справа № 399/87/20
провадження № 1-кс/399/49/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року Слідчий суддя Онуфріївського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 від 27.01.2020 року, -

в с т а н о в и в :

Прокурор Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 від 27.01.2020 року.

Клопотання мотивувала тим, що 26.01.2020 року близько 21:30 години невстановлена особа чоловічої статі зростом близько 180 см у одязі чорного кольору з прикритим обличчям шапкою із вирізами для очей, шляхом пошкодження вікна проникла до приміщення житлового будинку домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_4 , після чого зв`язавши руки та ноги потерпілої та застосувавши відносно неї насильство, відкрито заволоділа належними останній грошовими коштами у сумі 73 гривень купюрами номіналом: дві купюри номіналом по 20 грн., три купюри - по 10 грн., та 3 купюри - по 1 грн., мікрохвильовою піччю марки Ardesto, модель GO-S725W в копусі білого кольору, та цукерками Eclair, виробництво фірми Roshen в кількості близько 30 штук.

За даним фактом розпочато кримінальне провадження №0000033 від 27.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

20.02.2020 року, у вечірній час до працівників СРПП Онуфріївського ВП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під час патрулювання вулиць в сел. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області звернулися місцеві жителі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які повідомили що по вул. Перемоги в сел. Павлиш вони помітили автомобіль марки ВАЗ, модель 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на дуже малій швидкості рухався та періодично зупинявся. Коли вони наздогнали вказаний автомобіль, то він зупинився та із нього вийшли двоє чоловіків. Один із них мав бороду, а інший був молодшим високого зросту худорлявої тілобудови. На запитання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 що вони там роблять, останні повідомили, що просто зупинилися в туалет. В зв`язку із викладеним з метою перевірки даної інформації працівниками СРПП Онуфріївського ВП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прослідувало по вул. Перемоги в сел. Павлиш, де 20.02.2020 року о 23.26 годині вони помітили двох чоловіків, що йшли в напрямку від вул. Анатолія Комара в сел. Павлиш до вул. Перемоги в сел. Павлиш. У одного із них була борода, а інший був молодший високого зросту, тобто їх вигляд підпадав під опис ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .. Вказаними громадянами виявилися ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кременчук Полтавської області, проживаючий по АДРЕСА_2 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Білецьківка Кременчуцького району Полтавської області та житель АДРЕСА_3 , які на запитання працівників поліції не могли пояснити причину свого перебування в сел. Павлиш у нічний час та яким чином вони там опинилися, плуталися у своїх поясненнях.

20.02.2020 року, в період часу з 03.00 години до 04.00 години в ході огляду місця події ділянки місцевості по вул. Перемоги в сел. Павлиш безпосередньо навпроти господарчого подвір`я ОСОБА_14 , що по АДРЕСА_4 виявлено автомобіль марки ВАЗ модель 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору. При зовнішньому огляді вказаного автомобіля через скло у салоні було виявлено предмети ззовні схожі на маски типу «балаклава», два рулони скочу (один прозорий, а інший жовтого кольору) та стяжки білого кольору у кількості приблизно чотирьох штук. В ході огляду місця події автомобіль марки ВАЗ модель 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вилучено до Онуфріївського ВП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_13 повідомив, що ввечері 20.02.2020 року він разом із своїм братом ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованим по АДРЕСА_3 , фактично проживаючий в АДРЕСА_5 , та ОСОБА_12 на автомобілі ВАЗ-2108, синього кольору, який належить ОСОБА_16 , але не зареєстрований на його ім`я, приїхали в сел. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області, щоб вчинити крадіжку майна із будинку якогось фермера.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_12 повідомив, що ввечері 20.02.2020 року, приблизно о 22.10 годині, він разом із своїми знайомими ОСОБА_17 та чоловіком на ім`я ОСОБА_18 на автомобілі ВАЗ-2108, синього кольору, який належить ОСОБА_19 , приїхали в сел. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області, але із якою метою йому не відомо.

Таким чином показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 мають суттєві протиріччя.

Крім цього, місце виявлення автомобіля марки ВАЗ модель 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ОСОБА_13 і ОСОБА_12 знаходиться поблизу домоволодіння ОСОБА_4 , що по АДРЕСА_1 , а зовнішній вигляд ОСОБА_12 співпадає із описом особи, яка вчинила розбійний напад на ОСОБА_4 (згідно показань останньої).

Допитана в якості свідка ОСОБА_20 повідомила, що приблизно на початку лютого 2020 року вона придбала у свого знайомого на ім`я ОСОБА_21 автомобіль його батька ОСОБА_22 марки ВАЗ, модель 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вказаним автомобілем користувалася вона та її співмешканець ОСОБА_16 20.02.2020 року приблизно о 16.00 годині ОСОБА_19 поїхав ремонтувати вказаний автомобіль. Приблизно о 18.00 години він зателефонував їй і повідомив, що замінив запчастину у автомобілі та планує поїхати його перевірити, а коли він повернувся додому вранці 21.02.2020 року, то повідомив що він разом із її братом ОСОБА_12 та знайомим на ім`я ОСОБА_18 катався на автомобілі. Вони десь зупинили автомобіль, щоб сходити в туалет, але в це час до їх автомобіля під`їхали працівники поліції, які забрали її автомобіль.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіль марки ВАЗ модель 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на громадянина ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого по АДРЕСА_6 .

