Справа №-613/356/20 Провадження №-1-кп/613/112/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року м. Богодухів
Богодухівський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Богодухові кримінальне провадження №0000119 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, з базовою загально-середньою освітою, не одруженого, має малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 28 грудня 2009 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.З ст.185, ст.304 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки, 10 вересня 2010 року постановою Зміївського районного суду Харківської області направлений до місць позбавлення волі для відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, 1 липня 2014 року за ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 23.06.2014 р. звільнений від відбуття покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014,-

за ч.3 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 будучи раніше засуджений 28.12.2009 Зміївським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185, ст.304 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки, після чого 10.09.2010 постановою Зміївського районного суду Харківської області направлений до місць позбавлення волі для відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, 01.07.2014 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.06.2014р. звільнений від відбуття покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014, на шлях виправлення та перевиховання не встав та знову скоїв корисливий злочин при наступних обставинах:

Так, ОСОБА_4 , 22 лютого 2020 о 19 год. 00 хв., маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що його злочинні дії ніким помічені не будуть, завідомо знаючи про відсутність власника за місцем мешкання, діючи повторно, шляхом відмикання вхідних дверей, незаконно проник до будинку розташованого на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, скоїв крадіжку портативної колонки марки «BluetoothС6» в технічно справному стані, без пошкоджень вартістю 191 гривня 75 копійок та карти пам`яті марки «GOODRAM micro SDHC 8 GB class4» в технічно справному стані, без пошкоджень вартістю 63 грн. 33 коп., після чого разом з викраденим майном, покинув місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 шкоду на загальну суму 255 грн. 08 коп.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, пояснив, що 22 лютого цього року близько 19-00 години він із будинку за адресою: АДРЕСА_2 скоїв крадіжку портативної колонки з картою пам`яті, які належать ОСОБА_5 . Уточнив, що до будинку він потрапив через вхідні двері, в подальшому викрадене майно повернув на вимогу працівників поліції. Підтвердив, що події відбувалися саме так як вказано в обвинувальному акті, погодився з найменуванням та вартістю викраденого ним майна.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності. Не заперечувала проти розгляду справи у порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Уточнила, що показання надані на досудовому слідстві повністю підтримує, наслідки розгляду справи згідно даної статті їй відомі та зрозумілі. Стосовно міри покарання обвинуваченому покладається на думку суду.
Під час судового розгляду судом було визнано недоцільним дослідження усіх доказів у справі стосовно фактичних обставин справи, викладених у обвинувальному акті, оскільки вони ніким не оспорюються, обвинуваченим ОСОБА_4 повністю визнається вина та фактичні обставини справи, а сторони кримінального провадження не заперечували проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України. При цьому суд з`ясував, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих фактичних обставин справи, переконався у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у житло і кваліфікує його дії за ст.185 ч.3 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, характеристику його особистості, яка полягає в тому, що він раніше судимий, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, має малолітню дитину, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, завдану матеріальну шкоду відшкодовано повністю. Відповідно до змісту висновку за досудовою доповіддю органу пробації, останній вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк.
Обставинами, які пом`якшують покарання для підсудного, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, яка обтяжує покарання для підсудного, суд визнає рецидив злочинів.
З урахуванням викладеного вище, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ст.185 ч.3 КК України у виді позбавлення волі, застосувати ст.75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку та обов`язків, передбачених ст.76 ч.1, ч.3 КК України.

При цьому судом враховано положення п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що "призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів".
Зважаючи на викладене вище суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження нових злочинів, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Обговорюючи питання про відшкодування судових витрат, які складаються з витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати в сумі 785 гривень 05 копійок.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ч.1, ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі: картонний коробок білого кольору з документами, портативну колонку чорного кольору, флеш-карту марки micro SD на 8 Gb, два ключі від замка з пластмасовою рукояткою з надписом «Imperial» які знаходяться на зберіганні ОСОБА_5 залишити власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в доход держави, судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 785 (сімсот вісімдесят п"ять) гривень 05 (п`ять) копійок.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя