Дата документу 27.12.2019 Справа № 337/5466/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
Єдиний унікальний № 337/5466/19 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/1293/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.181 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали за апеляційною скаргою прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, який має повну середню освіту, одруженого, працевлаштованого не офіційно вантажником-пакувальником ТОВ «Запорізький завод напівфабрикатів» (JFS), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України;

застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України,

встановила:

Згідно зі змістом судового рішення, 12.12.2019 слідчий ОСОБА_9 звернулась до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання зазначила, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та вважає, що у справі наявні ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно клопотання 21.11.2019 приблизно о 17:30 годині ОСОБА_7 , знаходячись між 3 та 4 під`їздом будинку АДРЕСА_3 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з поєднанням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, наніс кулаком один удар по потилиці ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого остання втратила рівновагу та впала обличчям на землю, в цей час ОСОБА_7 шляхом ривку відкрито викрав з правої руки у ОСОБА_10 поліетиленовий пакет, в якому знаходилось майно потерпілої загальною вартістю 714,50 грн.

За даним фактом розпочате досудове розслідування, відомості про яке 21.11.2019 внесені до ЄРДР під №0002122 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Повідомлення про підозру пред`явлено ОСОБА_7 10.12.2019.

В обґрунтування прийнятої ухвали слідчий суддя зазначив, що вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, оцінено в сукупності тяжкість вчиненого злочину, який є тяжким злочином, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання та сімейний стан, який проживає з дружиною, має постійне місце проживання та реєстрації, майновий стан ОСОБА_7 , який має неофіційний стабільний заробіток. В той же час, прокурор та слідчий не довели недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику, встановленого судом, а саме, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді. Прокурор вважає, що слідчим суддею належним чином не враховано всі обставини вчинення кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України. На думку апелянта судом не надано належної оцінки тому, що квартира, де мешкає підозрюваний, ні йому, ні його дружині не належить, за вказаною адресою останній проживає без реєстрації; жодних документів щодо працевлаштування та наявності стабільного заробітку ОСОБА_7 не надано і крім його слів більше нічим не підтверджено.

На підставі викладеного просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; підозрюваного та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора; перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

За вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризиками, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів погодилася із висновками слідчого судді щодо залишення без задоволення клопотання слідчого про застосування найсуворішого запобіжного заходу. Висновки слідчого судді ґрунтуються на доказах, наданих органами досудового розслідування та стороною захисту.

На переконання колегії суддів оскаржувана ухвала слідчого судді в повій мірі відповідає вимогам процесуального закону.

Так, слідчий суддя фактично дійшла висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та погодилась з існуванням одного із заявлених ризиків, а саме передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України і з цим погоджується колегія суддів.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Між тим, відповідно до позиції, викладеної у пункту 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому, в контексті ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини встановлюється існування презумпції на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення від 24.07.2003 у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

Більш того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 15.11.96 у справі «Чахла проти Сполученого Королівства», «будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки відповідно до основних процесуальних норм національного права, а також відповідати меті ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі».

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу в цілому відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Слідчий суддя постановив ухвалу у відповідності з вимогами ч.4 ст.194 КПК України, адже по суті прокурором не було доведено слідчому судді обставини передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України.

Таким чином, під час розгляду клопотання слідчим суддею не здобуто, а прокурором не доведено наявність доказів обставин того, що до підозрюваного ОСОБА_7 не може бути застосований інший більш м`який запобіжний захід, ніж той, про який клопотав слідчий та прокурор.

Не доведено прокурором обставини передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України і під час розгляду апеляції на ухвалу слідчого судді.

Крім того, слідчим суддею враховані вимоги ст.178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрації, де проживає разом із дружиною та має неофіційний стабільний заробіток, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, раніше не судимий.

Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Доводи прокурора щодо невідповідності ухвали слідчого судді вимогам КПК України необґрунтовані та не спростовують висновки слідчого судді, викладені в оскаржуваній ухвалі.

Суд, обираючи запобіжний захід, оцінив в сукупності обставини, визначені ст.ст. 177, 178 КПК України, а тому прийшов до обґрунтованого висновку, що домашній арешт ОСОБА_7 та виконання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, забезпечить йому належну процесуальну поведінку.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість застосування слідчим суддею до ОСОБА_7 ст.181 та ч.5 ст.194 КПК України.

Слідчий суддя, розглянув клопотання слідчого, з дотриманням вимог ст.ст.177, 178, 181, 184, 193, 194 КПК України та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу та належним чином мотивував своє рішення.

Доводи прокурора про те, що квартира, де мешкає підозрюваний, ні йому, ні його дружині не належить, за вказаною адресою останній проживає без реєстрації, а також відсутність офіційного працевлаштування, перевірялись слідчим суддею та їм надана належна оцінка.

Колегія суддів вважає, що застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту зможе забезпечити належний контроль за поведінкою підозрюваного під час досудового слідства.

Тому, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, а доводи апеляційної скарги прокурора правильності цього висновку не спростовують.

Підстав для скасування ухвали слідчого судді за доводами апеляції прокурора апеляційний суд не вбачає.

При цьому, слід зауважити, що підозрюваний, після застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з`явився в судове засідання суду апеляційної інстанції. Під час апеляційного розгляду підозрюваним надано копію квитанції про сплату на користь потерпілої ОСОБА_10 суми завданої матеріальної шкоди в розмірі 730 грн. Відсутні будь-які відомості про допущення ним порушень чи недотримання належної процесуальної поведінки. Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування ухвали слідчого судді за доводами апеляції прокурора апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4