ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 628/797/20 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/982/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: застосування запобіжних заходів
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , як захисника підозрюваного ОСОБА_8 - на ухвалу слідчого судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 03 квітня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000678 від 01.04.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.296 ч.4, 122 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 03 квітня 2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000678 від 01.04.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 296 ч.4, 122 ч. 1 КК України.
Відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань» (№ 27), на 60 днів до 31 травня 2020 року.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , як захисник підозрюваного ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу слідчого судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 03 квітня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на необґрунтованість повідомлення про підозру, оскільки вважає, що ОСОБА_8 не порушував п.3 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення. Крім того, кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч.1 ст. 122 КК України також вважає необґрунтованою, тому що наявність тілесних ушкоджень у потерпілої підтверджується лише довідкою, виданою ВП «КЦМЛ» КНП «КТМО», яка є невідомо яким органом, а висновку судово-медичної експертизи матеріали справи не містять. Зазначає, що судом не враховані обставини, передбачені ст. 178 КПК України, відомості про особу ОСОБА_8 , а саме, те, що він має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, є інвалідом 2 групи, страждає тяжкими захворюваннями. Стверджує, що доказів на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КК України стороною обвинувачення не надано, а також прокурором не доведено неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений в клопотанні.
В судове засідання апеляційного суду захисник ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги, не з`явився, надав заяву в якій просив слухати справу без його участі та зазначив, що апеляційну скаргу підтримує у повному обсязі.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, думку прокурора, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 03 квітня 2020 року за відсутності адвоката ОСОБА_7 , оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду , якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000678 від 01.04.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.296 ч.4, 122 ч. 1 КК України .

02.04.2020 року ОСОБА_8 фактично затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 296 ч.4, 122 ч. 1 КК України.
02.04.2020 року слідчий поліції ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 . В обґрунтування клопотання слідчий посилався на тяжкість кримінальних правопорушень та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3,4,5 ч. 1 ст.177 КПК України. Зазначив, що ОСОБА_8 підозрюється у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю (хуліганство), вчиненого особою раніше судимою за хуліганство, із застосуванням предмета спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а також підозрюється у вчиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років. Враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, а також відомості стосовно особи підозрюваного, який раніше неодноразово судимий, а саме: вироком куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 18.04.1995 за ч. 1 ст. 117 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 45 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; вироком Шевченківського районного суду Харківської області від 14.09.1998 за ч. 2 ст. 142, ч. 2 ст. 206, 42 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; вироком Куп`янського районного суду Харківської області від 28.02.2006 за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років розбавлення волі; вироком Куп`янського районного суду Харківської області від 03.02.2009 за ч. 2 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 45 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; вироком Куп`янського районного суду Харківської області від 22.06.2010 за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 70, 71 КК України до 4 років 1 місяці ппозбавлення волі; вироком Куп`янського районного суду Харківської області від 24.04.2014 за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 186, ст. ст. 70, 72 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі. Крім того, ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, міцних соціальних зв`язків не має, слідчий вважав, що підозрюваний може переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, оскільки йому відомі їх дані з процесуальних документів, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджати іншим чином. Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, доданими слідчим до клопотання. Враховуючи тяжкість покарання за скоєний ОСОБА_8 злочин та особу підозрюваного, вважав, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, передбаченим п.п. 1, 3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 03 квітня 2020 року задоволено вказане клопотання слідчого та обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань» (№ 27), на 60 днів до 31 травня 2020 року.
Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , слідчий суддя зазначив, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.296 ч.4, 122 ч. 1 КК України. Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду та вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Прокурором, слідчим та судом враховано дані про особу підозрюваного, який раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований, міцних соціальних зв`язків не має та доведено достатньо підстав та ризиків вважати, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті. Докази, надані суду, вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: дані про особу підозрюваного, який скоїв закінчений замах на вчинення особливо тяжкого злочину, раніше не судимий, міцних соціальних зв`язків не має, не працює. Враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, може переховуватись від слідства та суду; незаконно впливати на свідків та вчинити інший злочин. Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами та пред`явленою йому підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.296 ч.4, 122 ч. 1 КК України. Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Наявність встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України є доведеною, врахована вагомість наявних доказів у вчинені підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.296 ч.4, 122 ч. 1 КК України. Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України. З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, погоджується і апеляційний суд. Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, дані про особу та наявні докази, про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК, згідно яких суд вправі не визначати розмір застави.
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінуються підозрюваному, а саме того, що він підозрюється у злочинах, вчинених відносно життя та здоров`я фізичної особи, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.
Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що судом, після отримання пояснень слідчого та підозрюваного, вивчення матеріалів, які долучені до клопотання, встановлено, що слідством доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від ЗО серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальноїсправи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».
Також судова колегія вважає слушними висновки суду про те, що слідчим та прокурором, на підставі матеріалів кримінального провадження встановлені ризики, передбачені ч.І ст. 177 КПК України, а саме: те, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити свою злочину діяльність чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Згідно зі ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію, майновий стан, наявність судимостей. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі адвокат підозрюваного стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого, спростовуються матеріалам кримінального провадження, що свідчить про прийняття слідчим суддею обґрунтованого рішення. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Доводи щодо недоведеності причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому злочину на даному етапі провадження судом не вирішуються, оскільки такі питання судом вирішуються під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювання доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Питання щодо остаточної кваліфікації вирішується органом досудового розслідування до складання обвинувального акту.
Крім того, підозрюваному, а також його адвокату належить роз`яснити, що доводи пов`язані з неможливістю перебування під вартою внаслідок наявності захворювання, які виключають застосування такого запобіжного заходу повинні підтверджуватися відповідними висновками судово-медичної експертизи, щодо проведення якої обвинувачений має процесуальне право заявляти клопотання суду, який розглядає справу.
Відсутність вищевказаного висновку судово-медичних експертів позбавляє процесуальної можливості суд апеляційної інстанції враховувати зазначені доводи, як підстави для скасування або зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вказані обставини у своїй сукупності обґрунтовують висновок слідчого судді щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні.
При цьому колегія суддів звертає увагу на наявність відомостей щодо особи підозрюваного, а саме те, що він не одружений та не має на утриманні дітей або дружини, офіційно не працевлаштований свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , як захисника підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 03 квітня 2020 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді