Справа №333/2647/16-к
Провадження №1-кп/333/49/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2020 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Запоріжжі, який офіційно не працевлаштований, має середню освіту, не одружений, малолітніх та неповнолітній дітей на утриманні не має, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця м. Запоріжжі, який офіційно не працевлаштований, має середню освіту, не одружений, малолітніх та неповнолітній дітей на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя на розгляді перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.121, ч. 2 ст. 296 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.01.2020 року було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який закінчується 19.03.2020 року. Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину, останній з яких було вчинено цинічно та з особливою жорстокістю, та від якого потерпілий ОСОБА_9 помер. Обвинувачені не одружені, не мають на утриманні неповнолітніх дітей, не працевлаштовані, тобто не мають стійких соціальних зв`язків, тому перебуваючи на волі, можуть переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та їх захисники заперечували проти задоволення заявленого прокурором клопотання, просили суд обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Крім того, захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про долучення до матеріалів справи консультативний висновок спеціаліста від 10.03.2020 року про стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Розглянувши клопотання прокурора ОСОБА_3 , заслухавши думку інших учасників процесу, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується (ч. 1). Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як вбачається із змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі «Геращенко проти України» від 07.11.2013 р., пункт 4 статті 5 Конвенції забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових та процесуальних умов, які з точки зору Конвенції є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обгрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою (також Рішення у справі «Буткевичюс проти Литви»).

Крім того, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).

З огляду на викладене, суд вважає, що обґрунтованість підозри відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , станом на час розгляду заявленого прокурором клопотання, підтверджується дослідженими в ході розгляду цієї справи письмовими матеріалами досудового розслідування, складеними за наслідками проведення слідчих та процесуальних дій, речовими доказами, поясненнями допитаних в судових засіданнях свідків.

Приймаючи рішення про зміну або продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому та їх взаємозв`язок з можливими ризиками по справі.
Так, розглянувши доводи прокурора щодо наявності ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, судом прийнято до уваги, щообвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не одружені, не мають на утриманні неповнолітніх дітей, не працевлаштовані, тобто не мають стійких соціальних зв`язків.

Наведені вище обставини дають підстави суду вважати, що обвинувачені у цьому кримінальному провадженні можуть здійснити дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від суду.

При цьому, судом відхиляються посилання захисника ОСОБА_6 про те, що обвинувачений ОСОБА_4 за станом здоров`я не може утримуватись в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», що підтверджується консультативним висновок спеціаліста КНП «Пологівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Пологівської районної ради Запорізької області від 10.03.2020 року.

Так, суд критично ставиться до вказаного висновку лікаря ОСОБА_10 , оскільки зазначений в ньому діагноз встановлено без безпосереднього огляду обвинуваченого.

Доказів того, що дослідження стану здоров`я ОСОБА_11 для встановлення вказаного в консультативному висновку спеціаліста від 10.03.2020 року, проводилось на підставі отриманих з медичної частини ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» медичних документів, матеріали справи не містять та захисником ОСОБА_6 не надано.

З огляду на викладене, прокурором доведено та в судовому засіданні встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 можуть переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілу.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину, останній з яких вчинено цинічно, з особливою жорстокістю, внаслідок якого потерпілий ОСОБА_9 помер, суд вважає, що не має ґрунтовних підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, вважає їх не достатніми для запобіганню ризиків та виконанню обвинуваченими процесуальних обов`язків.

У зв`язку з чим, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 строком на 60 діб задовольняється судом.

Керуючись ст.ст. 183, 331, 372 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - задовольнити.
2. Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 продовжити строком на 60 діб - по 15.05.2020 року включно.
3. Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 продовжити строком на 60 діб - по 15.05.2020 року включно.
4. Копію ухвали направити учасникам судового провадження та начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя ОСОБА_1