Справа № 314/4383/19
Провадження № 1-в/314/1271/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.12.2019 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення, місце народження: село Воскрєсєнка, Приазовський район, Запорізька область, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , який відбуває покарання за вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 26.05.2011 року, відповідно до якого його засуджено за ч. 2 ст. ст. 146, ч. 4 ст. 189, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 12 років позбавлення волі. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 19.02.2016 року, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання зараховано строк перебування під вартою. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 16.10.2018 року невідбуту частину покарання у вигляді 2 роки 6 місяців 11 днів замінено на обмеження волі, на підставі ст. 72 КК України. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.11.2018 року, зараховано в строк покарання у вигляді обмеження волі період слідування під вартою з 16.10.2018 року до прибуття у виправний центр із розрахунку 1 день позбавлення волі відповідає 2 дням обмеження волі, початок строку: 10.08.2010 року, кінець строку: 10.04.2021 року,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
захисника засудженого адвоката ОСОБА_5 ,
представника виправного центру ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
встановив:
до Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого Державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)» ОСОБА_3 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Засуджений та його захисник у судовому засіданні на клопотанні наполягали, просили клопотання задовольнити та звільнити засудженого ОСОБА_3 умовно-достроково на строк, який залишився, так як вважає, що він довів своє виправлення.
Суд, заслухавши засудженого та його захисника, представника виправного центру, думку прокурора, дослідивши надані йому матеріали, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
З наданих відомостей про особу встановлено, що засуджений ОСОБА_3 12.11.2018 року прибув до виправного центру як особа, яка твердо стала на шлях виправлення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 130 та п. 14 ст. 134 КВК України стягнення, які були накладені на засудженого, зняті та погашені у встановленому законом порядку, а тому вони не повинні враховуватися при розгляді питання про звільнення умовно-достроково від відбування покарання, тобто вважається таким, що не має стягнень, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має п`ятнадцять заохочень, працевлаштований робітником на контрагентському об`єкті «Євробудгруп», до праці ставиться сумлінно, виробничу дисципліну не порушує, зауважень з боку персоналу відносно свого ставлення до праці не має, у відношенні з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура і спорт», до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.
Оцінивши всі докази, враховуючи вимоги Європейської конвенції з прав людини, вимоги КК України, КВК України, Постанови Верховного Суду України від 26 квітня 2001р № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суд дійшов до висновку, що засуджений ОСОБА_3 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, відбув частину покарання за вироком суду, що відповідно до ст. 81 КК України, дає йому право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд -
п о с т а н о в и в:
клопотання задовольнити.
Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно достроково від подальшого відбування покарання, призначеного йому за вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 26.05.2011 року з ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 19.02.2016 року, на невідбутий строк, що складає 1 рік 3 місяці 15 днів.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

16.12.2019