Справа № 468/1674/17-к
Провадж.№ 1-кп/481/65/2019
В И Р О К
Іменем України

14.11.2019 р. Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новий Буг Миколаївської області кримінальні провадження за № 0000474 від 09.09.2017 року та № 0000062 від 07.02.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лоцкине Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
20.04.2015 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі із звільненням, на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання з випробуванням строком на два роки;
04.05.2017 року Новобузьким районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до трьох років і двох місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Добре Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, українця, з неповною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
12.02.2013 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді арешту строком три місяці;
04.06.2013 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.297, ч.4 ст.70,71 КК України до трьох років трьох місяців позбавлення волі. Звільнений 04.03.2016 року, у зв`язку з відбуттям строку покарання.
04.05.2017 року Новобузьким районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі,
06.10.2017 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, 71 КК України до чотирьох років та шести місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Лоцкине Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, розлученого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , в силу вимог ст. 89 КК України такого, що не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурори: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисник: ОСОБА_9
обвинувачені: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Суд визнав доведеним, що в лютому 2017 року, точної дати не встановлено, близько 17:00 години, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за попередньою змовою, переслідуючи спільний корисливий умисел, спрямований на викрадення насіння соняшнику зі складу ПСП «Енеїда», що розташоване по вул. Ювілейна, 2-в в с. Лоцкине Баштанського району Миколаївської області, перелізли через огорожу та потрапили на територію даного підприємства. Відчинивши навісний замок на дверях складського приміщення ключем, таємно проникли всередину складського приміщення, звідки, діючи спільно, викрали 10 полімерних мішків насіння соняшника, загальною вагою 120 кг, вартістю 10,93 грн. за 1 кг, на загальну суму 1311,60 грн., якими, перенісши за територію ПСП «Енеїда», розпорядилися на власний розсуд, а саме за допомогою автомобілів під керуванням громадянина ОСОБА_10 , а потім громадянина ОСОБА_11 , вивезли викрадений соняшник до села Виноградівки Баштанського району Миколаївської області, де реалізували його місцевому мешканцю, а грошові кошти поділили між собою.
Внаслідок вчинення даної крадіжки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 була заподіяна ПСП «Енеїда» Баштанського району Миколаївської області матеріальна шкода на суму 1311,60 грн.

Крім того, суд визав доведеним, що в ніч з 07 на 08 вересня 2017 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , за пропозицією останнього, з метою викрадення чужого майна, прийшли до домоволодіння ОСОБА_12 , яке розташоване по АДРЕСА_4 . Після чого, за попередньою змовою, таємно, шляхом вільного доступу, демонтували та викрали частину огорожі, виготовленої із сітки рабиці розміром 7х1 м вартістю 308 грн., та два металевих стовпчики довжиною 1,5 м діаметром 5 см загальною вартістю 242 грн. Потім, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, ОСОБА_13 та ОСОБА_5 , за попередньою змовою, таємно, шляхом вільного доступу, аналогічним чином демонтували та викрали частину огорожі домоволодіння ОСОБА_14 по АДРЕСА_5 , яка була продовженням викраденої частини огорожі домоволодіння ОСОБА_12 та виготовлена із сітки рабиці розміром 8х1 м вартістю 352 грн., та шість металевих стовпчиків довжиною 1,5 м діаметром 3 см загальною вартістю 263 грн.

Після цього, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_13 та ОСОБА_5 за попередньою змовою, через демонтовану ними раніше огорожу городу, проникли на територію домоволодіння ОСОБА_12 по АДРЕСА_4 , де ОСОБА_5 залишився чекати, а ОСОБА_3 переліз через шиферну огорожу в двір вказаного домоволодіння, звідки таємно викрадав металеві вироби та передавав їх через огорожу ОСОБА_5 . В такий спосіб дані обвинувачені викрали алюмінієвий бідон ємністю 40 л вартістю 320 грн., алюмінієвий бідон ємністю 25 л вартістю 230 грн., алюмінієві листи розміром 1х1 м, 1х0,5 м, 0,5х0,5 м товщиною 3 мм, загальною вартістю 424 грн., алюмінієву миску ємністю 10 л вартістю 125 грн. та алюмінієву миску ємністю 8 л вартістю 107 грн.

Все викрадене майно ОСОБА_13 та ОСОБА_5 спільно перемістили за територію домоволодіння, а надалі вивезли з місця події автомобілем ВАЗ-2103, під керуванням ОСОБА_5 , тобто розпорядилися на власний розсуд. Зокрема викрадені ними металеві вироби продали за ціною металобрухту, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду в сумі 1756 грн., а потерпілій ОСОБА_14 - в сумі 615 грн.

Позиція обвинувачених.
Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним повністю у вчиненні інкримінованого правопорушення та пояснив, що 07 чи 08 вересня 2017 року ОСОБА_3 прийшов до нього додому і він ( ОСОБА_5 ) запропонував здійснити крадіжку металевих виробів та здати їх за ціною металобрухту. Реалізуючи даний намір, вони вночі пішли до огородженої території домоволодіння односельчанина ОСОБА_12 , де зняли 7 м. сітки-рябиці з паркану, яка огороджувала город, а потім два металеві стовпи. Також водночас з огорожі городу, який належав іншій громадянці ОСОБА_14 , вони спільно зняли ще 8 м. металевої сітки та шість металевих стовпчиків. Вказані металеві речі вони перенесли через дорогу і сховали їх. Потім вони перелізли через огорожу на територію домоволодіння ОСОБА_12 , де з території подвір`я викрали вироби з алюмінію два бідони, дві миски, ємністю на 10 та 8 л., три листа, які перемістили за межі даного домоволодіння, ОСОБА_3 залишився біля викрадених речей, а він пішов додому по автомобіль «ВАЗ 2103». Приїхавши на місце вони з ОСОБА_3 склали викрадені речі до автомобіля та відвезли їх до с. Виноградівка Баштанського району Миколаївської області, де здали їх невідомому місцевому мешканцю за ціною металобрухту. Згоден з зазначеною в обвинувальному акті кількістю та вартістю викраденого майна у ОСОБА_12 на суму 1756 грн., а в ОСОБА_14 615 грн. Наразі завдані даним потерпілим збитки він відшкодував у повному обсязі. Щиро розкаявся у вчиненому.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав всі пред`явлені йому епізоди крадіжок, зазначивши, що за епізодом крадіжки насіння соняшнику з приміщення складу ПСП «Енеїда», він діяв один. Зокрема, по даному епізоду пояснив, що він працював на той час на даному підприємстві. Взимку, в один з днів лютого, ввечері, коли на території ПСП «Енеїда» нікого не було, а охорона на підприємство ще не прибула, він вирішив викрасти соняшник зі складу. Тому, маючи доступ до ключів зі складу, та прихопивши 5 полімерних білих мішків він зайшов до складу, набрав у них насіння соняшнику, а потім висипав з п`яти мішків, які лежали теж у даному складі висівку, набрав і у ці мішки насіння соняшнику. Набравши таким чином 10 мішків з насінням соняшнику, він виніс їх по одному зі складу, перекинув через огорожу, висота якої становила близько 1,80 м., переліз сам та сховав викрадене в мішках в кюветі через дорогу. Відстань від місця де він набирав зерно, до місця огорожі була близько 60 м., один мішок заважував близько 20-22 кг. Ці дії він виконав на протязі однієї години. Після цього він прийшов додому, зателефонував ОСОБА_4 і попросив його допомогти організувати автомобіль для перевезення викраденого, на що останній погодився, зокрема він попросив виконати цю роботу ОСОБА_10 . Останній приїхав, забрав його з ОСОБА_4 , і вони всі поїхали до місця, де залишене викрадене майно. Під`їхавши на місце, він ( ОСОБА_3 ) разом з ОСОБА_4 завантажили до автомобіля ОСОБА_10 5 мішків, бо більше не вистачало місця і відвезли їх до с. Виноградівка Баштанського району Миколаївської області, де він ( ОСОБА_3 ) здав їх невідомому місцевому мешканцю. Останній сам виклав мішки з автомобіля на ваги і сам одержував за них грошові кошти. Розрахувавшись з ОСОБА_10 вони всі повернулися додому. В подальшому ОСОБА_4 зателефонував іншому водієві, ОСОБА_11 , щоб останній своїм автомобілем забрав решту 5 мішків, які залишилися неподалік складу. Через певний час до нього приїхав ОСОБА_11 з ОСОБА_4 підібрали його і вони всі поїхали по другу частину викраденого майна. Під`їхавши на місце, де залишилася решта мішків, він( ОСОБА_3 ) самостійно завантажив мішки до автомобіля, і вони всі поїхали до с. Виноградівка Баштанського району Миколаївської області, де він ( ОСОБА_3 ) здав їх тому самому невідомому місцевому мешканцю. Розвантажувати йому дані мішки та складати на ваги допомагав вже ОСОБА_4 . Шкоду завдану злочином не відшкодував. На слідчому експерименті слідчий Баштанського відділу поліції примушував його говорити, що він викрадав дане майно з ПСП «Енеїда» разом з ОСОБА_4 .

За епізодом крадіжки металевих виробів з домоволодінь ОСОБА_14 та ОСОБА_16 пояснив, що 07 чи 08 вересня 2019 року він прийшов додому до ОСОБА_7 , де останній запропонував йому здійснити крадіжку металевих виробів та здати їх за ціною металобрухту. Він погодився, і вони вночі пішли за село Лоцкине Баштанського району Миколаївської області до огородженої території городів односельчан ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , з яких вони зняли 8 та відповідно 7 метрів сітки-рябиці, а також металеві стовпчики 7 з однієї сторони та 2 з іншої. Дана сітка була різною за величиною вічка, але вони були з`єднані між собою. Вказані металеві речі вони перенесли через дорогу і сховали їх. Потім він переліз через огорожу на територію домоволодіння ОСОБА_12 , де з території подвір`я викрали вироби з алюмінію два бідони, ємністю 40 та 25 літрів, дві миски, три листа, які він передавав ОСОБА_7 , який залишився по іншу сторону огорожі та приймав від нього викрадені речі. Потім він повернувся через огорожу до ОСОБА_7 і вони разом перенесли викрадені речі через дорогу. Він залишився біля даного майна, а ОСОБА_7 пішов додому по автомобіль. Приїхавши на автомобілі «ВАЗ 2103» вони завантажили викрадені речі до автомобіля та відвезли цієї ж ночі їх до с. Виноградівка Баштанського району Миколаївської області, де здали їх місцевому мешканцю ОСОБА_17 за ціною металобрухту. Згоден з зазначеною в обвинувальному акті кількістю та вартістю викраденого майна у ОСОБА_12 на суму 1756 грн., а в ОСОБА_14 615 грн. Збитки даним потерпілим він особисто не відшкодовував.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у скоєнні крадіжки насіння соняшнику з приміщення складу з ПСП «Енеїда» не визнав та пояснив, що до нього додому у вечірній час прийшов ОСОБА_3 і попросив організувати автомобіль для перевезення насіння соняшнику і який його запевнив, що воно не крадене, а зароблене ним. Він погодився допомогти, тому загалом вони здійснили перевезення соняшника в два етапи. Так, ОСОБА_4 спочатку попросив свого зятя ОСОБА_10 перевезти мішки, який на своєму легковому автомобілі забрав його з ОСОБА_3 , і вони поїхали до території бази. Там ОСОБА_3 самостійно завантажив у багажник авто мішки, а потім вони поїхали до с. Виноградівка Баштанського району Миколаївської області, де ОСОБА_3 здав їх невідомому місцевому мешканцю. Потім вони всі повернулися назад за місцем проживання. Через 1-2 години до нього знову звернувся ОСОБА_3 з проханням знайти автомобіль для перевезення решти соняшника, оскільки ОСОБА_10 , на той час вжив алкогольні напої та відмовився їхати. Він ( ОСОБА_4 ) зателефонував іншому знайомому водієві ОСОБА_11 і останній погодився надати послуги з перевезення. Через півгодини після дзвінка приїхав ОСОБА_11 , забрав його з ОСОБА_3 і вони, приїхавши до території бази, де були сховані мішки, забрали їх і відвезли до с. Виноградівка Баштанського району Миколаївської області, де ОСОБА_3 здав їх невідомому місцевому мешканцю. Він ( ОСОБА_4 ) допомагав ОСОБА_3 в організації автомобілів для перевезення зерна просто так по дружбі, грошей йому за це ОСОБА_3 не передавав. Крім того, ОСОБА_11 не довіряв ОСОБА_3 і просив його бути присутнім під час перевезення соняшника і гарантом того, що ОСОБА_3 з ним розрахується за надані послуги. На досудовому розслідуванні він не давав показів, про те, що він разом з ОСОБА_3 викрадав соняшник зі складу ПСП «Енеїда», тому відмовився від проведення слідчого експерименту. Між даними ходками було біля 2-х годин перерви.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин за епізодом викрадення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 металевих виробів у ОСОБА_12 та ОСОБА_14 .
З показань потерпілої ОСОБА_14 , вбачається, що вона проживає по АДРЕСА_5 , її будинок розташований крайнім в селі. Восени 2017 року, точної дати не пам`ятає, вранці вона вийшла з будинку і побачила, що у неї та її сусіда знята сітка, яка огороджувала їх городи, які з`єднувалися між собою. У неї викрадено 8 м. сітки та 6 металевих стовпчиків. Також потерпіла повідомила, що шкода, заподіяна злочином їй відшкодована ОСОБА_5 в сумі 615 гривень .

Потерпілий ОСОБА_12 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце судового розгляду. Також потерпілий подав до суду заяву про те, що шкода, заподіяна злочином йому відшкодована( а.п.28 т.3).

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.09.2017 року, ОСОБА_12 08.09.2017 року заявив про викрадення в нього, в ніч на 08.09.2017 року, металевих виробів ( а.п.79 т.1).

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.09.2017 року, ОСОБА_14 08.09.2017 року заявила про викрадення в неї, в ніч на 08.09.2017 року, сітки рабиці ( а.п.138 т.1).

Дані про кримінальні правопорушення за заявами ОСОБА_16 та ОСОБА_14 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.09.2017 року за № 0000474 та 09.09.2017 року за № 0000475 ( а.п.76-77 т.1).

За постановою прокурора Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 від 19.10.2017 року кримінальні провадження за № 0000474 та за № 0000475 об`єднані в одне провадження, якому присвоєно № 0000474 (а.п.170 т.1).

Даними протоколу огляду місця події від 08.09.2017 року та фототаблиці до нього, проведеного за згодою власника домоволодіння, встановлене місце вчинення злочину, а саме територія домоволодіння ОСОБА_12 розташованого по АДРЕСА_4 , де відсутня частина огорожі городу та приміщення господарської споруди( сарай), з якої викрадені металеві вироби ( а.п.80-87 т.1).

За даними протоколу огляду місця події від 08.09.2017 року та фототаблиці до нього, проведеного за згодою власника домоволодіння, встановлене місце вчинення злочину, а саме територія домоволодіння ОСОБА_14 , розташованого по АДРЕСА_5 , де відсутня частина огорожі городу та в землі наявні два отвори круглої форми на місці кріплення огорожі (а.п.139 т.1).

З протоколу огляду місця події від 11.10.2017 року та фототаблиці до нього, проведеного за згодою власника домоволодіння за адресою: АДРЕСА_6 , вбачається, що громадянин ОСОБА_17 добровільно видав працівникам поліції дві металеві труби діаметром 5 см кожна, довжиною 140 см. і 150 см. та алюмінієвий бідон ємністю 40 л, які йому 08.09.2017 року продали мешканці с. Лоцкине на ім`я ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ( а.п.88-91 т.1).

Відповідно до протоколу огляду предмета від 12.10.2017 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_12 слідчим оглянуто алюмінієвий бідон ємністю 40 л, який потерпілий впізнав, як той, що був викрадений у нього в ніч з 07 на 08 вересня 2017 року (а.п.92-94 т.1).

Згідно протоколів проведення впізнання за фотознімками від 11.10.2017 року, свідок ОСОБА_17 , серед наданих йому фотознімків, впізнав ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , як осіб, які продали йому алюмінієві бідони, сітку, металеві труби та алюмінієві миски ( а.п.97-101 т.1).

Відповідно до аналітичних довідок № 87 від 12.10.2017 року та № 89 від 17.10.2017 року, вартість алюмінієвого бідона ємністю 40 л. становить 320 грн., алюмінієвого бідона ємністю 25 л. - 230 грн., алюмінієвих листів 1х1х3мм, 1х0,5х3мм, 0,5х0,5х3 мм загальною вагою 14,13 кг. при ціні 30 грн. за кг. становить 424 грн., алюмінієвої миски ємністю 10 л. -125 грн., алюмінієвої миски ємністю 8 л.-107 грн., сітки «рабиця» довжиною 7 м., шириною 1 м. - 308 грн., двох металевих стовпчиків 242 грн. ( а.п.107-108, 111-115 т.1).

Зі змісту аналітичної довідки № 90 від 17.10.2017 року, вбачається, що вартість сітки «рабиця» довжиною 8 м., шириною 1 м. становить 352 грн., шести металевих стовпчиків діаметром 3 см довжиною 1,5 м.- 263 грн. (а.п.147-149 т.1).

З даних протоколу слідчих експериментів від 23.10.2017 року, проведених на території домоволодіння ОСОБА_12 , за його письмової згоди, з підозрюваними ОСОБА_5 та ОСОБА_3 вбачається, як останні розповіли та показали спосіб та обставини вчинення ними спільно, в ніч з 7 на 8 вересня 2017 року, крадіжки металевих виробів з території домоволодіння по АДРЕСА_4 та сітки зі стовпчиками, що огороджувала городи домоволодінь по АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 ( а.п.116-131 т.1).

Дані докази за кримінальним провадженням, суд знаходить належними та допустимими, так як вони підтверджують існування обставин, щодо вчинення даного злочину обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , достовірність яких останні не заперечували.
Аналіз та оцінка приведених належних та допустимих доказів за кримінальним провадженням в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .
Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .
Умисні протиправні дії обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за фактом викрадення металевих виробів у ОСОБА_12 та ОСОБА_14 суд, не виходячи за межі обвинувачення, кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При цьому, ОСОБА_5 слід виключити висунуту стороною обвинувачення кваліфікуючу ознаку ч.2 ст. 185 КК України, як повторність, оскільки останній, відповідно до ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, так як, на час вчинення ним злочину, 8.09.2017 року, він, за ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 21.10.2010 року, був звільнений від покарання за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 07.10.2009 року за ч.2 ст.289 КК України. Також слід зазначити, що злочин вчинений ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є продовжуваним, оскільки крадіжка металевої сітки у ОСОБА_12 та ОСОБА_14 вчинялася обвинуваченими одночасно, складалася з тотожних діянь, які відбувалися в ніч з 07 на 08 вересня 2017 року, і об`єднувалися єдиним злочинним наміром викрадення невизначеної кількості металевих виробів з місця події.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин за епізодом викрадення насіння соняшнику з ПСП «Енеїда».
Як зазначалось вище, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував свою причетність до крадіжки насіння соняшнику, за попередньою змовою з ОСОБА_3 , поєднану з проникненням в приміщення складу ПСП «Енеїда».
Також обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що крадіжку соняшнику зі складу ПСП «Енеїда» він здійснив самостійно.
Не дивлячись на такі показання обвинувачених, їх винуватість у вчиненні таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в приміщення, підтверджується доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду.

Так, з показань представника потерпілого ОСОБА_20 , вбачається, що він працює управителем ПСП «Енеїда», що розташоване в с. Лоцкине Баштанського району Миколаївської області. Підприємство огороджене двохметровим парканом, вхід здійснюється тільки через прохідні ворота. У лютому 2017 року робітник даного підприємства ОСОБА_21 виявив крадіжку насіння соняшнику, яке знаходилося в приміщенні складу № 1 насипом, після чого останній викликав поліцію. Про те, що була вчинена крадіжка свідчило те, що коли він з ОСОБА_21 зайшли всередину даного складу, замок на вхідних дверях був відчинений, не зламаний. Озирнувшись в приміщенні складу, він побачив розсипану висівку, яка зберігалася на складі в полімерних мішках. Вийшовши зі складу, він побачив біля вхідних воріт дві пари різних слідів взуття на снігу, які йшли від складу до паркану, туди і назад. Одні сліди були ніби від кросівок, інші від зимових чобіт чи калошів. Вказані викрадачі, очевидно, висипали висівку з мішків, а потім, у ці порожні полімерні мішки набирали насіння соняшнику. ОСОБА_20 підтвердив об`єм викраденого соняшнику, визначеного обвинуваченням, зокрема, 10 мішків, в кількості 120 кг. на загальну суму 1311,60 грн. Вважає, що викрадачі проникли на територію току, перелізши через паркан, оскільки вхідні ворота до зернотоку охоронялися, а до паркану від складу вели згадані сліди взуття двох чоловіків. Хто саме вчинив дану крадіжку не знає. У поліції повідомили, що даний злочин вчинив ОСОБА_3 . Останній неофіційно тимчасово працював на току різноробочим, в тому числі виконував різні роботи і на даному складі, тому мав можливість взяти чи викрасти ключі від його вхідних дверей. Претензій матеріального характеру до обвинувачених він не має.

Показання представника потерпілого ОСОБА_20 повністю підтверджуються письмовими доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду.

Так, з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.02.2017 року о 16 годині 50 хвилин, вбачається, що керуючий ПСП «Енеїда» ОСОБА_20 повідомив, що в ніч з 04.02.2017 року на 05.02.2017 року невідомі особи зі складського приміщення, розташованого по АДРЕСА_5 , викрали близько 20 мішків насіння соняшника ( а.п.206-207 т.1).

Протоколом огляду місця події від 06.02.2017 року та фототаблицями до нього, який проведений в період часу з 17:05 до 17:35 слідчим ОСОБА_22 , з дозволу керуючого ПСП ОСОБА_20 , встановлено місце вчинення злочину, а саме територія ПСП «Енеїда», за адресою: вул. Ювілейна, 2 с. Лоцкине Баштанського району, де в приміщенні складу виявлено насіння соняшнику насипом та полімерні мішки з мукою; місце, де, до крадіжки знаходилось насіння соняшнику насипом; навісний замок на складському приміщенні без пошкоджень у відчиненому стані. Біля огорожі виявлено сліди взуття на снігу, які ведуть до залізної огорожі (а.п.208-213 т.1).

З протоколу слідчого експерименту від 17.11.2017 року, проведеного слідчим ОСОБА_22 , за участі підозрюваного ОСОБА_3 , з дозволу керуючого ПСП ОСОБА_20 , з застосуванням фотофіксації, вбачається, як останній розповів та показав, в який спосіб та в якому місці огорожі він проник на огороджену територію ПСП «Енеїда» за адресою: вул. Ювілейна, 2 с. Лоцкине Баштанського району Миколаївської області; куди саме направився після проникнення на територію; складське приміщення, з якого ОСОБА_4 виносив мішки з насінням соняшника; місце де він ( ОСОБА_3 ) чекав на ОСОБА_4 ; спосіб та місце, куди ОСОБА_3 переносив мішки з насінням; механізм перекидання через огорожу мішків з соняшником (а.п.223-228 т.1).

З даних протоколу слідчого експерименту від 07.12.2017 року, проведеного слідчим ОСОБА_22 , за згодою керуючого ПСП ОСОБА_20 , за участю підозрюваного ОСОБА_3 з його відефіксацією, запис якого відтворено під час судового розгляду справи, вбачається, що під час даної слідчої дії ОСОБА_3 чітко розповів та показав, як саме він та ОСОБА_4 , що ініціював вчинення крадіжки, проникли на територію ПСП «Енеїда» за адресою: вул. Ювілейна, 2 с. Лоцкине Баштанського району Миколаївської області, вказавши, що при цьому ОСОБА_4 прихопив із собою біля 8-ми полімерних мішків; місце, де він ( ОСОБА_3 ) залишився чекати ОСОБА_4 біля іншого складу, в той час як ОСОБА_4 пішов сам до складу, де зберігалося насіння соняшнику, відчинив його двері, зайшов у середину і виносив ОСОБА_3 наповнені мішки з насінням, а той перекидав їх через огорожу.
З відеофіксації слідчого експерименту вбачається, що під час усних пояснень, що супроводжувались показом дій та об`єктів підозрюваним ОСОБА_23 , останній повідомив, що перевезення викраденого соняшнику, яке організував ОСОБА_4 , було здійснене в два етапи, спочатку автомобілем під керуванням ОСОБА_10 («хлопцем на ім`я ОСОБА_24 ») , а потім ОСОБА_11 .
При перегляді у судовому засіданні відеозапису проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 судом було встановлено, що обвинувачений вів себе цілком природно, адекватно, пригнічений чи стурбований не був, вільно відповідав на поставлені запитання, в поясненнях не плутався, жодного тиску чи навідних запитань з боку слідчої ОСОБА_22 до нього не було. При цьому, відповідний протокол проведення слідчої дії не містить будь-яких зауважень його учасників. Крім того, жодних скарг на неправомірні дії працівників поліції підозрюваний не подавав, що вбачається з його пояснень.

Зазначений доказ, який здобутий досудовим розслідуванням, в порядку, передбаченому ст. 240 КПК України, суд не має підстав піддавати сумніву та вважає належним та допустимим доказом за кримінальним провадженням, не дивлячись на те, що обставини, які ним встановлені відмінні від тих, про які в своїх поясненнях повідомили обвинувачені в судовому засіданні.

Разом з тим, у суду виникли сумніви щодо показань обвинуваченого ОСОБА_3 в частині відкриття приміщення складу, звідки було вчинено крадіжку, ключами, які йому були надані керуючим ПСП «Енеїда», оскільки з показань представника потерпілого ОСОБА_25 вбачається, що такі ключі ОСОБА_3 ніхто не міг передавати, а проникнення до складу відбулось шляхом підбору ключів до навісного замка, на який він був зачинений, що судом було встановлено.

Сторона обвинувачення, з метою доведення винуватості обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , надала докази, розпорядження останніми викраденим майном, що вказує на їх причетність до крадіжки.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок, ОСОБА_10 повідомив, що взимку 2017 року ОСОБА_3 прийшов до будинку ОСОБА_4 в с. Лоцкине Баштанського району, який проживав з ним по сусідству, де попросив його ( ОСОБА_10 ), який був одружений на сестрі ОСОБА_4 і також проживав у цьому будинку, перевезти мішки з насінням соняшника, на що він погодився. З ними покататися попросився ОСОБА_4 . Він ( ОСОБА_10 ), сівши за кермо автомобіля «ВАЗ 2105», яке було у його користуванні, разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 приїхали до кювету, розташованого через дорогу навпроти огорожі ПСП «Енеїда». І поки ОСОБА_4 та ОСОБА_10 сиділи в автомобілі, ОСОБА_3 витягнув з ями та завантажив до автомобіля ОСОБА_10 близько 5-7 мішків з насінням соняшника. Надалі вони втрьох поїхали до с. Виноградівка Баштанського району Миколаївської області, де ОСОБА_3 також самостійно розвантажив з автомобіля мішки з насінням соняшника та продав їх місцевому жителю. Саме ОСОБА_3 розрахувався з ОСОБА_10 за надані послуги транспортом, при цьому ОСОБА_3 йому повідомив, що вказані мішки з насінням соняшнику він заробив, але на протязі дня він так і не зміг знайти транспорт, щоб перевести вказані мішки.

До пояснень свідка ОСОБА_10 суд ставиться критично, з тих підстав, що останній, являючись членом сім`ї ОСОБА_4 (чоловіком його рідної сестри), може бути заінтересований в доведенні непричетності останнього до вчинення злочину. Факт перевезення мішків з насінням соняшнику з місця, біля огородженої території ПСП до села Виноградівка Баштанського району, де воно було реалізоване, підтверджене як свідком ОСОБА_10 так і обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , але показання в частині вказівки на ініціатора та організатора такого перевезення на ОСОБА_3 суд ставить під сумнів, співставляючи покахи ОСОБА_10 з поясненнями обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , а також показами свідка ОСОБА_11 , який, як видно з його показів та показів обвинувачених, перевозив другу частину мішків з викраденим майном пояснення.

Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 повідомив, що у лютому 2017 року, за місцем його проживання, що розташоване в с. Лоцкине Баштанського району Миколаївської області, у час, коли на вулиці вже сутеніло, йому зателефонував, а, через декілька хвилин, прийшов ОСОБА_4 і попросив перевезти зароблений ним соняшник. Він погодився, і на своєму мікроавтобусі «Мереседес Віто» білого кольору, вони поїхали. По дорозі селом вони підібрали ОСОБА_3 . Місце, куди необхідно було їхати, показував ОСОБА_4 . Під`їхавши до огородженої території зернотоку, що розташований в с. Лоцкине, ОСОБА_3 та ОСОБА_26 , вийшли з авто і підійшли до кювету, що знаходився навпроти, через дорогу, до зернотоку ПСП «Енеїда», з якого вони стали вдвох виносити та завантажувати в автомобіль полімерні мішки чимось наповнені. Потів він ( ОСОБА_11 ), на прохання ОСОБА_4 , поїхав до с. Виноградівки Баштанського району Миколаївської області до житлового будинку біля проїзної частини, де дані хлопці здали насіння невідомій йому особі, а потім повернулися додому. По прибуттю до с. Лоцкине ОСОБА_4 розрахувався з ним за перевезення. На його неодноразові запитання ОСОБА_4 впевнено відповідав, що це не крадене, а зароблене, і йому нічого переживати.

Відповідно до даних протоколу впізнання по фотознімкам від 25.12.2017 року, проведеного слідчим ОСОБА_22 зі свідком ОСОБА_11 , серед наданих йому для впізнання фотознімків той впізнав особу, зображену на фотознімку під №3, яка в лютому 2017 року попросила його перевезти мішки з насінням соняшника. Відповідно до довідки слідчого особою на фотознімку за № 3 виявився ОСОБА_4 ( а.п.243-244 т.1).
Пояснення свідка ОСОБА_11 також підтверджуються даними протоколу слідчого експерименту, проведеного за його участю 25.12.2017 року слідчим ОСОБА_22 , з застосуванням відео фіксації, з якого вбачається, як свідок розповів та показав, як ОСОБА_4 домовився з ним про перевезення мішків з насінням, вказав на місце, звідки ОСОБА_23 і ОСОБА_4 грузили мішки до його автомобіля та напрямок, куди вони поїхали за вказівкою ОСОБА_4 , з того місця ( а.п.245-246 т.1).
З протоколу допиту слідчим суддею Баштанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_27 від 27.12.217 року свідка ОСОБА_11 вбачається, ідентичність його показів, з тими, що він дав під час судового розгляду.

Зі змісту аналітичної довідки № 102 від 14.11.2017 року, встановлено, що середня вартість 1 кг. насіння соняшнику станом на 05.02.2017 року становить 10,93 грн. Зазначена вартість стороною захисту не оспорювалась, а тому загальний розмір шкоди, встановлений судом, складає 1311,60 грн( а.п.222 т.1).

З висновку судово-психіатричної експертизи № 398 від 11.12.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , страждає в теперішній час і страждав раніше, в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння стійким психічним розладом - легкою розумовою відсталістю. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, він міг віддавати звіт в своїх діях та керувати ними в повному обсязі. В теперішній час він може віддавати звіт в своїх діях та керувати ними. Застосування заходів медичного характеру ОСОБА_4 не потребує( а.п.238-242 т.1).

На запитання суду до обвинуваченого ОСОБА_3 про причину, з якої він на досудовому розслідуванні вказав на ОСОБА_4 , як співучасника вчинення крадіжки, той надавав різні відповіді, в тому числі вказував про тиск з боку слідчого. Але, як видно з аудіофіксації допиту свідка ОСОБА_11 слідчим суддею Баштанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_27 27.12.2017 року, проведеного в порядку ст. 225 КПК України, де в судовому засідання були присутні підозрювані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , його захисник ОСОБА_9 , прокурор ОСОБА_7 , ОСОБА_3 скаржився, що ОСОБА_4 , який знаходився під вартою, йому погрожував фізичною розправою та вимагав вину за викрадення соняшнику в ПСП «Енеїда» взяти на себе.

Твердження ОСОБА_3 про те, що він самостійно вчинив крадіжку, крім іншого, спростовується поясненнями представника потерпілого ОСОБА_20 , який однозначно стверджував, що на місці вчинення злочину були ним та слідчим виявлені сліди, що вели від дверей складу до паркану, не однієї людини, а двох, що також підтверджено даними протоколу огляду місця події від 06.02.2017 року.

Зазначене переконує суд, що пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 при судовому розгляді про те, що він самостійно вчинив крадіжку зі складу ПСП «Енеїда» не відповідають дійсності.

До пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 суд відноситься критично, так як вони є непослідовними, мінливими, неконкретними та не узгоджуються з іншими доказами, що досліджені судом, зокрема поясненнями свідка ОСОБА_10 , про те, хто з ним домовлявся про перевезення мішків з соняшником.

Твердження ОСОБА_4 про те, що він організував перевезення майна, яке вважав власністю ОСОБА_3 , так як хотів допомогти товаришу; поїхав з ОСОБА_10 та ОСОБА_3 за компанію; передавав грошові кошти за послуги ОСОБА_28 , так як той не довіряв ОСОБА_3 , суд сприймає як спроби обвинуваченого ухилитись від відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки характер дій останнього після вчиненого, його пояснення ОСОБА_11 про належність соняшника саме йому та інші докази приводять суд до переконання про його причетність до вчинення крадіжки.

Крім того, поведінка обвинувачених, час доби, та період часу, в який вирішувалось питання перевезення викраденого майна вказують на те, що дії обвинувачених були спільні і організовані та направлені на отримання грошових коштів, від реалізації викраденого майна.

Вищеперераховані докази, надані стороною обвинувачення, суд знаходить належними та допустимими та оцінює не відокремлено один від одного, а з точки зору їх достовірності, достатності та взаємозв`язку, внаслідок чого приходить до висновку, що вони, у своїй сукупності, доводять, поза розумним сумнівом, винуватість обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Умисні протиправні дії обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за епізодом викрадення насіння соняшнику з ПСП «Енеїда» суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в приміщення.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 .
Обставинами, які, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяної шкоди.
Обставин, які, відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом не встановлено.
Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд при визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 .
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що останній є осудним в розумінні ч. 1 ст. 19 КК України, вчинив злочин середньої тяжкості.
Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, сімейний стан, наявність малолітньої дитини, характеристику за місцем проживання, а також дані досудової доповіді Баштанського районного сектору філії ДУ "Центр пробації" від 17.01.2019 року, яким визначений середній ризик вчинення ним повторного злочину та середній ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб( а.п.205-208 т.2).
З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , враховуючи тяжкість вчиненого злочину, його наслідки, за наявності обставин, що пом`якшують покарання та за відсутності обставин, які обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає можливим призначити йому покарання в виді обмеження волі, що є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
При цьому, враховуючи викладене суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 , без відбування покарання і, на підставі положень ст. 75 КК України, приймає рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням строком на один рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1 та 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .
Обставинами, які, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які, відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.
Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд при визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що останній є осудним в розумінні ч. 1 ст. 19 КК України, вчинив тяжкий та злочин середньої тяжкості.
Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, сімейний стан, характеристику за місцем проживання.
З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , враховуючи тяжкість вчинених ним злочинів, їх наслідки, вартість викраденого майна, за наявності обставин, що пом`якшують покарання та за відсутності обставин, які обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, який не вперше був засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів, суд вважає можливим призначити йому покарання в виді позбавлення, що є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Крім того, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв крадіжку з ПСП «Енеїда», тобто злочин за ч.3 ст.185 КК України, 6 лютого 2017 року, до постановлення вироку Новобузького районного суду Миколаївської області від 4.05.2017 року, згідно з яким останній засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 КК України з визначення остаточного покарання, з застосуванням ст.71 КК України, у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі. Крадіжку з домоволодінь ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , тобто злочин за ч.2 ст.185 КК України, обвинувачений вчинив у вересні 2017 року , тобто після постановлення вироку Новобузького районного суду Миколаївської області від 4.05.2017 року, але до набрання ним законної сили, 27.11.2017 року, на підставі вироку апеляційного суду Миколаївської області, що з урахуванням положень ст.17 КПК України, не дає підстав для призначення остаточного покарання з застосуванням ст.71 КК України, за сукупністю вироків.

За таких обставин, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєних злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .
Обставин, які, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Обставин, які, відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.
Мотиви призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що останній є осудним в розумінні ч. 1 ст. 19 КК України, вчинив тяжкий злочин.
Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, який не працює, стан його здоров`я, соціально - психологічні риси, викладені у висновку судово-психіатричної експертизи, негативну характеризується за місцем проживання.
З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , враховуючи тяжкість злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, суму заданих злочином збитків, яка не відшкодована, за відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, який неодноразово судимий за умисні корисливі злочини на території селища, де він проживає, суд вважає можливим призначити йому покарання у виді позбавлення волі, що є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Крім того, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв крадіжку з ПСП «Енеїда», тобто злочин за ч.3 ст.185 КК України, 6 лютого 2017 року, до постановлення вироку Баштанського районного суду Миколаївської області від 06.10.2017 року, який скасований вироком апеляційного суду Миколаївської області від 13.04.2018 року за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України, та враховано покарання за вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 4.05.2017 року, і з застосуванням ст.71 КК України, визначене остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років та 6 (шести) місяців позбавлення волі.
За таких обставин, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєних злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до приписів п. 5 ч.9 ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369-371, 373-374,532 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 01 року позбавлення волі,

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 03 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 покарання у виді 03 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 04.05.2017 року, визначивши ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня затримання на виконання вироку Новобузького районного суду Миколаївської області від 04.05.2017 року з 27.12.2017 року.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 03 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 06.10.2017 року, визначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання 01.08.2017 року.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 01 (один) рік.
На підставі положень ст..75 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Речові докази, які знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області, а саме алюмінієвий бідон - повернути ОСОБА_12 , як законному власнику, два металевих стовпчики - повернути ОСОБА_14 , як законному власнику .

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Новобузький районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а особами, які знаходяться під вартою, в той же строк, з часу вручення їм копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1