Допитаний в якості свідка ОСОБА_22 повідомив, що автомобіль марки ВАЗ модель 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на його ім`я, він на початку січня 2020 року продав без переоформлення жителю м. Кременчук на ім`я ОСОБА_23 .

Враховуючи вищевикладене, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_12 причетні до вчинення розбійного нападу на ОСОБА_4 , що мало місце 26.01.2020 року, а автомобіль марки ВАЗ модель 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , останні використовували як засіб вчинення вказаного кримінального, тобто він відповідає критерієм, зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України. Крім того, приймаючи до уваги наявність обставин, що незастосування заборони в користуванні вказаним автомобілем, з метою збереження речового доказу, недопущення його пошкодження, знищення або відчуження третім особам, а також забезпечення можливого заявленого цивільного позову в рамках кримінального провадження та до набрання судовим рішенням законної сили, виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, та накладення майнових стягнень.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала в повному обсязі, прохала його задовольнити, оскільки автомобіль є речовим доказом та з метою збереження речового доказу, прохала накласти арешт. Також зазначила, що в матеріалах кримінального провадження відсутня постанова про визнання речовим доказом автомобіль марки ВАЗ модель 2108 та його невизнано речовим доказом, лише вилучено під час огляду місяця події, але після арешту майна в подальшому його визнають речовим доказом.
Власник майна ОСОБА_22 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причину неявки до суду не повідомив.
Користувачі майна ОСОБА_16 та ОСОБА_20 в судове засідання не з`явилися, хоча про та місце розгляду справи були належним чином повідомлені про причини неявки до суду не повідомили.
Адвокат користувача майна ОСОБА_16 ОСОБА_24 в судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора, та прохав суд відмовити у задоволенні клопотання.
Вислухавши прокурора, адвоката користувача, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення клопотання про накладення арешту на вилучене майно немає.

Стаття 173 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, у відповідності до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна, як це вбачається з абзацу 2ч.1 ст.170 КПК України, є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. При цьому, наявність вказаних ризиків підлягає доведенню стороною, що звертається за арештом майна, а недоведення підстав арешту майна та ризиків є підставою для відмови у арешті майна, як це вбачається зі ст.173 ч.1 КПК України.

В ході судового розгляду встановлено, що 27.01.2020 до ЄРДР внесено відомості за №0000033 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР.
Згідно протоколу огляду місця події від 21.02.2020 року в ході огляду вилучено 21.02.2020 року автомобіль марки ВАЗ модель 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 синього кольору.
Згідно пояснень прокурора наданих в судовому засіданні встановлено, що даний автомобіль речовим доказом не визнавався.
Вказаний автомобіль поміщений на зберігання на територію двору Онуфріївського ВП Олександрійського ВП ГУНП у Кіровоградській області, що зазначено у клопотанні прокурора, але доказів прокурором не надано, де ж знаходиться автомобіль, оскільки слідчим, який проводив огляд не зазначено відомостей про опечатування ТЗ та де саме знаходиться на даний час вилучене майно.
Разом з тим, прокурором не доведено наявність передбачених законом підстав та ризиків для накладення арешту на автомобіль, а також не доведено розумність та співрозмірність обмеження права користування, розпорядження та відчуження майна щодо транспортного засобу завданням кримінального провадження.

Виходячи з положень ст. 173 КПК України, з огляду на вказані обставини, які встановлені слідчим суддею в ході судового розгляду клопотання, а також приймаючи до уваги, що належність автомобіля встановлена, відсутність на час розгляду клопотання можливості врахування п.3 ст.173 КПК України; наявності осіб, яким завдано шкоду, слідчий суддя приходить до висновку, що підстав для накладення арешту на автомобіль немає.

При цьому, будь-яких доказів того, що при відсутності арешту вказаний транспортний засіб може зазнати приховання, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі чи відчуження, прокуром не надано, і таких доказів в ході судового розгляду не здобуто.

Отже, факт невиправданого потребами досудового розслідування обмеження права розпорядження, користування та відчуження майна з огляду на завдання та загальні засади кримінального провадження є неприпустимим, а також відповідність втручання в право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод з відповідними змінами.

Крім того, Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

У відповідності до вимог п.2 ч. 3 ст.132 КПК України передбачає, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні.

Стаття 173 ч. 1 КПК України зазначає, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якшо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 цього кодексу.

Отже, прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, а тому клопотання, щодо накладення арешту на автомобіль є необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню з вищенаведених підстав.

Відповідно до ч.3ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 167, 170-173, 175 КПК України, суддя
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання прокурора Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 від 27.01.2020 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 2.03.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1