Справа №463/1932/20
Провадження №1-кс/463/1216/20
У Х В А Л А

05 березня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

слідчий суддя ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

скаржників - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

в м. Львові,

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про відмову в визнанні потерпілим,

в с т а н о в и в :

скаржники звернулись до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 14 лютого 2020 року про відмову в визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000124 від 03 лютого 2020 року.

Скаргу мотивують тим, що постановою відмовлено у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000124. Така є не вмотивованою, так як не містить жодної підстави вважати заявника особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК України. Також постанова складена всупереч вимог 110 КПК, а саме ч.5 п.2. У сторони обвинувачення не було очевидних та достатніх підстав вважати, що йому не завдано шкоду, навпаки - у слідчого наявні необхідні документальні підтвердження факту спричинення шкоди. Зазначає, що йому була завдана моральна, матеріальна шкода. Так, в зв`язку з неправомірними діями СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області Слободяном М.Я. Управління Держпраці Тернопільської області здійснено перевірку господарської діяльності, внаслідок чого накладено штраф у сумі 223 380,00 грн. Окрім цього, через Тернопільський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області був накладений арешт на виплату пенсії (пенсійний рахунок), який продовжувався на протязі 9 місяців, чим і завдано моральної і матеріальної шкоди. В зв`язку із протизаконними діями СВ Тернопільського ВП ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_6 та Управлінням Держпраці Тернопільської області заявнику (ФОПу) створили умови про неможливість ведення господарської діяльності на протязі двох років. Це також вважає моральною і матеріальною шкодою.

В судовому засіданні скаржники скаргу підтримали, дали аналогічні пояснення.

Суб`єкт оскарження за викликом не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, про розгляд скарги був належним чином повідомлений, заперечення на скаргу не подав. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження.

Заслухавши пояснення скаржників, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Судом встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено дані про кримінальне провадження за №0000124 від 03 лютого 2020 року.

Як вбачається із матеріалів скарги, кримінальне провадження розпочато за заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ст.175 КК України.

Поставною слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 14 лютого 2020 року відмовлено ОСОБА_3 в визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000124 від 03 лютого 2020 року з мотивів того, що в ході розслідування не встановлено очевидних та наявних підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подано особою, якій завдано матеріальну, фізичну або майнову шкоду.

Відповідно до положень ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

В обґрунтування даної скарги скаржник посилається на те, що внаслідок накладеного арешту на виплату пенсії (пенсійний рахунок), який продовжувався на протязі 9 місяців, йому завдано моральної і матеріальної шкоди. Окрім цього, протягом 2 років йому було створені умови неможливості ведення господарської діяльності, що також вважає моральною і матеріальною шкодою.

Разом з тим, у заяві жодних даних про розмір заподіяної шкоди скаржники не зазначають. Доводи щодо неможливості ведення господарської діяльності також жодними фактичними розрахунками не підтверджені і як визнали скаржники зупинення господарської діяльності відбулося внаслідок накладення штрафів Управлінням держпраці у Тернопільській області, а не проведенням досудового слідства слідчим ОСОБА_6 .

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання про безпідставність вимог скаржника, у зв`язку із чим в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись вимогами статтей 7, 303, 306, 307, 372 Кримінального процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :

в задоволенні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 14 лютого 2020 року про відмову в визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000124 від 03 лютого 2020 року - відмовити за безпідставністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 10 березня 2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1