Дата документу 23.01.2020 Справа № 317/3535/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/404/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 317/3535/19Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь в суді першої інстанції під час розгляду подання, - прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_8 , на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 15 листопада 2019 року відносно засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 24.04.2018 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

в с т а н о в и л а:

ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 15 листопада 2019 року задоволено в повному обсязі подання ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Звільнено умовно-достроково засудженого ОСОБА_7 на строк 10 місяців 25 днів.

Зараховано в строк відбутого покарання час знаходження в місцях позбавлення волі до фактичного звільнення.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 мотивоване тим, що станом на 31.10.2019 року останній відбув більш як 2/3 строку покарання та відповідно до характеристики засудженого довів своє виправлення.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції зазначив, що встановлені в судовому засіданні дані про особу засудженого ОСОБА_7 у своїй сукупності свідчать про його виправлення та перевиховання.

В апеляційній скарзі прокурор вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим та невмотивованим. В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що суд в ухвалі не навів жодної з обставин, що свідчили б про те, що виправлення засудженого ОСОБА_7 потягло такі позитивні зміни в його особистості, що створили у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Крім того, суд жодним чином не довів в своїй ухвалі, що ОСОБА_7 готовий до свідомого відновлення у соціальному статусі повноправного члена суспільства та повернення до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Також суд не звернув увагу на той факт, що з поточного року ОСОБА_7 не працює і не залучався до суспільно-корисної роботи. Більш того, за період відбування покарання у виправній колонії засуджений допустив 3 порушення установленого порядку відбування покарання, за що має 3 дисциплінарні стягнення та лише 2 заохочення. На всі вищевикладені обставини прокурор звертав увагу суду під час розгляду подання, натомість суд жодним чином не врахував доводи прокурора, а навпаки зазначив, що прокурор не навів аргументів для обґрунтування своєї позиції, що не відповідає дійсності та спростовується звукозаписом судового засідання.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який прохав задовольнити апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_8 ; засудженого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь в суді першої інстанції під час розгляду подання, підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до сформованої судової практики «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому, основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції при розгляді клопотання зазначених вище вимог закону не дотримано.

Як вбачається з матеріалів провадження та наданої характеристики, за весь час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_7 має 2 заохочення, які отримані засудженим у 2019 році, тобто фактично перед зверненням адміністрації колонії із поданням про умовно-дострокове звільнення, також має 3 стягнення, з представниками адміністрації установи грубість не проявляє та виконує вимоги, приймає участь у суспільному житті відділення, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційованого виховного впливу, прагне підвищення свого загальноосвітнього рівня, на профілактично-виховні заходи реагує позитивно, робить відповідні висновки, виконує роботи із самообслуговування та по благоустрою установи, проявляє ініціативу, конфліктних ситуацій не створює.

Відповідно до довідки, наданої ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» в період з березня 2018 року по січень 2019 року на виробництві колонії не працював, працював різноробочим на ДП «ПДКВС України (№99)» лише у лютому 2019 року, норма виробітку становить 17,45 %.

14.02.2019 року ОСОБА_7 комісією ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» відмовлено у переводі на дільницю соціальної реабілітації та у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.

11.04.2019 року ОСОБА_7 комісією ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» відмовлено в умовно-достроковому звільненні.

Проаналізувавши дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому, колегія суддів погоджується із доводами прокурора про те, що сумлінна поведінка засудженого протягом строку відбування покарання була його обов`язком, а відтак не можна дійти висновку, що процес виправлення засудженого досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Крім того, за час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 мав 3 стягнення, які хоча і зняті та погашені у встановленому порядку, однак це жодним чином не свідчить про його сумлінну поведінку за весь час відбування покарання.

Також колегія суддів звертає увагу, що засуджений за час відбування покарання був працевлаштований лише у лютому 2019 року, тобто дуже незначний проміжок часу, що жодним чином не може вказувати на сумлінне ставлення ОСОБА_7 до праці.

Відбуття певної частини призначеного покарання, наявність двох заохочень у засудженого, самі по собі не можуть бути визнані достатньою самостійною підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінної поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Вказане в сукупності свідчить про те, що засуджений ОСОБА_7 лише стає на шлях виправлення, але не довів його в обсязі, достатньому для застосування умовно-дострокового звільнення, відповідно до положень ст. 81 КК України.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення та перевиховання, є необґрунтованим, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 407, п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нової ухвали апеляційним судом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою, тому її належить скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, відмовити, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу прокурора, який брав участь в суді першої інстанції під час розгляду подання, - прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_8 , задовольнити.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 15 листопада 2019 року, якою задоволено в повному обсязі подання ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 та звільнено його умовно-достроково на строк 10 місяців 25 днів скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.04.2018 року.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4