Справа № 463/2970/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/491/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 15 квітня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 15 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого ВРЗЗКС СВ Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області про закриття кримінального провадження № 0002606 від 8 листопада 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 15 квітня 2020 року ОСОБА_7 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить дану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого ВРЗЗКС СВ Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 від 25.03.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002606 від 8.11.2019 року, зобов`язати слідчого ВРЗЗКС СВ Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 поновити кримінальне провадження № 0002606 від 8.11.2019 року, провести досудове розслідування, допитати усіх свідків, встановити дійсні обставини справи та прийняти за даним кримінальним провадженням обгрунтоване та законне рішення, яке відповідає нормам кримінального процесуального закону.

Крім того, ОСОБА_7 звернулася з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, в якому вказує, що у зв`язку з оголошенням на всій території України карантину з 12 березня 2020 року, ні вона, ні її представник не могли бути присутніми при розгляді даної скарги 6 квітня 2020 року. На офіційному сайті ЄДРСР оскаржувану ухвалу оприлюднено 17 квітня 2020 року, що стверджує той факт, що вона не могла ознайомитися з вказаною ухвалою слідчого судді 15 квітня 2020 року (в день проголошення ухвали слідчого судді).

В подальшому 29 квітня 2020 року поштовим листом вона отримала ухвалу слідчого судді, а з апеляційною скаргою звернулася вперше 4 травня 2020 року, тому вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню. На думку ОСОБА_7 , слідчий суддя не оцінив належним чином покликання заявника на те, що при закритті кримінального провадження не були дотримані вимоги ст. 284 КПК України та постановив ухвалу всупереч вимогам ст. 370 КПК України.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим було допущено неповноту досудового розслідування кримінального провадження, а відтак прийняття рішення про закриття кримінального провадження є передчасним, оскільки, на її думку, не було проведено необхідних слідчих дій для встановлення всіх обставин справи (не допитані свідки), не наведено та не досліджено усіх доказів, не надано їм оцінки з точки зору взаємозв`язку, висновки до яких дійшов слідчий суперечать один одному, внаслідок якого було невірно застосовано норму закону, яка слугує підставою для закриття даного кримінального провадження.

Вважає, що слідчий суддя постановив рішення без всебічного і повного з`ясування обставин.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в процесі проведення досудового розслідування слідчим ОСОБА_9 не були належним чином досліджені всі обставини кримінального провадження та не зібрано докази відповідно до ст. 93 КПК України, на підставі яких слідчий мав би встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Зазначає, що ще під час першого допиту її в якості потерпілої слідчому ОСОБА_9 було заявлено про наявність безпосередніх свідків події злочину, в присутності яких передано кошти ОСОБА_10 , а саме: її чоловіка ОСОБА_11 , який в ході здійснення досудового розслідування допитаний не був. Даний факт суперечить вимогам ст. 9 КПК України та цей факт не враховано слідчим суддею при постановленні оскаржуваного рішення.

Крім того, слідчим не вжито заходів щодо перевірки достовірності слів ОСОБА_10 , які на противагу словам заявниці жодним чином не підтверджені. Відтак закриття провадження фактично внаслідок неналежного виконання слідчим своїх обов`язків порушує права заявника.

Вважає, що зазначені недоліки залишилися поза увагою слідчого судді при розгляді її скарги. Слідчий суддя не перевірив дотримання слідчим вимог закону при проведенні досудового розслідування і зроблений висновок про правильність прийнятого слідчим рішення не відповідає фактичним обставинам.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги щодо незаконності ухвали слідчого судді ОСОБА_12 зазначає, що вироком Тернопільського міськрайонного суду від 22

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора ОСОБА_6 на заперечення доводів апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали кримінального провадження та судової справи, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 395 КПК апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ухвала слідчого судді постановлена з викликом ОСОБА_7 в судове засідання на 15 квітня 2020 року.
Таким чином, відповідно до п.3 ч.2 ст. 395 КПК строк на апеляційне оскарження для неї ухвали слідчого судді обчислюється з дня оголошення вказаної ухвали.
Між тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 на розгляд справи не з`явилася, а копію оскаржуваної ухвали було скеровано на її поштову адресу 24 квітня 2020 року та відповідно вручено такій 29 квітня 2020 року. З апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді ОСОБА_7 вперше звернулася 4 травня 2020 року.
Ураховуючи необізнаність ОСОБА_7 з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, зазначені нею причини (отримання нею копії ухвали слідчого судді 29 квітня 2020 року) колегія суддів визнає поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч.1 ст. 117 КПК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначених вимог закону слідчим суддею дотримано.

Так, як вбачається з матеріалів досудового розслідування, слідчий дійшов обґрунтованого висновку, щодо не встановлення в діях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Суспільно небезпечні діяння передбачені ч.1 ст. 190 КК України (заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство)) у кримінальному провадженні не встановлені. Слідчим встановлено, що відносини, які виникли між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 мають цивільно-правовий характер, оскільки має місце невиконання ОСОБА_10 на замовлення ОСОБА_7 зобов`язання щодо виконання ремонтних робіт в орендованій нею квартирі, з чим погодився і слідчий суддя в ухвалі, й колегія суддів такі висновки вважає обгрунтованими й вмотивованими.

Що стосується спору стосовно незавершення виконання ОСОБА_10 робіт по встановленню шаф, то наведене не являється предметом кримінального правопорушення, а вирішується у разі спору в порядку цивільного судочинства, що роз`яснив слідчий суддя ОСОБА_7 в ухвалі, з чим також погоджується колегія суддів.

Так, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ч.1 ст. 1 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Між тим, ураховуючи позицію ОСОБА_7 щодо невиконання ОСОБА_10 у повному обсязі ремонтних робіт у квартирі, вона мала законне право звернутися до суду про захист її прав у порядку цивільного судочинства, однак обрала інший спосіб захисту своїх прав та інтересів, подавши заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження належним чином вмотивована, оскільки в ній викладені обставини справи, є аналіз зібраних доказів, наведені мотиви і процесуальні підстави закриття кримінального провадження. Слідчий суддя погодився з висновком слідчого щодо доведеності відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, у діях ОСОБА_10 .

Із матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий суддя розглянув скаргу ОСОБА_7 з дотриманням положень ст. ст. 303, 304, 307 КПК України. Рішення слідчого судді відповідає вимогам ст. 307 КПК України та містить відповідні мотиви про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 , з якими погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Доводи ОСОБА_7 щодо невиконання слідчим у кримінальному провадженні відповідного обсягу слідчих дій за її клопотанням (допит її чоловіка в якості свідка), на думку колегії суддів, не впливають на кінцеве рішення слідчого про закриття кримінального провадження, за наявності цивільно-правових відносин, які врегульовані нормами цивільного та цивільного процесуального закону.

Наведені в апеляційній скарзі апелянта доводи щодо неповноти дослідження обставин кримінального правопорушення спростовуються матеріалами кримінального провадження. Правова позиція ОСОБА_7 , як вбачається з апеляційної скарги, аналогічна позиції заявника під час звернення з заявою про кримінальне правопорушення та протягом проведення досудового розслідування, а тому перевірялась слідчим в межах кримінального провадження та слідчим суддею при розгляді скарги в порядку п.3 ч.1 ст. 303 КПК України. Будь-яких нових доводів, що спростовують правильність висновку слідчого судді, апелянтом не зазначено. Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою і скасуванню, за доводами апеляційної скарги апелянта, не підлягає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

поновити ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 15 квітня 2020 року.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 15 квітня 2020 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого ВРЗЗКС СВ Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження № 0002606 від 8 листопада 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4