Справа№ 953/5297/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2020 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши в судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, розлучений, має сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого: 1) 07.04.2005 р. Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробування строком на 2 роки; 2) 30.05.2007 р. Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 3) 21.12.2009 р. Київським районним судом м. Харкова за ст. 15 ч.1 ст.185 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі, звільнений 22.02.2012 р. умовно-достроково на невідбуту частину покарання 8 місяців 28 днів на підставі постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.02.2012 р.; 4) 06.03.2014 р. Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі; 5) 23.09.2014 р. Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ч.1,4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 12.10.2017 р. з ВК №25 по закінченню строку відбуття покарання, який не має місця реєстрації, останнє місце мешкання: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, -
Крім того, 29 січня 2020 року приблизно о 18:30 год. ОСОБА_6 , знаходячись біля проїжджої частини по вул. Шевченко в м. Харкові, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_9 , яка йшла попереду нього від вул. Матюшенко у напрямку вул. Ісаївської. Діючи повторно з умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, суб`єктивно усвідомлюючи суспільно-небезпечних характер своїх дій, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, пішов за ОСОБА_9 на відстані приблизно 20 метрів. В той час ОСОБА_9 повернула на вул. Ісаївську і дійшла до будинку АДРЕСА_2 . ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний намір, підійшов до ОСОБА_9 і ривком зірвав з її плеча жіночу сумку, в якій знаходився мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J5 2016 року», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №80 від 20.03.2020 1317 грн. Після чого, ОСОБА_6 покинув місце вчинення злочину, обернувши викрадене майно на власну користь і розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 1317 грн.
Крім того, 06 лютого 2020 року приблизно о 16:30 год. ОСОБА_6 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, прибув на зупинку громадського транспорту «Білгородське шосе», розташовану по вул. Академіка Проскури, 1 у м. Харкові. Знаходячись на зупинці, побачив раніше незнайому неповнолітню ОСОБА_10 , 2005 р.н., яка чекала громадський транспорт. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_6 підійшов до неповнолітньої ОСОБА_10 в той час, коли остання увійшла до маршрутного таксі №263 і оплачувала вартість проїзду, переконався в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав із кишені куртки ОСОБА_10 мобільний телефон ТМ «Xiaomi Redmi S2 Blue 32Gb», вартістю 2150 грн. згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №82 від 25.03.2020. Після чого, ОСОБА_6 покинув місце вчинення злочину, обернувши викрадене на власну користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_11 матеріальний збиток на суму 2150 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, визнав повністю та пояснив, що 28.12.2019 р. близько 15 год. він перебував в магазині «Свіжина» по вул. Академіка Проскури в м. Харкові, де побачив незнайому жінку, яка робила покупки. Коли за його діями ніхто не спостерігав, викрав з сумки цієї жінки два мобільних телефони «Samsung» та «Apple iPhone». Після чого вийшов з магазину з викраденими телефонами, які в подальшому продав на ринку біля станції метро «Героїв Праці» за 2500 грн., які витратив на особисті потреби. 29.01.2020 р. близько 18 год. він знаходився вул. Ісаївської, де побачив жінку, у якої вирішив вкрасти сумочку. Підійшов до жінки ззаду, зірвав з її плеча жіночу сумку і втік. Коли оглянув сумочку, знайшов в ній паспорт, карти і мобільний телефон «Samsung Galaxy». Телефон продав на ринку біля станції метро «Героїв Праці» за 700 грн., які витратив на особисті потреби. 06.02.2020 р. близько 16 год. він перебував на зупинці громадського транспорту, яка розташована по вул. Ак. Проскури у м. Харкові. Поряд стояла дівчина, яка чекала громадський транспорт. Коли дівчинка увійшла до маршрутного таксі і оплачувала вартість проїзду, ОСОБА_6 викрав із кишені її куртки мобільний телефон «Xiaomi Redmi», який пізніше продав на ринку біля станції метро «Героїв Праці» за 850 грн., а виручені гроші витратив на особисті потреби. В скоєному щиро кається, просить суворо не наказувати.
Враховуючи те, що підсудний ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються, та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин суд вважає, що винність ОСОБА_6 у вчиненні кримінальни правопорушень, за обставин, викладених у вироку, доведена у повному обсязі та кваліфікує дії ОСОБА_6 наступним чином:
за епізодами крадіжок від 28.12.2019 та від 06.02.2020 дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно
за епізодом грабежу від 29.01.2020 дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно
Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, розлучений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, не має місця реєстрації.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття обвинуваченого у вчиненому, яке виразилось усвідомленні ним своєї провини та засудженні своєї протиправної поведінки.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , не встановлено.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, пом`якшуючу покарання обставину, і вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, оскільки його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства та відсутні передбачені законом підстави для застосування положень ст.75 КК України, а також ст.69 КК України, які б давали суду можливість прийти до висновку про звільнення обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням або застосування до нього більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією статті, за якою він засуджується. Саме покарання у вигляді позбавлення волі на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
При визначенні остаточного розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 застосуванню підлягає ч.1 ст.70 КК України, оскільки він засуджується за вчинення сукупності кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання щодо обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, суд враховує те, що ОСОБА_6 засуджується до покарання у вигляді позбавлення волі, раніше судимий, не має постійного місця роботи, проживання та реєстрації, тому приходить до висновку, що жоден інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не забезпечить запобігання спробам обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення та ухилитися від суду, тому застосовує до обвинуваченого до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Наявність відносно ОСОБА_6 іншого вироку, що не набрав законної сили, не є перешкодою для винесення вироку по справі, що розглядається, враховуючи вимоги п.11 ч.1 ст.537 КПК України, якою передбачена можливість суду під час виконання вороків вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.
Цивільні позови потерпілих підлягають задоволенню в розмірі викраденого у них майна.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України, процесуальні витрати на залучення експерта та проведення по справі судових експертиз підлягають стягненню на користь держави у відповідності до вимог ч.2 ст.124 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання:
за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 3 /трьох/ років позбавлення волі;
за ч.3 ст.186 КК України у вигляді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі;
На підставі ч.1 ст.70 КК України покарання за сукупністю злочинів визначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.
Обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 16 квітня 2020 року.
Цивільний позов ОСОБА_13 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_13 в рахунок відшкодування шкоди 33 500 грн.
Цивільний позов ОСОБА_11 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування шкоди 2 150 грн.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - суддя ОСОБА_1