Справа № 573/2376/19
Номер провадження 1-кс/573/915/19
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

21 грудня 2019 року м. Білопілля

Слідчий суддя Білопільського районного суду Сумської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого - ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Білопільського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Сум, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, працюючого на посаді тренера-викладача в Глухівській ДЮСШ, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не інваліда, раніше не судимого,

- запобіжного заходу у виді тримання під вартою,
в с т а н о в и в :
21 грудня 2019 року слідчий Білопільського ВП ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що 20 грудня 2019 року близько 9 години 40 хвилин на 58 км автодороги R-44 «Суми Путивль - Глухів» ОСОБА_5 керував власним автомобілем «TOYOTA LAND CRUISER 100», реєстр. номер НОМЕР_1 , і рухався зі швидкістю близько 100 км/год. у напрямку м. Сум. Здійснюючи маневр - обгін автомобіля «JEEP Grand Cherokee», реєстр. номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку та перед початком обгону не переконався, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, виїхав на зустрічну смугу, по якій у цей час рухався автомобіль «ЗАЗ Lanos», реєстр. номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався в напрямку м. Путивль.

У результаті ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «TOYOTA LAND CRUISER 100», реєстр. номер НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Lanos», реєстр. номер НОМЕР_3 . Внаслідок зіткнення автомобіль «ЗАЗ Lanos», реєстр. номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_8 втратив керування та виїхав на зустрічну смугу, де в цей час рухався автомобіль «JEEP Grand Cherokee», реєстр. номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який зіткнувся з автомобілем «ЗАЗ Lanos», реєстр. номер НОМЕР_3 .

У результаті дорожньотранспортної пригоди водій автомобіля «ЗАЗ Lanos», реєстр. номер НОМЕР_3 , ОСОБА_8 і пасажир цього автомобіля ОСОБА_9 , померли на місці події.

Пасажир автомобіля «ЗАЗ Lanos» ОСОБА_10 і водій автомобіля «JEEP Grand Cherokee» ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження.

Таким чином водій автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER 100», реєстр. номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 повинен був діяти згідно з вимогами пунктів 2.3б, 11.3, 12.1 і 14.2 Правил дорожнього руху України та мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Lanos», реєстр. номер НОМЕР_3 .

У діях водія автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER 100», реєстр. номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 вбачається недотримання вимог пунктів 2.3б, 11.3, 12.1 і 14.2 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньотранспортної пригоди.

Згідно з пунктами 2.3б, 11.3, 12.1, 14.2 Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані.

Вказані відомості внесені до ЄРДР 20 грудня 2019 року за №0000647 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

20 грудня 2019 року о 14 годині 10 хвилин ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

20 грудня 2019 року о 17 годині 50 хвилин ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

На існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків слідчий зазначив те, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста в кримінальному провадженні. На даний час не встановлені всі обставини скоєного правопорушення, існують розбіжності в показах свідка ОСОБА_7 і підозрюваного ОСОБА_5 , у зв`язку з чим необхідно провести слідчі дії, направлені на встановлення всіх обставин ДТП і надати правову оцінку діям всіх учасників пригоди. Перебуваючи не в умовах ізоляції останній матиме можливість спілкуватися з учасниками кримінального правопорушення, а у випадку застосування відносно ОСОБА_5 менш обтяжливого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, матиме можливість незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів, що може суттєво вплинути на повноту та об`єктивність досудового розслідування в даному кримінальному провадженні. Крім того, на даний час ще вирішено питання про накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилученим під час проведення огляду місця події.

У ході досудового розслідування відносно ОСОБА_5 зібрано достатньо доказів, які свідчать про вчинення ним тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали.

Підозрюваний ОСОБА_5 свою винуватість за пред`явленою підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, визнав. Проти задоволення клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував, просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_6 просив обрати більш м`який запобіжний захід, мотивуючи тим, що підозрюваний має сталі соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем роботи, на утриманні має дружину і двох малолітніх дітей, є єдиним годувальником родини.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Конституції України та п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини ніхто не може бути позбавлений свободи інакше як за вмотивованим рішенням суду і на підставах та в порядку, встановлених законом.

