Справа №613/1354/19 Провадження № 1-кс/613/786/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 жовтня 2019 року м. Богодухів
В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що 13.10.2019 року близько о 19:39 год., по автодорозі «Харків - Охтирка» на 33 км. + 100 м. поблизу автобусної зупинки «Бесідка» невідомий водій на невстановленому автомобілі здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , 1954 року народження мешкає: АДРЕСА_1 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження та був доставлений до лікарні.
Слідчий суддя вислухавши думку прокурора, який на задоволенні клопотання наполягав, дослідивши Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, матеріали клопотання та надані докази, приходить до наступного.
Пункт 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, регламентує арешт майна як один з видів заходів кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 1 ст.173КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першоїстатті 170 цього Кодексу.
Диспозиція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При цьому жодних відомостей щодо спричинення будь-якій особі тілесних ушкоджень, вказаний витяг не містить взагалі, як і відомостей щодо автомобіля ВАЗ,на який прокурор просить накласти арешт.
Також слід зазначити, що в обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що 13.10.2019 року близько о 19:39 год., по автодорозі «Харків - Охтирка» на 33 км. + 100 м. поблизу автобусної зупинки «Бесідка» невідомий водій на невстановленому автомобілі здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , 1954 року народження. При цьому просить накласти арешт на належний ОСОБА_4 автомобіль, який було оглянуто слідчим наступного дня. Вказаний автомобіль слідчим вилучено не було.
Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятого у Парижі 20 березня 1952 року, було гарантовано захист права власності. Згідно з нею, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Будь-яке втручання з боку представників влади в безперешкодне користування особою своїм майном повинне бути «законним». Представники органів державної влади мають право контролювати використання майна лише на підставі законів. Таке втручання має бути законним і не свавільним («Фрізен проти Російської Федерації» від 24 березня 2005 р., «Бакланов проти Російської Федерації» від 09 червня 2005 р., «Коновалов проти Російської Федерації» від 24 травня 2007 р. та ін.). У справі «Ісмаілов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту задоволенню не підлягає, оскільки матеріали клопотання не містять жодних відомостей чи доказів на підтвердження його необхідності (ні саме клопотання,ні копія витягу з ЄРДР,ні додані до нього матеріали не містять жодних даних на підтвердження причетності до подій вказаного в клопотанні автомобіля ВАЗ,на який прокурор просить накласти арешт,що цей автомобіль хоча б міг бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення).
Керуючись ст.ст.167,170,171,172,173,175,309,371,372,395 КПК України, слідчий суддя -
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя