Справа № 456/5102/18
Провадження № 1-кп/456/82/2020
УХВАЛА

06 квітня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

інспектора ювенальної превенції ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.289, ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357, ч.1 ст.304 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт. Покликається на те, що ризики зазначені в ч. 1 ст. 177 КПК України на даний час відпали, ОСОБА_5 не має будь-якого наміру переховуватися від суду, оскільки в ході досудового розслідування активно сприяв розкриттю злочину та допомагав слідству, тому і в подальшому не намагатиметься переховуватись, а сприятиме судовому слідству у з`ясуванні обставин кримінального провадження, так як особисто зацікавлений в тому, щоб судовий розгляд швидше закінчився; не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину свою у вчиненні злочинів передбачених обвинувальними актами визнає повністю або частково, таким чином немає підстав вважати, що він продовжуватиме злочинну діяльність; позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як речові докази (автомобілі) не були викрадені (замах на вчинення злочину), а велосипедом та іншими речами він вже розпорядився (збув); немає потреби незаконно впливати на іншого обвинуваченого, потерпілих, свідків, експерта так як під час досудового розслідування було допитано зазначених осіб та зроблені відповідні висновки експертів (самі лише твердження про потенційну можливість впливу на вказаних осіб без долучення відповідних доказів та обгрунтувань, не є достатньою підставою для наявності такого ризику); жодним чином не перешкоджав розкриттю кримінальної справи, а тому немає підстав побоюватись, що ОСОБА_5 перешкоджатиме в майбутньому встановленню істини у кримінальному провадженні. Крім того, ОСОБА_5 немає негативно характеризуючих даних за місцем проживання, має міцні родинні та соціальні зв`язки, постійне місце проживання та реєстрацію. Відтак, відпала потреба у застосуванні саме такого виду запобіжного заходу, а тому він повинен бути змінений іншим, більш м`яким запобіжним заходом.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав заявлене клопотання захисника.

Прокурор та інші учасники судового процесу в судовому засіданні заперечили проти заявленого клопотання захисника за безпідставністю.

Суд, заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого та інших учасників судового процесу приходить до висновку, що клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 не підлягає до задоволення та обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно залишити без змін, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, які ще не допитані в судовому засіданні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання чи схиляння їх до зміни даних ними показань.

Таким чином, суд враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, а тому вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1