05.05.2020 Справа № 490/8524/19
н/п 1-кп/490/366/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
05 травня 2020 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
цивільного позивача ОСОБА_6 , її представника - адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника - адвоката ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0002994, за обвинуваченням
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, є громадянином України, із середньою освітою, неодруженого, працюючого в ТОВ «Нова Пошта» фахівцем з проблемних відправлень, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
16.08.2019 року близько 11:22 годин, водій ОСОБА_8 керував автомобілем "Audi A6", р.н НОМЕР_1 , рухався у світлий час доби, по сухій, чистій, проїзній частині вул. Пушкінська, за напрямком руху транспорту зі сторони вул. Шевченко в напрямку вул. А. Макарова в м. Миколаєві. В цей час, в паркувальному кармані, в районі буд. 23 по вул. Пушкінська, стояв автомобіль "Hyundai Santa FE", р.н. НОМЕР_2 , а по тротуару в напрямку від. вул. Шевченко до вул. А. Макарова рухались пішоходи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рухаючись у вказаному напрямку, водій ОСОБА_8 , грубо порушуючи вимоги п.п.2.3"б"; 12.1; 12.3; Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зі відповідними змінами та доповненнями (далі - ПДР України), а саме: рухаючись по проїзній частині вул. Пушкінська, проявив неуважність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, а також до дорожньої обстановки та її змінами, хоча зобов`язаний був постійно її контролювати і мав таку можливість, не обрав безпечної швидкості руху, не переконався у безпечності виконуваного маневру перестроювання, при виникненні перешкоди у вигляді нерухомого автомобіля, не вжив заходів до своєчасного зменшення швидкості свого транспортного засобу, аж до повної його зупинки, хоча об`єктивно міг і зобов`язаний був це зробити, в результаті чого, допустив наїзд на стоячий транспортний засіб "Hyundai Santa FE", р.н. НОМЕР_2 , який продовжуючи самовільний рух здійснив наїзд на вказаних пішоходів.
Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди неповнолітньому пішоходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, осколкового перелому середньої треті стегнової кістки зі зміщенням уламків, перелому середньої треті обох кісток лівого передпліччя зі зміщенням уламків, перелому кісток носу, підкапсульної гематоми селезінки з її розривом (клінічно), ран обличчя, голови, правої топи, які ускладнилися геморагічним шоком, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Пішоходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді розриву дистального синдесмозу лівої гомілки, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у висунутому обвинуваченні повністю визнав, та суду пояснив, що 15.08.2019 року він посварився зі своєю дівчиною та весь вечір вживав алкогольні напої, загалом вжив приблизно 700 мл. віскі. Вранці 16.08.2019 року о 10 год. 30 хв. він виїхав на роботу на своєму автомобілі Ауди А6, здійснював рух з вул. Адміральської в сторону Пушкінського кільця, від вжитого алкоголю йому стало зле, він не впорався із керуванням та врізався в припаркований автомобіль "Hyundai Santa FE", який в свою чергу зачепив пішоходів, які проходили в той момент. Внаслідок свого стану він не пам`ятає детальних обставин події. Проте, він бачив її наслідки та розуміє іх. В скоєному щиро каявся. З першого дня ДТП усіма можливостями допомагає потерпілим, цікавиться станом їх здоров`я. Просив вибачення в потерпілих. Просив суворо не карати. Цивільний позов визнає частково.

Допитана в судовому засіданні потерпіла, ОСОБА_4 пояснила, що 16.08.2019 року близько 10 год 00 хв. вона разом з донькою ОСОБА_5 йшли пішки з вул. В. Морська до Центрального ринку, по вул. Пушкінській, в цей момент вона почула звук удару та відчула біль в нозі, впала, оглянулась та побачила, що донька лежить на підлозі без свідомості. Внаслідок ДТП вона отримала ушкодження ноги. Вона 5 днів пробула в лікарні, а донька була приблизно місяць. Обвинувачений з першого дня ДТП підтримує їх матеріально. Вона з донькою вибачили його, а тому просять не позбавляти його волі.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, обвинувачений не оспорює фактичні обставини, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, пояснив в судовому засіданні, що правильно розуміє зміст зазначених обставин та його позиція є добровільною з огляду на що суд вважає їх встановленими.

Крім того, на думку суду, вина обвинуваченого повністю підтверджується наступними письмовими та речовими доказами, дослідженими в судовому засіданні:

- висновком судового експерта №388 від 24.09.2019 року згідно якого дії водія автомобіля «Audi A6» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 в даній ситуації регламентувались п.2.3, 10.1,12.1,.12.4 ПДР України. Водій ОСОБА_8 мав технічну можливість запобігти події. Невідповідність дій водія автомобіля «Audi A6» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 вимогам п.10.1, 12.1 ПДР України з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з ДТП;

- висновком судового експерта №364 від 18.09.2019 року з фототаблицями згідно якого на автомобілі «Audi A6» р.н. НОМЕР_1 встановлено наявність слідів ударно-динамічного походження. Вказані сліди, їх характер та локалізація описані в дослідницькій частині. На автомобілі «HYUNDAI SANTA FE» р.н. НОМЕР_2 встановлено наявність слідів ударно-динамічного походження. Первинний контакт між автомобілем «Audi A6» р.н. НОМЕР_1 та автомобілем «HYUNDAI SANTA FE» р.н. НОМЕР_2 відбувався наступним чином: автомобіль «Audi A6» р.н. НОМЕР_1 розташовувався передньою, більш правою, частиною (накладкою переднього бамперу, правою фарою головного світла, правою частиною капоту) до задньої правої частини автомобіля «HYUNDAI SANTA FE» р.н. НОМЕР_2 (накладки заднього бамперу, двері багажника), з послідуючим розвитком контактування вищеописаними елементами. Під час первісного контактування повздовжні осі автомобіля «Audi A6» р.н. НОМЕР_1 та автомобілем «HYUNDAI SANTA FE» р.н. НОМЕР_2 знаходились під кутом 28+/- 5°. Зіткнення між автомобілем «Audi A6» р.н. НОМЕР_1 та автомобілем «HYUNDAI SANTA FE» р.н. НОМЕР_2 відбувалось в районі подряпин, визначених на схемі позицією №5, до початку розташування осипу, визначеного на схемі позицією №16;

- висновком судового експерта №345 від 10.09.2019 року з фототаблицями згідно якого на момент ДТП ходова частина, рульове керування, робоча гальмівна система автомобіля «HYUNDAI SANTA FE» р.н. НОМЕР_2 знаходилась в працездатному стані та не мали невідповідностей вимогам ПДР України і ДСТУ 3649:2010 щодо технічного стану транспортних засобів, які могли б виникнути до ДТП та вплинути на його рух;

- висновком судового експерта №344 від 09.09.2019 року з фототаблицями згідно якого на момент ДТП ходова частина, рульове керування, робоча гальмівна система автомобіля «Audi A6» р.н. НОМЕР_1 знаходилась в працездатному стані та не мали невідповідностей вимогам ПДР України і ДСТУ 3649:2010 щодо технічного стану транспортних засобів, які могли б виникнути до ДТП та вплинути на його рух;

- висновком судової медичної експертизи №710 від 17.09.2019 року згідно якого у ОСОБА_4 маються тілесні пошкодження у вигляді розриву дистального синдесмозу лівої гомілки, які могли утворитися від дії тупих твердих предметів. Дане тілесне пошкодження могло утворитися 16.08.2019 року в умовах ДТП при зіткненні автотранспортного засобу з пішоходом. ПО ступеню тяжкості дане тілесне пошкодження відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я (термін зростання кісток перевищую 21добу).

- висновком судової медичної експертизи №709 від 28.08.2019 року згідно якого у ОСОБА_5 мають місце тілесні пошкодження у вигляді струсу головного мозку, осколкового перелому середньої треті стегнової кістки зі зміщенням уламків, перелому середньої треті обох кісток лівого передпліччя зі зміщенням уламків, перелому кісток носу, підкапсульної гематоми селезінки з її розривом (клінічно), ран обличчя, голови, правої стопи, які ускладнился геморагічним шоком, які могли утворитися від дії тупих твердих предметів. Дані тілесні ушкодження могли утворитися в строк вказаний в ухвалі суду та наданих медичних документах - 16.08.2019 року в умовах ДТП. По ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпеки для життя;

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_8 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні пошкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, що він вперше вчинив необережний тяжкий злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту, його особу, а саме те, що він офіційно неодружений, дітей не має, має офіційне місце роботи, із середньою освітою, раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно.

Відповідно до довідки №3950 від 22.08.2019 р. Миколаївського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_8 на обліку не перебуває. Відповідно до довідки №3765 від 05.09.2019 р. Миколаївської психіатричної лікарні №1 ОСОБА_8 на обліку не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття та відшкодування шкоди потерпілим.

При цьому суд враховує, що щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к) Крім того, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. (правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №759/7784/15-к та від 18.09.2019 у справі №№ 166/1065/18.)

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_8 не лише визнає свою вину та висловив жаль потерпілим стостовно своєї поведінки, а намагається виправити наслідки вчиненого шляхом надання систематичної матеріальної допомоги на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_10 . Такі дії були добровільними, своєчасними та не пов`язаними із подачею цивільного позову. Зазначене підтверджується квитанціями про грошові перекази на рахунок ОСОБА_4 в період з 08 жовтня 2019 року по 14 квітня на загальну суму 42 000 грн, а також розписками про отримання грошових коштів від ОСОБА_8 на лікування ОСОБА_4 та її доньки ОСОБА_10 за період з 17.08.2019 року по 29.08.2019 року на загальну суму 56 000 грн.

Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає вчинення злочину особою, що перебувала у стані викликаному вживанням алкоголю. Зазначене підтверджується витягом із тестування на алкоголь ОСОБА_8 тест №1882 від 24.06.2019 року результат тесту на алкоголь вказує на 1,54% та власними показами обвинуваченого наданами в судовому засіданні.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин ОСОБА_8 призначити покарання у межах ближче до середини санкції, встановленої ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Крім того, з врахуванням обставин вчиненого злочину, його наслідків у виді завдання тілесних ушкоджень двом особам, керування транспортного засобу стані алкогольного сп`яніння, наявності у обвинуваченого посвідчення водія, суд приходить до висновку про необхідність застосування додаткового покарання у виді позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Разом з цим, враховуючи те, що ОСОБА_8 , є раніше не судимим та вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце роботи та проживання, міцні соціальні зв`язки, щиро покаявся у вчиненому злочині, здійснює систематичну допомогу потерпілим на їх лікування, враховуючи думку останніх, а також позицію органу пробації, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст.75 КК України, слід звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням строком на три роки, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Що стосується вирішення цивільного позову ОСОБА_6 то суд виходить з наступного.

06 лютого 2020 року ОСОБА_6 був поданий до суду цивільний позов, в якому вона просить: стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 589 302 грн. та моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.; зі страхової компанії АТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ страхове відшкодування в розмірі 100 000 грн.
Судом встановлено, що внаслідок дій ОСОБА_8 через порушення правил дорожнього руху нанесено шкоду автомобілю "Hyundai Santa Fе", р.н. НОМЕР_2 , що на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ належить ОСОБА_6 .
Відповідно до звіту №144 про оцінку автомобіля від 09 жовтня 2019 року, що було виконано спеціалістом ОСОБА_11 , вартість матеріального збитку завданого власникові "Hyundai Santa Fе", р.н. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, що сталося 16.08.2019 року складає 524 002 грн. 20 коп. Сторони не заперечуєть правильність визначення розміру вартості матеріального збитку. Клопотання щодо призначення судової автотоварознавчої експертизи з цього питання не заявлялися.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 , як користувача автомобіля марки "Audi A6", р.н НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована в Страховій компанії АТ «ПРОСТО-страхування» на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну транспортним засобам на час ДТП становив 100 000,00 грн. Відомості про встановлення франшизи сторонами не надані.
Відповідно до ч.4 ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Правовий аналіз наведеної норми Основного Закону свідчить про наявність механізму такого захисту, за умов додержання правил відповідних проваджень.
Відповідно до положень статті 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У ч.1 ст.1166 ЦК передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фіз- або юрособи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з чч.1, 2 ст.1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК).
Відповідно до ч.3 ст.988 ЦК страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Відповідно до п.22.1 ст.22 закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтями 28, 29 закону №1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.
При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі N 14-176цс18 (справа N 755/18006/15-ц), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України N 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.
Враховуючи встановлені обставини та наведене вище нормативне обґрунтування, а також те, що винним у завданні ОСОБА_6 матеріальної шкоди внаслідок ДТП є ОСОБА_8 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована, суд вважає, що на користь цивільного позивача підлягає стягненню із Страхової компанії АТ «ПРОСТО-страхування» 100 000 грн. страхового відшкодування.
Щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди із ОСОБА_8 , то такі вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно зі ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застраховано за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно з цим договором або Законом України N 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування.
Таким чином, на користь ОСОБА_6 із обвинуваченого підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданої шкоди (524 002 грн. 20 коп.) та сумою страхового відшкодування (100 000 грн), а саме 424 002 грн. 20 коп.
Також підлягає частковому задоволенню позовна вимога ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом враховується, що вчинені ОСОБА_8 незаконні дії призвели до моральних страждань ОСОБА_6 , які викликали певні зміни у житті особи, що полягали у втраті транспортного засобу, що не підлягає відновленню, необхідності докладати зусиль до звернення до слідчого та суду із відповідними вимогами про відшкодування шкоди. З огляду на обставини справи, беручи до уваги вищевказані засади, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з обвинуваченого на користь цивільного позивача 5000 грн., що об`єктивно відповідатиме характеру дій заподіювача шкоди, глибині страждань та розміру моральної шкоди.

Щодо стягнення витрат на проведення оцінки вартості матеріальних збитків відповідно до звіту №144 від 09.10.2019 року, то такі вимоги є передчасними у зв`язку з тим, що цивільний позивач не залучила до матеріалів судової справи відповідних доказів (квитанції), що підтверджують здійснення зазначених витрат.

Щодо стягнення вартості упущеної вигоди, внаслідок дострокового розірвання договору найму (оренди) транспортного засобу між ОСОБА_6 та ТОВ «Укртрансюг» від 10.07.2018 р., то такі вимоги не підлягають розгляду у порядку кримінального судочинства.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Виходячи із системного аналізу вищезазначених норм процесуального закону, стягненню в кримінальному провадженні підлягає лише пряма шкода безпосередньо пов`язана із вчиненням суспільно небезпечного діяння. Упущена вигода, що виникає із факту розірвання договору від 10.07.2018 р. безпосередньо не пов`язана із злочином, передбаченим ч.2 ст.286 КК України, що було здійснено ОСОБА_8 . Водночас, зазначені вимоги можуть бути розглянути в межах цивільного провадження.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 18 300 грн., то вони не підлягають задоволенню в порядку кримінального процесу з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження. Водночас, згідно ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Таким чином, кримінальним процесуальним законом не передбачено можливість стягнення із обвинуваченого витрат на оплату допомоги представника цивільного позивача.
Як слідує зі змісту ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів. Стороною обвинувачення надано довідки щодо вартості проведення у кримінальному провадженні судової експертизи №388 від 24.09.2019 року на суму 1256,08грн., судової експертизи №346 від 18.09.2019 року на суму 2512,16грн., судової експертизи №345 від 10.09.2019 року на суму 2512,16грн., судової експертизи №344 від 09.09.2019 року на суму 2512,16грн. на загальну суму 8 792,56 грн.

Відповідно до вимог ч.9 ст. 100 КПК України, після набрання законної сили вироком, речові докази у кримінальному провадженні, а саме автомобіль марки «Audi A6» р.н. НОМЕР_1 , слід повернути законному власнику ОСОБА_8 , автомобіль марки «HYUNDAI SANTA FE» р.н. НОМЕР_2 переданий на зберігання ОСОБА_12 слід залишити за належністю ОСОБА_6 . Арешти, накладені на речові докази слідчими суддями скасувати.

Запобіжні заходи припинили дію.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання слід зарахувати час тримання ОСОБА_8 під вартою із 16.08.2019 року по 21.11.2019 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом 3(трьох) років від дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконуватиме покладені на нього судом обов`язки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру на проведення судових екпертиз на загальну суму 8 792 ( вісім тисяч сімсот дев`яносто дві) 56 коп.
Цивільний позов ОСОБА_6 до Страхової компанії АТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ та ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути із Страхової компанії АТ «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_6 100 000 (сто тисяч) грн. страхового відшкодування.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 424 002 (чотириста двадцять чотири тисячі дві) грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 (пять тисяч) грн.
Речові докази у кримінальному провадженні №0002994 після набрання вироком законної сили, а саме:
- автомобіль марки «Audi A6» р.н. НОМЕР_1 - повернути власнику ОСОБА_8
- автомобіль марки «HYUNDAI SANTA FE» р.н. НОМЕР_2 переданий на зберігання ОСОБА_12 - залишити ОСОБА_6 як власнику.
Зарахувати до строку відбуття покарання час тримання ОСОБА_8 під вартою із 16.08.2019 року по 21.11.2019 року.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя Центрального районного
суду міста Миколаєва ОСОБА_1