Як вбачається зі статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Щодо поняття «обґрунтована підозра» суд, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує позицію ЄСПЛ, відображену в п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року в справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення та в п. 32 рішення в справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як вбачається з матеріалів провадження, пред`явлена ОСОБА_5 підозра за ч. 3 ст. 286 КК України має місце та підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, зокрема:

- протоколом огляду місця ДТП від 20 грудня 2019 року;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 від 20 грудня 2019 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 20 грудня 2019 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 20 грудня 2019 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 20 грудня 2019 року;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 20 грудня 2019 року.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме: питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів приходить до висновку, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, підозра в якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» наголошується, що суди при розгляді справ застосовують Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Чахла проти Сполученого Королівства» зазначено, що будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки у відповідності з основними процесуальними нормами національного права, але також відповідати меті ст. 5 Конвенції, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі.

Суд звертає увагу на те, що сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ у справі «Ніколова проти Болгарії»).

Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя також не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку. У цьому контексті мають враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, соціальні зв`язки, його майновий стан і зв`язки з державою, а також міжнародні контакти (рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії», від 26 січня 1993 року, п. 33).

Обставини та докази, на які посилається слідчий і прокурор у клопотанні не дають суду достатніх беззаперечних підстав вважати, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста в кримінальному провадженні.

У той же час, для встановлення істини по справі з огляду на важливість показань свідків і потерпілих у даному кримінальному провадженні, частина з яких проживає в одному з ОСОБА_5 населеному пункті, слідчий суддя погоджується зі слідчим та прокурором у тому, що існують достатні підстави вважати, що існує ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків.

При цьому слідчий суддя критично ставиться до твердження слідчого та прокурора, що запобігти цьому ризику можна лише шляхом застосування найсуворішого запобіжного заходу, а саме: тримання під вартою.

У даному випадку слід брати до уваги те, що відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому слідчий суддя враховує, що в судовому засіданні було встановлено і не заперечувалося самим слідчим і прокурором, що підозрюваний ОСОБА_5 працює, проживає з дружиною та двома малолітніми дітьми за адресою: АДРЕСА_2 , дружина ОСОБА_5 ОСОБА_14 перебуває у відпустці по догляду за дитиною, у зв`язку з чим останній є єдиним годувальником у родині. Крім того, після ДТП підозрюваний з місця вчинення злочину не зник, а навпаки намагався надати першу медичну допомогу потерпілим, що слідчий підтвердив у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи наведені вище обставини, з урахуванням наявного в ОСОБА_5 постійного місця проживання разом з дружиною та двома малолітніми дітьми, що свідчіть про міцність соціальних зв`язків останнього за місцем проживання, приймаючи до уваги презумпцію невинуватості обвинуваченого, а також недоведеність прокурором обставин, які свідчать про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, слідчий суддя вважає за можливе обрати підозрюваному запобіжний захід більш м`який, ніж тримання під вартою, а саме: запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосуванням електронного засобу контролю, заборонивши залишати місце свого проживання в період часу з 20:00 години до 07:00 години наступного дня з понеділка по суботу з метою не перешкоджання його роботі.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При цьому слідчий суддя також вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 369-372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
Клопотання старшого слідчого Білопільського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосуванням електронного засобу контролю (браслету) та покласти на нього наступні обов`язки:

1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це;

2) заборонити залишати в період часу з 20:00 години до 07:00 години наступного дня з понеділка по суботу та цілодобово в інші вільні від роботи дні (неділя, святкові) територію домоволодіння за місцем його постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за винятком прибуття до слідчого, прокурора, суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання/ перебування, роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон (у разі їх наявності);

5) утримуватись від спілкування зі свідками в кримінальному провадженні.

Строк дії покладених на ОСОБА_5 обов`язків, домашнього арешту визначити терміном на два місяці з дня постановлення даної ухвали, але в межах строку досудового розслідування.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою під час перебування під домашнім арештом мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням підозрюваним ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту під час досудового розслідування покласти на слідчого Білопільського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя