Номер провадження 11-кп/816/85/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми, від 2 серпня 2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 14 вересня 2005 року Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 190 ч. 1 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік;

2) 8 листопада 2006 року Путивльським районним судом Сумської області за ст. ст. 121 ч. 1; 185 ч. 2; ст. 69; 70; 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

3) 29 листопада 2010 року Глухівським районним судом Сумської області за ст. ст. 289 ч. 2; 185 ч. 2; ст. 69; 70; 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

4) 19 жовтня 2011 року Зарічним районним судом м. Суми за ст. ст. 15 ч. 2 186 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та 6 місяців;

5) 12 вересня 2018 року Глухівським міськрайонним судом Сумської області за ст. ст. 185 ч. 2; 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки із звільненням від відбування покарання протягом 1 року іспитового строку,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 15 ч. 3 186 ч. 2 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, ОСОБА_8 за сукупністю злочинів, шляхом повного складання покарань призначених за цим вироком та вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області, від 12 вересня 2018 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та на строк 2 роки позбавлення волі зі звільнення від відбування покарання протягом 1 року іспитового строку, з покладанням обов`язків визначених ст. 76 КК України.

Визначено, що покарання призначене ОСОБА_8 за вироком Глухівського міськрайсуду Сумської області, від 12 вересня 2018 року, у виді 2 х років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання протягом 1 року іспитового строку, з покладанням обов`язків визначених ст. 76 КК України, виконується самостійно.

Визначено рахувати строк відбування покарання у виді реального позбавлення волі з моменту взяття під варту ОСОБА_8 за вироком суду.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати в сумі 429 грн. за проведення судових експертиз.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_8 обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, 21 липня 2018 року, приблизно о 11 год. 30 хв., ОСОБА_8 знаходився біля ТЦ «Маяк», який розташований у будинку № 111 по пр. Курському у м. Суми та помітив потерпілу ОСОБА_9 на шиї якої знаходився золоті ланцюжок із ладанкою. У цей момент у ОСОБА_8 виник умисел, направлений на відкрите заволодіння майном ОСОБА_9 .

Реалізовуючи свій умисел, діючи відкрито, повторно, з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у вигляді спричинення потерпілій матеріального збитку та бажаючи їх настання, ОСОБА_8 , підбігши з заду до ОСОБА_9 , різко схопив рукою вищезазначений ланцюжок та почав тягнути.

Потерпіла ОСОБА_9 , зрозумівши, що ланцюжок із ладанкою намагаються викрасти, схопила їх рукою з метою врятування власного майна, у зв`язку з чим ОСОБА_8 штовхнув потерпілу ОСОБА_9 , яка впала на землю, та продовжував тягнути за ланцюжок.

У подальшому випадкові прохожі почали надавати допомогу потерпілій ОСОБА_9 в затриманні ОСОБА_8 , якому, у свою чергу, вдалося вирватися та зникнути з місця події, не довівши свої злочинні дії до кінця з причин, що не залежали від його волі та, не маючи можливості розпорядитися викраденим майном.

Відповідно до висновку товарознавчої експертизи Сумського НДЕКЦ МВС України № 19/119/11 1/2488е, від 31 липня 2018 року, ринкова вартість ланцюжка, виготовленого із золота 585 проби, вагою 8,707 г могла складати 1984,83 грн., ринкова вартість ладанки, виготовленої із золота 585 проби, вагою 3,324 г могла складати 5199,13 грн. Загальна сума попередженого матеріального збитку становить 7183,96 грн.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 та юридичної кваліфікації його дій, ставить питання про зміну вироку в частині призначеного покарання і, шляхом застосування ст. ст. 69; 75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.

Свої вимоги захисник ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання, в достатній мірі не врахував, що обвинувачений ОСОБА_8 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні матір пенсійного віку яка, у зв`язку з хронічними захворюваннями, потребує постійного догляду.

Звертає увагу захисник і на відсутність обтяжуючих покарання обставин, позитивну характеристику обвинуваченого та добровільне відшкодування моральної та матеріальної шкоди потерпілій.

Вказує захисник й на те, що під час ухвалення вироку суду ОСОБА_8 перебував на стаціонарному лікуванні з приводу хронічного захворювання гепатитом «С», у зв`язку з чим він на даний час потребує постійного лікування. При цьому, захисник зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 з 2010 року перебуває на обліку у лікаря нарколога і є учасником програми «Замісної підтримувальної терапії».

На думку захисника, виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства, а визначене судом покарання за ст. ст. 15 ч. 3 186 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки за своїм розміром є не справедливим, через суворість.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті вироку та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про заперечення апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_7 про підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та, піддавши аналізу мотиви апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи відносно ОСОБА_8 вирок, допустив неповноту судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що стало наслідком порушення права на захист обвинуваченого та перешкодило суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Як вбачається з матеріалів провадження, у зв`язку з визнанням ОСОБА_8 вини у пред`явленому обвинуваченні кримінальне провадження в суді першої інстанції, відносно ОСОБА_8 розглядалося без дослідження доказів щодо обставин вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, відповідно до ст. 349 КПК України.

Також з матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд, ухвалюючи вирок, виходив з того, що відповідно до висновку судової психіатричної експертизи № 180, від 25 квітня 2019 року, ОСОБА_8 психічними захворюваннями не страждає та не страждав, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, примусових заходів медичного характеру не потребує (а. п. 99).

Колегією суддів встановлено, що суд, здійснивши судовий розгляд без дослідження доказів по справі, не звернув увагу та не піддав оцінці довідки Третьої обласної спеціалізованої психіатричної лікарні, від 23 квітня 2019 року № 128, згідно якої ОСОБА_8 знаходився на стаціонарному лікуванні в Третій обласній спеціалізованій психіатричній лікарні з 14 березня 2019 року по 23 квітня 2019 року (а. п. 114).

Вказане лікування ОСОБА_8 проходив до проведення відносно нього судово психіатричної експертизи з висновку № 180 якої, від 25 квітня 2019 року, вбачається, що комісія експертів, здійснюючи експертизу, вказаних обставин щодо лікування ОСОБА_8 у психіатричній лікарні з 14 березня 2019 року по 23 квітня 2019 року не враховувала.

Крім того, з довідки Третьої обласної спеціалізованої психіатричної лікарні, від 19 червня 2019 року № 205 вбачається, що ОСОБА_8 після проведення вказаної судової психіатричної експертизи відносно нього, повторно знаходився на стаціонарному лікуванні в Третій обласній спеціалізованій психіатричній лікарні з 20 травня 2019 року по 18 червня 2019 року (а. п. 113).

Вказаним обставинам суд належної оцінки не надав і не з`ясував з яким діагнозом ОСОБА_8 перебував у психіатричному лікувальному закладі, як його захворювання може вплинути на можливість ним усвідомлювати свої дії та керуватися ними і, як таке захворювання співвідноситься з результатами психіатричної експертизи № 80, від 25 квітня 2019 року, відносно ОСОБА_8 .

З огляду на викладене, існує обґрунтований сумнів щодо правильності результатів висновку судової психіатричної експертизи № 180, від 25 квітня 2019 року, щодо осудності ОСОБА_8 та правильності усвідомлення ОСОБА_8 обставин пред`явленого йому обвинувачення і обмежень апеляційного оскарження пов`язаних з судовим розглядом у порядку ст. 349 КПК України.

За таких обставин колегія суддів не може вважати ухвалений відносно ОСОБА_8 вирок законним, оскільки суд першої інстанції, ухвалюючи обвинувальний вирок відносно ОСОБА_8 , пославшись на висновок судово психіатричної експертизи, відносно ОСОБА_8 , належним чином не перевірив психічний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 , зокрема, шляхом допиту експерта чи проведення додаткової судово психіатричної експертизи, чим допустив істотне порушення вимог ст. 349 КПК України, як кримінального процесуального закону України.

Крім того, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при визначенні судом ОСОБА_8 остаточного покарання за сукупністю злочинів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. ст. 15 ч. 3 186 ч. 2 КК України 21 липня 2018 року, тобто до постановлення Глухівським міськрайонним судом Сумської області вироку, від 12 вересня 2018 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ст. ст. 185 ч. 2; 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням протягом 1 року іспитового строку.

За змістом ст. ст. 70 ч. 4; 75 КК України, у випадку коли особа, яка за попереднім вироком була звільнена від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається, а тому за таких умов кожний вирок має виконуватися самостійно.

В порушення ст. 70 ч. 4 КК України, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів, хоч і визначив самостійне виконання покарань за своїм вироком та попереднім вироком, застосував принцип повного складання покарань, що не допускається.

Колегія суддів вважає, що за встановлених судом апеляційної інстанції обставин істотного порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, ухвалений відносно ОСОБА_8 вирок не може вважатись законним та є таким, що відповідно до ст. ст. 409 ч. 1 п. п. 1, 3, 4; 410 ч. 1 п. 1; 412 ч. 1; 413 ч. 1 п. 3 КПК України, підлягає скасуванню.

Скасовуючи вирок суду з наведених підстав, колегія суддів вважає необхідним призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, оскільки встановлені колегією суддів порушення судом вимог кримінального процесуального закону полягають у не дослідженні судом першої інстанції доказів, які не можуть бути оцінені судом апеляційної інстанції, так як суд апеляційної інстанції не вправі перебирати на себе функцію суду першої інстанції щодо встановлення, оцінки та аналізу доказів по справі.

Виходячи з того, що колегія суддів прийшла до висновку про необхідність скасування вироку з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції, то апеляційні вимоги захисника ОСОБА_7 щодо суворості призначеного ОСОБА_8 покарання та необхідності застосування ст. ст. 69; 75 КК України, відповідно до ст. 415 ч. 2 КПК України, будуть перевірені судом при здійсненні нового судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 409; 410; 412; 413; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми, від 2 серпня 2019 року, відносно ОСОБА_8 , скасувати.

Призначити новий судовий розгляд матеріалів кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 за ст. ст. 15 ч. 3 186 ч. 2 КК України у суді першої інстанції іншим складом суду.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4