Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/1976/20
У Х В А Л А
08.07.2020 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду, Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю слідчого ОСОБА_3 , користувача майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів клопотання слідчого Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000504 від 03.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий за погодженням прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Клопотання обґрунтовується тим, що що 03/07/2020 близько 06 години 30 хвилин ОСОБА_5 керуючи автомобілем марки Renault Kangoo, р/н НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Копанська біля будинку № 26 в м. Виноградів в напрямку с.В.Копаня, здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_6 ,який їхав з ним у попутньому напрямку та здійснив маневр ліворуч, внаслідок чого останнього госпіталізовано до травматологічного відділення з тілесними ушкодженнями.

Відомості за даним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№ 0000504 від 03.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

03.07.2020 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди було вилучено автомобіль марки Renault Kangoo, р/н НОМЕР_1 та велосипед синього кольору.

03.07.2020 слідчим СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 винесено постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів, а саме: автомобіля марки Renault Kangoo, р/н НОМЕР_1 та велосипеда синього кольору.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно положень ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК, в редакції Закону № 1019-VIII від 18.02.2016), арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб (ч.1 ст.170 КПК). Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; (п.1 ч.2 ст.170 КПК). У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч.3 ст.170 КПК). Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст.170 КПК).

Окрім цього, ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно графіку чергувань слідчих СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області в складі основної слідчо-оперативної групи (СОГ) слідчий СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 заступив на чергування о 08-00 год. 02.07.2020 (четвер) на 24 години, тобто до 08-00 год. 03.07.2020.

Відповідно до Розділу 6 пункту 17 Наказу МВС України № 940 від 22.10.2012 року «Про організацію реагування на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події та забезпечення оперативного інформування в органах і підрозділах внутрішніх справ України», членам СОГ та ОГ (у разі їх створення), які фактично перебували на службі менше 16 годин, надається 12 годин відпочинку, до 20 годин - 32 години відпочинку, понад 20 годин - 48 годин відпочинку. В даному випадку слідчому ОСОБА_3 після чергування в СОГ було надано 48 годин відпочинку, тобто до 08-00 год. 05.07.2020 року, а так накласти арешт на речові докази 05.07.2020 року слідчий не зміг, так як перебував на відпочинку після чергування в слідчо-оперативній групі та 05.07.2020 (неділя) є вихідним днем.

У зв`язку із наведеним у вказаному кримінальному провадженні виникла необхідність поновити строк на звернення до суду з клопотанням про арешт майна та вжити заходів забезпечення у вигляді арешту вказаного майна, з метою унеможливити розпоряджатися власникам вказаними речовими доказами, забезпечення в подальшому виконання вироку. Відповідно до п. 4 розділу 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, даним 07.02.2014 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у випадку подання клопотання слідчого чи прокурора з порушенням строків, встановлених ч. 5 ст. 171 КПК, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Якщо разом із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна стороною кримінального провадження подається клопотання про поновлення процесуального строку, слідчий суддя, оцінивши причини пропуску строку як поважні, поновлює їх своєю ухвалою та розглядає клопотання про арешт майна по суті.

Отже, виходячи з норм кримінального процесуального права, під час розслідування кримінального провадження, виникла необхідність у накладенні арешту на майно - автомобіль марки Renault Kangoo, р/н НОМЕР_1 та велосипед синього кольору для подальшого проведення судових експертиз.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Особа, у користуванні якої перебував автомобіль Renault щодо клопотання не заперечив.

При вирішенні клопотання слідчий судді виходить з наступних обґрунтувань.

Слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

У відповідності до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою долучення як речових доказів та забезпечення можливої конфіскації цього майна.

Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

За змістом ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Слідчий суддя вважає, що у клопотанні слідчого наявне обґрунтування необхідності арешту даного конкретного майна, конкретизовано підставу та мету накладення арешту на майно.

Як свідчать матеріали даного провадження, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За наведених обставин слідчий суддя приходить до переконання, що матеріали клопотання переконливо свідчать про те, що майно, яке зазначене в клопотанні слідчого про накладення арешту, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, та в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

Крім цього, слідчий суддя враховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а тому з метою збереження доказів у даному кримінальному провадженні, вважає за необхідне накласти арешт на вказане у клопотанні слідчого майно.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження суд не вбачає. При цьому слідчий суддя враховує те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Слідчий суддя погоджується з доводами прокурора, що майно, зазначене у клопотанні про арешт мана є предметом вчинення кримінального правопорушення, та з метою запобігання його подальшого відчуження, зникнення, втраті чи частковому знищенню на нього необхідно накласти арешт.

За таких обставин клопотання про накладення арешту на майно є підставним та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 369-376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити.

Поновити процесуальний строк звернення слідчому до слідчого судді із клопотанням.

Накласти арешт на автомобіль марки Renault Kangoo р.н. НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_7 та яким користується ОСОБА_4 та на велосипед синього кольору, який належить ОСОБА_8 , які вилучено в ході огляду місця дорожньо транспортної пригоди по вул. Копанська в м.Виноградів та які зберігаються на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області за адресою м.Виноградів, вул.Миру, 57.

Ухвала виконується слідчим негайно.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 .

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Копію ухвали невідкладно надати слідчому, та невідкладно надіслати власнику арештованого майна.

На ухвалу слідчого судді відповідно до п.2 ч.1, п.3 ч.2 ст.395 КПК України може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, в порядку передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1