печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 травня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора: ОСОБА_3 , захисника: ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання сторони кримінального провадження № 0000675 від 22.03.2018 року прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .-

В С Т А Н О В И В:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_7 , надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0000675 від 22.03.2018 року прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що слідчим управлінням Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № № 0000675 від 22.03.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період з квітня 2011 року по лютий 2014 року очолюваною Президентом України ОСОБА_8 злочинною організацією, до складу якої входили Прем`єр-міністр України ОСОБА_9 , перший заступник Голови Комісії з проведення реорганізації ДПА України, заступник Голови ДПС України, у подальшому Голова Комісії з проведення реорганізації ДПА України, Голова ДПС України, Міністр доходів і зборів України ОСОБА_10 , залучені ним до участі у злочинній організації службові особи системи ДПА (ДПС, Міндоходів) України, у тому числі ОСОБА_11 , та інші особи члени злочинної організації, зловживаючи владою та службовим становищем, діючи у порушення вимог Конституції України, Податкового кодексу України, постанов Кабінету міністрів України, нормативно-правових документів Міністерства фінансів України, ДПА, ДПС України, Міндоходів України та інших органів державної влади з метою одержання неправомірної вигоди для себе та членів злочинної організації, організували та реалізували незаконну схему з мінімізації податкових зобов`язань шляхом безпідставного декларування «програмними» підприємствами - «податковими ямами» податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 56 204 045 146 грн., що призвело до незаконного використання податкового кредиту на вказану суму суб`єктами господарювання реального сектору економіки України для зменшення податкових зобов`язань та, відповідно, втрат доходів Державного бюджету України від ненадходження податку на додану вартість на суму 47 589 580 540 грн. та від ненадходження податку на прибуток підприємств на суму 56 780 908 576 грн., а усього державі від ненадходження податків спричинено збитки на загальну суму 104 370 489 116 грн., що є тяжкими наслідками.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились в участі у злочинній організації з метою вчинення особливо тяжкого злочину, а також у злочинах, вчинюваних такою організацією, скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 255 КК України.

Крім цього, у період з липня 2011 року по лютий 2014 року ОСОБА_11 , займаючи посади директора Департаменту податкового контролю ДПС України, голови комісії з проведення реорганізації ДПА у м. Києві, голови ДПС у м. Києві, в.о. начальника, начальника ГУ Міндоходів у м. Києві, у складі створеної та очолюваної колишнім Президентом України ОСОБА_8 злочинної організації, будучи службовою особою, зловживаючи службовим становищем, діючи у порушення вимог Конституції України, Податкового кодексу України, постанов Кабінету міністрів України, нормативно-правових документів Міністерства фінансів України, ДПА, ДПС України, Міндоходів України та інших органів державної влади з метою одержання неправомірної вигоди для себе та членів злочинної організації, шляхом реалізації розробленого злочинного плану та злочинної схеми, прийняла участь у реалізації незаконної схеми з мінімізації податкових зобов`язань шляхом безпідставного декларування «програмними» підприємствами - «податковими ямами» податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 31 493 307 095 грн., що призвело до незаконного використання податкового кредиту на вказану суму суб`єктами господарювання реального сектору економіки України для зменшення податкових зобов`язань та, відповідно, втрат доходів Державного бюджету України від ненадходження податку на додану вартість на суму 27 937 782 806 грн. та від ненадходження податку на прибуток підприємств на суму 31 521 220 592 грн., а усього державі від ненадходження податків спричинено збитки на загальну суму 59 459 003 398 грн., що є тяжкими наслідками.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились у зловживанні владою або службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використанні службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки, вчинене злочинною організацією, скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.

Враховуючи викладене 29.05.2017 ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 здійснювалось у кримінальному провадженні № 0003536 від 18.11.2016.

13.03.2018 матеріали досудового розслідування з вказаного кримінального провадження виділено в окреме провадження, якому присвоєно номер 0000563, та з якого 22.03.2018 в окреме провадження виділено матеріали у тому числі щодо ОСОБА_6 .

Даному провадженню присвоєно номер 0000675.

На виклик слідчого ОСОБА_6 до Генеральної прокуратури України не з`явилась. У зв`язку з не встановленням місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_6 , останню оголошено у розшук та 11.02.2019 оголошено у міжнародний розшук.

З відомостей наданих Державною прикордонною службою України вбачається, що ОСОБА_11 26.04.2016 виїхала за кордон через пункт пропуску «Нові Яриловичі». На даний час місце перебування ОСОБА_11 не встановлено, за місцем реєстрації остання відсутня, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор внесене клопотання підтримав з викладених у ньому підстав, просив обрати відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зазначені в клопотанні.

Захисник проти задоволення клопотання заперечив та вказав про необґрунтованість клопотання та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та як наслідок просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши обґрунтування клопотання сторони обвинувачення, заперечення сторони захисту, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, надані докази захисником, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підозрюється в участі в організованій ОСОБА_8 злочинній організації, вчиненні у її складі тяжкого злочину у сфері службової діяльності, що заподіяло тяжкі наслідки у вигляді матеріальної шкоди державі у великому розмірі, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку,встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наряду з вказаним, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання даних, а саме:

-наказом про призначення ОСОБА_6 на посаду начальника ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська, відповідним положенням про вказаний орган;

-рапортом прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 про виявлення підприємств з ознаками «податкових ям» з додатком;

- протоколом огляду анонімного звернення працівників ДФС України, самим зверненням з додатками;

-матеріалами виконаних доручень;

-протоколами огляду податкової звітності підприємств від за участі спеціалістів ДФС України з додатками та їх поясненнями;

-протоколом огляду планів-графіків ДПА (ДПС, Міндоходів) України щодо проведення документальних перевірок підприємств;

-протоколом огляду матеріалів кримінального провадження за участі спеціалістів ДУ «Інститут економіки та прогнозування Національної академії наук України» та поясненням зазначених спеціалістів;

-висновком експертів за результатами проведення судово-економічної експертизи;

-протоколами допитів.

-іншими матеріалами кримінального провадження.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні прокурора та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, інкримінованих їй стороною обвинувачення.

Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_6 буде продовжувати переховуватися від органу досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, на наявність заявлених ризиків також вказує і характер вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, а саме продуманість їх вчинення, залучення інших осіб до вчинення окремих дій для маскування кримінальних правопорушень, що характеризує стійкість сформованих злочинних дій підозрюваної щодо вчинених кримінальних правопорушень.

Тримання ОСОБА_6 під вартою за встановлених обставин є єдиними способом, передбаченим чинним законодавством унеможливити її переховування від органів досудового слідства та суду, а також продовження нею своєї злочинної діяльності, протиправно впливати на здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, знищувати, сховати або спотворювати будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення з метою перешкодити встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні та ухилитись від кримінальної відповідальності.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та надходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Частина 6 статті 193 КПК України містить імперативну норму, з якої слідує, що слідчий суддя обирає запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статей Конвенції випадків до процедури, встановленої законом.

Так, при дослідженні обставин перебування підозрюваної ОСОБА_6 у міжнародному розшуку слідчим суддею встановлено наступне.

На виклик слідчого ОСОБА_6 до Генеральної прокуратури України не з`явилась. У зв`язку з не встановленням місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_6 , останню оголошено у розшук та 11.02.2019 оголошено у міжнародний розшук.

З відомостей наданих Державною прикордонною службою України вбачається, що ОСОБА_11 26.04.2016 виїхала за кордон через пункт пропуску «Нові Яриловичі». На даний час місце перебування ОСОБА_11 не встановлено, за місцем реєстрації остання відсутня, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Статтею 575 Кримінального процесуального кодексу України чітко передбачено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо така видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

З огляду на вищевикладене слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав для задоволення клопотання прокурора, так як матеріалами клопотання та прокурором в судовому засіданні доведено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та те, що підозрювана оголошена у міжнародний розшук.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів та правильності кваліфікації її дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 2, 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, ч. 6 ст. 193, 194, 575 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно підозрюваної у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Костянтинівка Донецької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У разі затримання особи, відносно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді не може бути оскаржена і підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1