Номер провадження: 11-кп/813/1100/19
Номер справи місцевого суду: 523/7652/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою законного представника ОСОБА_8 в інтересах неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 12.0.2018 року у кримінальному провадженні №0002336 від 19.05.2018 року, -

встановив:

оскаржуваним вироком суду затверджено угоду про примирення, укладену 30.05.2018 року між представником потерпілої особи ТОВ «РУШ» ОСОБА_10 та підозрюваною ОСОБА_9 в присутності її законного представника ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_12 та обвинувачена -

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Краснодар Російської Федерації, громадянка України, з базовою середньою освітою, учениця 2 курсу КЗ «Одеське обласне базове медичне училище», зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима, -

визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та їй призначено покарання у виді штрафу розміром 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 850 (вісімсот п`ятдесяти) гривень. Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів, в порядку ст.100 КПК України.
Згідно з оскаржуваним вироком суду ОСОБА_9 визнана винною за те, що близько 16 год. 20 хв. 18 травня 2018 року, діючи з корисливих мотивів та умислом на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в торгівельному залі магазину «EVA», розташованому за адресою: м. Одеса, пр-кт Добровольського, 139, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла із стелажу та поклала у сумку належну ТОВ «РУШ» косметичну продукцію: маску навколо очей «VIA BEAUTY», три одиниці, вартістю 39,36 грн, маску для обличчя та шиї «VIA BEAUTY», дві одиниці, вартістю 37,48 грн, тональний крем «Maybelline», вартістю 179,51 грн, гель для брів «GlamBee», вартістю 20,68 грн, пудру «Lamel Professional», вартістю 38,94 грн, а всього майно, загальною вартістю 315,97 грн, яким розпорядитися не зуміла з причин, що не залежали від її волі, оскільки була затримана продавцем при виході з магазину.
Не погоджуючись з вироком районного суду законний представник обвинуваченої ОСОБА_8 в інтересах неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування своєї апеляційної скарги, апелянт вказує на те, що вирок був ухвалений без участі законного представника неповнолітньої обвинуваченої, чим порушив її право на захист, оскільки ОСОБА_11 , яка була присутня під час укладення угоди та в судовому засіданні, не мала права бути законним представником неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_9 , з огляду на те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.07.2012 року вона була позбавлена батьківських прав, у зв`язку з чим єдиним законним представником неповнолітньої обвинуваченої є її батько ОСОБА_8 . Крім того, апелянт зазначає, що незаконність вироку районного суду полягає у тому, що розмір шкоди, завданої злочином визначений з порушенням кримінального процесуального закону, оскільки в рамках кримінального провадження не було проведено відповідну судову експертизу.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; захисника, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, але положеннями ч.2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Як зазначено у п.3 ч.1 ст.409 КПК України, однією з підстав скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Під час апеляційного перегляду вироку районного суду були встановлені істотні порушення вимог КПК України, які тягнуть за собою скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст.ст.8, 9 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства в процесі судового розгляду.

Законодавець передбачив у кримінальному процесуальному законі відповідні правові інститути, зокрема: оскарження прийнятих рішень, їх скасування та зміну, що, у свою чергу, є гарантіями дотримання засади законності, оскільки дають змогу своєчасно виправити допущені порушення норм процесуального і матеріального права.

Порушення, які перешкоджають суду повно та всебічно з`ясувати обставини кримінального провадження і постановити судове рішення, яке відповідає вимогам, встановленим КПК, визнаються істотними та тягнуть за собою його зміну або скасування.

За змістом ст. 44 КПК України якщо підозрюваним, обвинуваченим є неповнолітній або особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною, до участі в процесуальній дії разом з ним залучається його законний представник. Як законні представники можуть бути залучені батьки (усиновлювачі), а в разі їх відсутності - опікуни чи піклувальники особи, інші повнолітні близькі родичі чи члени сім`ї, а також представники органів опіки і піклування, установ і організацій, під опікою чи піклуванням яких перебуває неповнолітній, недієздатний чи обмежено дієздатний.
За загальними правилами кримінального провадження щодо неповнолітніх, зокрема ст. 488 КПК України встановлюється обов`язкова участь батьків або інших законних представників неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого.

В розумінні Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Наслідками позбавлення батьківських прав є втрата особистих немайнових прав щодо дитини та звільнення від обов`язків щодо її виховання; особа перестає бути законним представником дитини; втрата права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; особа не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; особа не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрата інших прав, заснованих на спорідненості з дитиною.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-1V від 23.02.2006року, зі змінами, внесеними згідно із Законами №3135-V1 від 15.03.2011року та №5463-V1 від 16.10.2012року, остаточне рішення ЄСПЛ у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції про захист прав і основоположних свобод, є обов`язковим для виконання Україною відповідно до ст. 46 Конвенції.

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», №29082/95, п. 47).

Апеляційний суд зазначає, що право неповнолітнього обвинуваченого мати законного представника під час кримінального провадження, який в свою чергу має такий статус на законних підставах, є невід`ємною складовою справедливого судового розгляду.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження під час кримінального провадження за обвинуваченням неповнолітньої ОСОБА_9 , як на стадії досудового розслідування, так і в суді першої інстанції, в якості законного представника брала участь ОСОБА_11 .
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_9 зазначені ОСОБА_8 та ОСОБА_13 (а.с.123).
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.07.2012 року, яке набрало законної сили 23.07.2012 року ОСОБА_11 позбавлена батьківських прав щодо своєї доньки ОСОБА_9 (а.с.122), наслідком чого є втрата ОСОБА_11 права бути законним представником неповнолітньої ОСОБА_9 .

За таких підстав єдиним законним представником неповнолітньої ОСОБА_9 є її батько ОСОБА_8 , і тільки він мав право брати участь в даному кримінальному провадженні.
Наведені обставини свідчать про невиконання районним судом положень ст.ст. 44, 488 КПК України, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону та слугує безумовною підставою для скасування судового рішеня.
Таким чином, апеляційним судом беззаперечно встановлено, що районний суд не забезпечив права неповнолітньої обвинуваченої на справедливий розгляд та вирішення справи, мати законного представника, який має такий статус на законних підставах.

Такі дії районного суду не відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України та суперечать практиці Європейського суду з прав людини, яка підлягає обов`язковому застосуванню під час судового провадження.

Встановлені апеляційним судом порушення, шляхом позбавлення гарантованих Конституцією України та КПК України прав неповнолітньої обвинуваченої та недотримання визначеної законом процедури судочинства, свідчать про неналежний розгляд угоди про примирення, укладеної в рамках кримінального провадження відносно неповнолітньої ОСОБА_9 по суті, що унеможливлювало ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, та у відповідності до положень ст.412 КПК України визнаються апеляційним судом істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені ч.2 ст.412 цього Кодексу.

З огляду на викладене та з урахуванням положень ст.ст. 7, 9 КПК України, апеляційний суд, не вдаючись в обговорення інших доводів апеляційної скарги, вважає, що судове провадження в суді першої інстанції було здійснено з істотним порушенням вимог КПК України, зокрема в порушення вимог щодо права неповнолітньої обвинуваченої мати законного представника, який має такий статус на законних підставах, та вказане порушення, з урахуванням положень ст.ст. 412, 415 КПК України, визнається апеляційним судом суттєвим та тягне за собою скасування вироку з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
За таких підстав апеляційна скарга законного представника неповнолітньої обвинуваченої підлягає задоволенню, а оскаржуваний вирок скасуванню з призначенням нового розгляду обвинувального акта в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу законного представника неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_8 в інтересах неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_13 задовольнити.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 12.06.2018 року, відносно ОСОБА_9 , засудженої за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акта відносно обвинуваченої ОСОБА_9 в суді першої інстанції, в іншому складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4