Єдиний унікальний номер судової справи 201/2361/20
Номер провадження 1-кс/201/1112/2020
ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18 а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 14 січня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000119 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 14 січня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000119 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висловив думку про можливість призначення судового розгляду за наданим суду обвинувальним актом, вважаючи його відповідним вимогам ст. 291 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 не заперечували проти призначення судового розгляду за наданим суду обвинувальним актом.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши зміст наданого суду обвинувального акту, суд приходить до висновку про неможливість призначення судового розгляду за наданим суду обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 , з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Частиною 6 ст. 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статі 7 цього Кодексу.

До загальних засад кримінального провадження згідно ст. 7 КПК України віднесено законність, яка встановлює обов`язок слідчого, прокурора та суду неухильно додержуватись вимог Конституції України, КПК України, інших актів законодавства.

Виходячи з тлумачення кримінального процесуального закону, положення п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України поширюються не лише на випадки, коли обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а й на випадки, коли обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.

Така позиція, що повернення обвинувального акту має здійснюватися не лише в разі невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України, а й в інших випадках, передбачених КПК України, узгоджується і з висновком у постанові Верховного Суду України № 5-11кс15 від 25 травня 2015 року.

Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити наступні відомості, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

Пунктом 3 (а) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно ч. 2 ст. 1 КПК України, є частиною національного кримінального процесуального законодавства України, визначено, що обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Отже, виходячи із змісту наданого суду обвинувального акту, вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прокурором не були виконані належним чином, виходячи з наступного.

Згідно до наданого суду обвинувального акту обвинуваченому ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, а саме вчинення незакінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Так, частиною першою статті 15 КК України встановлено, що замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 КК України замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Згідно до ч. 3 ст. 15 КК України замах на вчинення злочину є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

Так, виходячи із викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, викладеному в обвинувальному акті, ОСОБА_5 інкримінується, що останній 14 січня 2020 року близько 16 години 35 хвилин, перебуваючи навпроти будинку № 39 по вул. Станична м. Дніпра, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний корисливий умисел, направлений на відкрите викрадення майна потерпілої ОСОБА_6 , діючи умисно, відкрито, почав тягти на себе своєю рукою пакет з продуктами, таким чином, виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак, довести до кінця свої злочинні дії не зміг, оскільки був затриманий громадянином ОСОБА_7 на місці скоєння правопорушення.

Отже, обвинуваченому ОСОБА_5 інкримінується, що він, реалізуючи свій злочинний умисел, виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак, довести до кінця свої злочинні дії не зміг, оскільки був затриманий на місці скоєння правопорушення, при цьому, таке формулювання обвинувачення містить суттєві протиріччя, адже, у разі, якщо особа виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, то відповідно до ч. 2 ст. 15 КК України це є закінченим замахом на вчинення злочину,

А відтак, таке формулювання обвинувачення не відповідає правовій кваліфікації інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, оскільки дії останнього кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, як незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Таким чином, виходячи з наведеного, формулювання обвинувачення, яке містить суттєві протиріччя і є таким, що не відповідає правовій кваліфікації інкримінованого кримінального правопорушення, не може бути визнане конкретним, зрозумілим та детальним, як того передбачають наведені вище вимоги кримінального процесуального закону та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що зумовило всупереч вимогам закону пред`явлення ОСОБА_5 неконкретного обвинувачення, чим суттєво порушено право останнього на захист.

З урахуванням наведеного, суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд за наданим суду обвинувальним актом, оскільки наведені порушення закону не можуть бути усунені під час судового розгляду, а суттєво порушене право обвинуваченого на захист під час досудового розслідування не може бути поновлене судом.

Отже, за таких обставин, суд вважає за необхідне повернути прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 14 січня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000119 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, з підстав його невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, ст. 291 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314, 369-372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 14 січня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000119 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , з підстав його невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала суду набирає законної сили після спливу семиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для її оскарження. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили та її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її проголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 13 годині 00 хвилин 16 березня 2020 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1