Справа № 308/505/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

29.04.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/191/20, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 (далі прокурор),
В С Т А Н О В И В :
ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 березня 2020 року відмовлено у задоволенні погодженого прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 (далі прокурор) клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_9 (далі слідчий) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й застосовано щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Казачки, Калінінградського району, Російської Федерації, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України кримінального правопорушення, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю.

На підозрюваного ОСОБА_6 покладені такі обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; - не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає ( АДРЕСА_1 ) без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання ; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Визначено строк дії ухвали до 16.05.2020 включно.
З матеріалів за клопотанням убачається, що 20 березня 2020 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 . У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України кримінального правопорушення. Відповідно до клопотання, 15 січня 2020 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, спрямованим на відкрите заволодіння чужим майном, з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, за попередньою змовою, у групі з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто попередньо (усно) домовившись про вчинення злочину, взявши з собою сокиру, підійшли до припаркованого біля буд. АДРЕСА_2 , автомобіля марки «KIA Sorento» номерний знак Словацької Республіки НОМЕР_1 , у салоні якого знаходились потерпіла ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , розбили вікна на автомобілі, застосували відносно ОСОБА_13 насильство, небезпечне для життя та здоров`я, що виразилось у нанесенні тілесних ушкоджень, а саме - удар сокирою по обличчю останнього, одночасно ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 по черзі пред`явили вимогу, щодо передачі їм грошових коштів та цінних речей та застосували погрози фізичною розправою відносно ОСОБА_12 .. Після цього, ОСОБА_6 через розбите скло проник до салону автомобіля, звідки відкрито викрав належні ОСОБА_12 речі, зокрема, куртку чорного кольору «Dianyu», вартістю 198.00 гривень, мобільний телефон марки «Samsung G3 SM-J320HZDDSEK», золотистого кольору: ІМЕІ: НОМЕР_2 , дві банківські картки «Альфабанку» та «Абанку», та належні ОСОБА_13 спортивну сумку, з чоловічими годинниками фірми виробника «Geneva», вартістю 100.00 гривень, фірми виробника «Оріон», паспорт гр. України у формі ід.картки, посвідчення водія видані на ім`я ОСОБА_13 , грошові кошти в сумі 800 доларів США, 50 Євро, 3000 гривень. Заволодівши викраденим ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_11 зникли з місця скоєння правопорушення, чим спричинили потерпілим матеріальну шкоду. У клопотанні також вказується на те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.01.2020 року, протоколом огляду місця події від 15.01.2020 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 15.01.2020 року, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 від 15.01.2020 року, протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_13 від 17.01.2020 року, протоколом додаткового допиту потерпілої ОСОБА_12 від 17.01.2020 року, протоколом огляду відеозапису від 17.01.2020 року, випискою АТ «Альфа Банку» від 17.01.2020 року, протоколом про проведення обшуку від 28.01.2020 року, протоколом огляду місця події від 28.01.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 28.01.2020 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_13 від 21.02.2020 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_16 від 28.01.2020 року, протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_16 від 28.01.2020 року. Зазначає, що з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, є необхідність в обранні щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказує і на те, що необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування, вчинити спроби незаконного впливу на потерпілих, свідків злочину, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Клопотання мотивоване і тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого, за вчинення якого, згідно ч. 2 ст. 187 КК України, може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років із конфіскацією майна, тому існують ризики того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, не буде виконувати покладені на нього обов`язки та може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому в разі визнання винним. Просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та передбачених ст. 177 КПК України ризиків, на які вказується у клопотанні. Проте, підозра ОСОБА_6 у вчиненні злочину за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, не є підставою для обрання найбільш суворого за видом запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя врахував тяжкість покарання за ч. 2 ст. 187 КК України, дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який раніше судимий, його вік та стан здоров`я, наявність у нього постійного місця проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, що полягає у покладенні на підозрюваного слідчим суддею обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України та зможе запобігти наведеним у клопотанні ризикам і забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню. Стверджує, що слідчий суддя не врахував ризики того, що, підозрюваний розуміючи невідворотність призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк понад 7 років, може: уникнути від слідства та суду, чим перешкодить кримінальному провадженню та виконанню процесуальних рішень, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, підкуп, умовляння щодо потерпілих та свідків, схиляючи їх до дачі неправдивих показань, що унеможливить повноту, всебічність та неупередженість при розслідуванні кримінального правопорушення, продовжить вчиняти аналогічні правопорушення. Тому, прокурор вважає, що обраний підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю є занадто м`яким і недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання передбаченим ст. 177 КПК України ризикам. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу; підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які судове рішення вважають законним та обґрунтованим і заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні ; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_17 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
Із журналу судового засідання та ухвали слідчого судді вбачається, що у розгляді клопотання приймали участь підозрюваний ОСОБА_17 та його захисник адвокат ОСОБА_7 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_17 на захист.
Обґрунтованим і таким, що узгоджується з вимогами кримінального процесуального закону та практикою Європейського суду з прав людини, колегія суддів вважає, і висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_17 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри ОСОБА_17 у вчиненні злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, зокрема, даними протоколів : прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.01.2020 року, огляду місця події від 15.01.2020 року, про проведення обшуку від 28.01.2020 року, огляду місця події від 28.01.2020 року, допиту потерпілих ОСОБА_13 від 15.01.2020 року та ОСОБА_12 від 15.01.2020 року, додаткового допиту потерпілих ОСОБА_13 від 17.01.2020 року та ОСОБА_12 від 17.01.2020 року, допиту свідка ОСОБА_16 від 28.01.2020 року, пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_13 від 21.02.2020 року, пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_16 від 28.01.2020 року, слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_16 від 28.01.2020 року, огляду відеозапису від 17.01.2020 року, випискою АТ «Альфа Банку» від 17.01.2020 року, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий 27.02.2020 виніс повідомлення ОСОБА_17 про підозру. Дослідивши вищевказані докази, колегія суддів вважає, що у них містяться відомості про вчинені ОСОБА_17 діяння, які підпадають під ознаки передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_17 у скоєнні кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення. При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів враховує і те, що стороною захисту не оспорюється висновок щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_17 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.
Таким, що ґрунтується на доданих до клопотання матеріалах, колегія суддів вважає і висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, на які вказується у клопотанні, а саме, можливого переховування підозрюваного ОСОБА_18 від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинення іншого кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів враховує обставини, на які слідчий посилається в обґрунтування наведених ризиків (ризик переховування від органу досудового розслідування та суду підтверджується тим, що ОСОБА_17 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який може бути призначено покарання виключно у виді позбавлення волі, ухилявся від явки до суду на розгляд як клопотання, так і апеляційної скарги, у зв`язку з чим щодо нього 12.03. та 22.04. 2020 постановлялись судові рішення про надання дозволу на затримання з метою приводу до відповідних судів, що у свою чергу дає обґрунтовані підстави вважати, що з метою уникнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_17 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та переховувався від суду; ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків шляхом умовлянь або погроз, психологічного чи фізичного впливу з метою примусити їх до зміни або відмови від своїх показів, дачі неправдивих показань, що в сукупності унеможливить повноту, всебічність та неупередженість при розслідуванні кримінального провадження; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_17 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини поєднані із заволодінням чужим майном із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілих, діяння вчинив під час іспитового строку встановленого йому за вироком Ужгородського міскрайонного суду від 28.01.201 терміном два роки, що на розгляді в Ужгородському міськрайонному суді перебуває інше кримінальне провадження за ч. 2 ст. 185 КК України, в якому щодо ОСОБА_17 обрано запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, що в свою чергу характеризує підозрюваного з негативної сторони, як суспільно-небезпечну особу, яка на шлях виправлення не стала і може продовжувати злочинну діяльність). Наведені обставини апеляційний суд визнає такими, що дають підстави вважати, що такі ризики мають місце і є доведеними.
Разом із тим, колегія суддів не погоджується із висновком слідчого судді про те, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_17 та запобігання встановленим ризикам буде достатнім запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Так, окрім вищенаведених фактів доведення обґрунтованої підозри ОСОБА_17 та наявності передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, у ході апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_17 неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення, у тому числі останнє кримінальне правопорушення під час іспитового строку, що на розгляді в Ужгородському міськрайонному суді перебуває інше кримінальне провадження за ч. 2 ст. 185 КК України, в якому щодо ОСОБА_17 обрано запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.
Тому, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про те, що аналіз особистості підозрюваного ОСОБА_18 свідчить про свідоме порушення ним до правових норм, ігнорування громадських інтересів, відсутність соціальної пристосованості в суспільстві, є обґрунтованими.
Вищенаведені обставини (обґрунтованість підозри, наявність ризиків, вищенаведені дані про особу підозрюваного) із урахуванням фактичних обставин вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України ( діяння вчинені із застосуванням насильства, у тому числі, щодо особи жіночої статі, внаслідок якого потерпілі отримали тілесні ушкодження, зокрема, тілесні ушкодження отримані із застосуванням сокири, що в свою чергу свідчить про підвищену суспільну небезпеку та особливу зухвалість вчинення злочину, за попередньою змовою групою осіб), на переконання апеляційного суду, свідчать про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, у тому числі, й цілодобовий домашній арешт, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання встановленим ризикам.
Тому, апеляційний суд прийшов до висновку, що прокурором доведено, що застосований слідчим суддею щодо ОСОБА_17 запобіжний захід у вигляді ціодобового домашнього арешту є недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Указане також свідчить про те, що при розгляді клопотання, слідчий суддя не дав належної оцінки всім його доводам, не в повній мірі врахував фактичні обставини кримінального провадження, і прийшов до передчасного висновку про те, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_17 достатнім буде застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, при цьому, належним чином, не вмотивувавши такий.
Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Відповідно до клопотання, ОСОБА_17 підозрюється у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України кримінального правопорушення, за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до 10 років із конфіскацією майна.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів прийшла до висновку, що приєднані до клопотання та апеляційної скарги докази, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_17 , фактичні обставини, за яких скоєно кримінально-карне діяння, вищенаведені дані про особу підозрюваного, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_17 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність встановлених ризиків, у своїй сукупності, відповідно до ч. 2 ст. 177 та ст. 183 КПК України, виправдовують застосування щодо підозрюваного ОСОБА_17 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також свідчать про те, що застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить його належної поведінки, у зв`язку із чим, доводи апеляційної скарги та клопотання про необхідність застосування щодо ОСОБА_17 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими, що у свою чергу тягне за собою скасування ухвали слідчого судді та постановлення апеляційним судом нової ухвали, а саме, про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_17 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому, колегія суддів також враховує те, що відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»); що суспільна небезпека кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_17 полягає в тому, що діяння, у вчиненні якого він підозрюється несуть у собі небезпеку для інших громадян.
При встановленні строку тримання ОСОБА_17 під вартою, колегія суддів враховує, що ОСОБА_17 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення повідомлений 27 лютого 2020 року, ухилявся від явки до судів на розгляд як клопотання, так і апеляційної скарги, у зв`язку з чим щодо нього 12.03. та 22.04. 2020 постановлялись судові рішення про надання дозволу на затримання з метою приводу до відповідних судів, що строк досудового розслідування у кримінальному проваджені, відповідно до постанови керівника Ужгородської місцевої прокуратури від 27.04.2020, продовжено до 28 травня 2020 року, а тому, відповідно до ст. 176 КПК України ОСОБА_17 може перебувати під вартою до 28 травня 2020 року включно, що не перевищує передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України строку.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Приймаючи рішення щодо незастосування застави, колегія суддів враховує фактичні обставини, за яких скоєно кримінальне правопорушення: ОСОБА_17 , з метою заволодіння чужим майном, діючи з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, за попередньою змовою, у групі з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , попередньо (усно) домовившись про вчинення злочину, застосував сокиру, якою розбив вікно на автомобілі, та якою наносив удари потерпілому ОСОБА_13 , спричинивши потерпілому насильство, небезпечне для життя та здоров`я.
Викладені в ухвалі слідчого судді дані про особу підозрюваного має на утриманні двох неповнолітніх дітей, колегія суддів вважає такими, що не підтверджені будь-якими доказами (документами), у тому числі під час розгляду апеляційної скарги сторона захисту не надала будь-які документи у підтвердження цієї обставини.
Окрім цього, колегія суддів зазначає, що слідчий суддя, посилаючись на п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства», не врахувала, що у вказаній Постанові містяться роз`яснення положень ст. ст. 165-1, 165- 2 КПК України у редакції Закону 1960 року, Закону який втратив чинність у частині забезпечення заходів кримінального провадження.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення враховується і те, що сторона захисту як у суді першої інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги, не посилалась на наявність у ОСОБА_17 захворювань, які перешкоджають триманню його під вартою, що підозрюваний із урахуванням захворювань не може триматися під вартою, що тримання ОСОБА_17 під вартою може негативно відобразитись на стані його здоров`я.
За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України скасуванню з постановленням нової, якою клопотання слідчого підлягає задоволенню із застосуванням щодо підозрюваного ОСОБА_17 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що стороною захисту не надано будь-яких доказів, які б спростовували вищенаведені висновки апеляційного суду.
Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :
апеляційну скаргу, яку подав прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від від 20 березня 2020 року, якою відмовлено в застосуванні щодо підозрюваного за ч. 2 ст. 187 КК України ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного за ч. 2 ст. 187 КК України ОСОБА_6 задовольнити. Обрати щодо підозрюваного за ч. 2 ст. 187 КК України ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 рахувати з моменту затримання (28.04.2020 о 21.00 год. ) з і встановити строк його тримання під вартою до 28 травня 2020 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_9 , а організацію виконання ухвали про взяття ОСОБА_6 під варту доручити прокурору ОСОБА_5 ..

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: