.
Разом з тим, аналізуючи юридичні підстави та мотиви, якими керувався місцевий суд під час прийняття ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що за таких обставин повернення прокурору обвинувального акту, а не кримінального провадження, як це встановлено п.1 ч.3 ст.314 КПК України, не має того суттєвого значення, яке б впливало на законність прийнятого судового рішення. Крім того, в даному випадку можливість вчинення судом І-ї інстанції у підготовчому судовому засіданні будь-якої іншої процесуальної дії норми КПК України не передбачають.
З огляду на це, ухвала суду є законною та обґрунтованою і скасуванню не підлягає. Інших порушень закону, які б тягли за собою зміну чи скасування рішення суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2019 року, якою відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості, а обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченому ч.5 ст.27 ч.1 ст.205-1 КК України, повернуто прокурору без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий:

Судді:

Справа №357/7148/19 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/92/2020 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_7 та прокурора на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2019 року, якою відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості, а обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченому ч.5 ст.27 ч.1 ст.205-1 КК України, повернуто прокурору, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскільки складання повного тексту ухвали вимагає значного часу, колегія суддів, відповідно до ст. 376 КПК України, вважає за можливе обмежитись складанням і оголошенням її резолютивної частини.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2019 року, якою відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості, а обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченому ч.5 ст.27 ч.1 ст.205-1 КК України, повернуто прокурору без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали суду буде оголошено об 11 годині 00 хвилин 27 січня 2020 року.

Головуючий:
Судді: