Ухвала
іменем України
6 квітня 2020 року

м. Київ
справа № 594/652/19
провадження № 51-1685 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2019 року таухвалу Тернопільського апеляційного суду від 15 січня 2020 року щодо нього,
встановив:
Вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2019 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Борщева Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 Кримінального кодексу України (далі КК),
засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат у порядку, передбаченому статтями 100, 124 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК)

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 15 січня 2020 року зазначений вирок залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винним і засуджено за те, що він в період з 10 по 25 січня 2019 року в нічний час, діючи умисно, таємно, з метою особистого збагачення, через огорожу переліз на територію магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в АДРЕСА_2 , проник до приміщення гаража та альтанки, які розташовані на прилеглій території до даного магазину, звідки викрав майно, що належить ОСОБА_5 , на загальну суму 8 773,27 грн та з викраденим майном покинув місце події.
Крім того, 16 січня 2019 року приблизно о 00:00 ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, таємно, повторно, з метою особистого збагачення, через огорожу переліз на територію господарства, яке розташоване в АДРЕСА_3 , за допомогою викрутки, шляхом пошкодження віконного механізму, відчинив метало пластикове вікно літньої кухні, проник в її середину, звідки викрав майно, що належить ОСОБА_6 на загальну суму 10 852,72 грн.
Також ОСОБА_4 в ніч з 14 на 15 лютого 2019 року, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, таємно, повторно, з метою особистого збагачення, прийшов до господарства, що розташоване АДРЕСА_4 , де шляхом пошкодження металевої сітки-огорожі домогосподарства, проник на його територію, підійшов до підсобного приміщення і пошкодивши навісний замок вхідних дверей, проник в середину приміщення, звідки викрав майно, що належить ОСОБА_7 на загальну суму 10 850 грн та з викраденим покинув місце події.
Крім того, ОСОБА_4 , 28 лютого 2019 року біля приблизно о 00:00, реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, таємно, повторно, з метою особистого збагачення, прийшов на територію цеху в АДРЕСА_5 , за допомогою викрутки відчинив металопластикове вікно, через яке проник всередину цеху, звідки викрав майно, що належить ОСОБА_8 , загальною вартістю 5 101,85грн та з викраденим покинув місце події.
8 березня 2019 року приблизно о 00:00 ОСОБА_4 діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих спонукань, прийшов до гаража, що розташований поряд із житловим будинком, на АДРЕСА_6 , виліз на дах гаражного приміщення, де при допомозі лому проник в приміщення гаража, звідки викрав майно, що належить ОСОБА_9 на загальну суму 1 500,56 грн та з викраденим покинув місце події.
В середині березня 2019 року ОСОБА_4 в нічний період часу, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих спонукань, прийшов до приміщення гаража, який розташований на вул. Чернецького в м. Борщеві за допомогою металевого лому проник в приміщення гаража, звідки викрав перфоратор «Макіта» модель «HR2470» вартістю 4100 грн, що належить ОСОБА_10 , чим завдав останньому матеріальних збитків на вказану суму.
Крім того, 17 березня 2019 року приблизно о 00:50 ОСОБА_4 таємно, повторно, з корисливих спонукань, через огорожу переліз на територію магазину «Олімп» в АДРЕСА_2 , де за допомогою знайденого ключа відчинив навісний замок на дерев`яному ящику з інструментами, звідки викрав майно, що належить ОСОБА_5 на загальну суму 4 360 грн.
На початку квітня 2019 року ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, в нічний період часу діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих спонукань, за допомогою металевого лому проник до приміщення гаража, який розташований на АДРЕСА_7 , звідки викрав майно, що належить ОСОБА_10 на загальну суму 1 896,50 грн.
Крім того, 07 квітня 2019 року біля 00:00 ОСОБА_4 діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих спонукань, за допомогою металевого лому проник до приміщення гаража, який розташований поряд із житловим будинком за адресою АДРЕСА_8 звідки викрав майно, що належить ОСОБА_11 на загальну суму 3 091,53 грн.
ОСОБА_4 07 квітня 2019 року біля 02:00, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих спонукань, за допомогою металевого лому проник до приміщення гаража який розташований поряд із житловим будинком за адресою АДРЕСА_8 , звідки викрав майно, що належить ОСОБА_12 на загальну суму 3 613,81 грн.
Також, ОСОБА_4 09 квітня 2019 року біля 00:00, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих спонукань, за допомогою металевого лому проник до приміщення гаража, який розташований на АДРЕСА_7 , звідки викрав майно, що належить ОСОБА_13 на загальну суму 11 478,24 грн.
Крім того, ОСОБА_4 10 квітня 2019 року біля 02:00, діючи умисно, таємно, повторно, з метою особистого збагачення, за допомогою плоскогубців, через вікно проник до приміщення гаража який розташований поряд із житловим будинком за адресою АДРЕСА_5 , звідки викрав майно, що належить ОСОБА_14 на загальну суму 1 308,13 грн.
У касаційній скарзі засуджений. посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, зазначає про необхідність зміни судових рішень та призначення йому мінімального строку покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 185 КК.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.
Згідно зі ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про винуватість у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 злочину, доведеність цього обвинувачення та юридично-правова оцінка діяння у касаційній скарзі не заперечуються. Засуджений лише не погоджується з призначеним покаранням, яке на його думку є занадто суворим.
На думку колегії суддів ці доводи ОСОБА_4 є безпідставними.
Як видно з матеріалів за касаційною скаргою доводи засудженого про те, що призначене йому судом першої інстанції покарання є надто суворим, аналогічні доводам, на які він посилався в своїй апеляційній скарзі.
Визнаючи такі доводи апеляційної скарги безпідставними, суд апеляційної інстанції навів докладні мотиви на їх спростування. Апеляційний суд не встановив істотних порушень норм права, які б перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути справу, дати правильну юридичну оцінку злочинним діям ОСОБА_4 та призначити йому відповідне покарання.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК, суд при виборі покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Положеннями статті 50 КК визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Призначаючи ОСОБА_4 , покарання, суд, дотримуючись наведених вимог кримінального закону, урахував конкретні обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК відноситься до категорії тяжкого злочину. У той же час суд при призначенні ОСОБА_4 покарання врахував дані про особу винного, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК, за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Урахувавши усі обставини, які за законом мають правове значення, в тому числі й ті, на які посилається засуджений у своїй касаційній скарзі, суд при призначенні покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 лише в умовах ізоляції від суспільства, при цьому призначив засудженому покарання у майже мінімальних межах санкції ч. 3 ст. 185 КК.
Суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення в межах своєї компетенції, ретельно перевірив доводи апеляційної скарги захисника та засудженого, які в цій частині є аналогічними доводам, викладеним у касаційній скарзі, та дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення.
Колегія суддів вважає, що постановлена за результатами розгляду апеляції ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК та погоджується з наведеними у ній висновками про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції. Разом із тим, Суд вважає за необхідне зазначити, що наявність хвороби, а також ті обставини, що ОСОБА_4 має малолітнього сина, що, на думку засудженого, не взяли до уваги суди першої та апеляційної інстанцій, то вони самі по собі не можуть розцінюватись як обставини, які пом`якшують покарання, та впливати на розмір призначеного засудженому покарання.
Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_4 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження вчинення нових злочинів.

Істотних порушень норм права, які були би безумовними підставами для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції, не встановлено.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2019 року таухвалу Тернопільського апеляційного суду від 15 січня 2020 року щодо нього.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3