№ 336/3395/20
пр. 1-кс/336/518/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2020 року м. Запоріжжя
Слідча суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши клопотання ст. слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна та матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001752 від 30.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Слідчий СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 за погодженням із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про арешт майна, в якому зазначила, що в провадженні Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування внесеного 30.06.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001752 за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.
Посилалась на те, що невстановлена особа, шляхом обману заволоділа квартирою АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які померли.
За даними, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно встановлено, що державним реєстратором Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області 24.01.2019 за № 101 внесено відомості про право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Підставою виникнення права власності, згідно запису, є свідоцтво про право власності від 20.02.2001 № НОМЕР_1 видане Шевченківською районною адміністрацією. Власником квартири є ОСОБА_6 .
За матеріалами, що міститься в інвентаризаційній справі на вказану квартиру, остання належить на праві сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.04.2002 № НОМЕР_2 .
Допитана в якості свідка нотаріус ОСОБА_7 пояснила, що 03.05.2019 до неї звернувся ОСОБА_8 , ОСОБА_9 покупці квартири та ОСОБА_6 продавець квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 для проведення купівлі продажу вказаної квартири. Ознайомившись з наданими нотаріусу ОСОБА_6 документами, серед яких свідоцтво про право власності та квартиру за ОСОБА_6 та лист з ТОВ «ЗМБТІ» наданий останній на її запит, у нотаріуса виник сумнів. Щодо достовірності вказаних документів. У зв`язку з чим, нотаріус звернулась до начальника ТОВ «ЗМБТІ», яка пояснила, що за вихідним номером, який вказаний у документі наданим ОСОБА_6 видавався інший документ на ім`я іншої особи.
Також надано лист, підписаний працівниками ТОВ «ЗМБТІ» вих.. № 6105 від 14.06.2018 на ім`я ОСОБА_6 , відповідно до якого останній направляється копія право встановлювального документа на вище вказану квартиру, а саме: свідоцтво № НОМЕР_1 на право власності на житло видана Шевченківською районною адміністрацією від 20.02.2001 р.
Допитана в якості представника потерпілого ОСОБА_10 пояснила, що районною адміністрацією Запорізької міської ради по Шевченківському району свідоцтво про право власності від 20.02.2001 № НОМЕР_1 не видавалось.
Таким чином, на підставі вищевикладеного, орган досудового слідства вважає, що у січні 2019 року у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на отримання права на майно шляхом обману, а саме права власності житлову квартиру АДРЕСА_3 , вартість якої в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян. Поєднане з використанням завідомо підробленого документа.
Як вважає слідча, ОСОБА_6 , при невстановлених слідству обставинах отримала завідомо підроблений документ, а саме свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 на житло, виданого Шевченківською районною адміністрацією 20.02.2001, згідно якого остання набула право власності на вище вказану квартиру.
В подальшому подала прибула до виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, де надала державному реєстратору завідомо підроблене свідоцтво на житло № НОМЕР_1 , тобто використала завідомо підроблені документи на підставі яких державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на вищевказану квартиру за ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 підозрюється також у тому, що 03.05.2019 з метою власного збагачення, намагалась здійснити продаж вищевказаної квартири.
03.07.2020 року ОСОБА_6 Повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
03.07.2020 у період часу з 18-34 год. до 19-46 год. слідчим на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя проведено санкціонований обшук за адресою АДРЕСА_4 . В ході проведення обшуку виявлено та вилучено наступні документи:
- довіреність від 31.07.2019 року складена від імені ОСОБА_11 , 1972 р.н., якою остання уповноважує ОСОБА_12 , 1981 р.н., представляти її інтереси з усіх питань, з продажу належній ОСОБА_6 приватної власності - квартири АДРЕСА_5 .
- мобільний телефон «Samsung» з імеями: 1) НОМЕР_3 , 2) НОМЕР_4 .
На даний час вилучені предмети знаходяться у СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.
Посилаючись в обґрунтування клопотання на те, вилучене майноє предметами кримінального правопорушення, мають доказове значення та могли зберігти на собі сліди його скоєння, просить про накладення арешту на них.
Перевіривши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.
Як визначено ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно ст. 85 КПК України Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
За змістом ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 Кримінального процесуального кодексу України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Аналіз змісту ст. 168 КПК України свідчить, що тимчасово вилученим майном може вважатись майно, яке одержано в результаті: затримання особи в порядку, передбаченому ст.ст. 207,208 цього Кодексу; обшуку; огляду.

Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч. 7 ст. 236 КПК України).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, з метою позбавлення цих осіб можливості відчужувати зазначене майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, вказаним у ч. 2 ст. 167 КПК України, зокрема, набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, було виготовлено, використано як засіб вчинення кримінального правопорушення, використовувались для матеріального забезпечення кримінального правопорушення.
Оскільки наявні правові підстави для накладення арешту, судді надані докази, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, речі, про накладення арешту на які просить слідчий, є предметами кримінального правопорушення, мають доказове значення та могли зберігти на собі сліди скоєння злочину, суддя знаходить всі підстави для їх арешту.
Керуючись ст. ст.167, 170, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання слідчого задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке вилучено під час санкціонованого обшуку за адресою АДРЕСА_4 , за підозрою ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, а саме:
- довіреність від 31.07.2019 року складена від імені ОСОБА_11 , 1972 р.н., якою остання уповноважує ОСОБА_12 , 1981 р.н., представляти її інтереси з усіх питань, з продажу належній ОСОБА_6 приватної власності - квартири АДРЕСА_5 .
- мобільний телефон «Samsung» з імеями: 1) НОМЕР_3 , 2) НОМЕР_4 .
Копію ухвали надіслати слідчому, прокурору, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_1