Справа № 738/1058/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/672/19
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Артемівськ, Донецької області, проживав до засудження у АДРЕСА_1 , засудженого вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19.05.2016 року за ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією усього майна, яке є його власністю,

відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.

Місцевий суд вказав на передчасність умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 , оскільки на час розгляду клопотання він хоч і відбув 2/3 частини строку призначеного судом покарання, проте не довів свого виправлення.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу місцевого суду, посилаючись на її незаконність, та звільнити ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання умовно-достроково. Апелянт зазначила, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що Спостережна комісія Менської РДА погодила клопотання захисника про застосування до засудженого ОСОБА_8 пільги у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання; належної оцінки цьому факту дано не було. Вказала, що не відповідає дійсності твердження місцевого суду, що ОСОБА_8 не має бажання працювати, оскільки подані засудженим заяви про працевлаштування залишились без реакції адміністрації Менської ВК-91. ОСОБА_8 підтримує програму диференційного виховання та впливу на засуджених «Фізкультура та спорт», на заходи виховного та профілактичного впливу реагує правильно, не допускає порушень пожежної безпеки і безпеки праці, але ці обставини також залишились поза увагою суду.

Заслухавши доповідь судді; захисника засудженого, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурора, котрий просив ухвалу місцевого суду залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як слідує з матеріалів справи, вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 травня 2016 року ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією усього майна, яке є його власністю.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_8 зараховано у строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 07 грудня 2015 року по 19 травня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.к.п.44-46).

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 03 серпня 2016 року вирок Артемівського міськрайонного суду від 19.05.2016 року залишено без змін.

Зараховано ОСОБА_8 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 07 грудня 2015 року по 03 серпня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.к.п.47-48).

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахується з 07 грудня 2015 року.

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим відповідної частини призначеного судом строку покарання.

Із пункту 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2 убачається, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою для прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до характеристики, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі перебуває з 07 грудня 2015 року.

За час перебування в Артемівській УВП №6 режим тримання не порушував, розпорядок дня виконував, стягнень не мав. До суспільно-корисної праці не залучався, заохочень не мав.

У Державній установі «Менська виправна колонія №91» засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання з 22 вересня 2016 року.

Так, ОСОБА_8 за порушення розпорядку дня установи отримав три дисциплінарних стягнення, застосовані правами начальника відділення. На даний час всі стягнення погашені у встановленому законом порядку.

Згідно наказу № 57 від 13.10.2016 року був працевлаштований робітником швейної дільниці установи. До роботи ставився байдуже, корисної ініціативи не проявляв. Відповідно до наказу №62 від 03.11.2016 року був звільнений за власним бажанням. Не заохочувався.

Після чого, згідно поданої ним письмової заяви з 01.11.2016 року був працевлаштований робітником котельні установи. До роботи ставився байдуже. Відповідно до поданої ним письмової заяви від 24.12.2016 року був звільнений за власним бажанням.

Бажання працевлаштуватись ОСОБА_8 не виявляє. На профілактичні бесіди роз`яснювального характеру стосовно працевлаштування реагує байдуже. До суспільно-корисної праці та робіт з благоустрою установи не залучався.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, проте передбачені законодавством вимоги персоналу установи виконує під контролем. З представниками адміністрації намагається бути ввічливим та тактовним, на зауваження реагує не завжди належним чином (а.к.п.51-52).

Посилання захисника на однобічне дослідження даних про особу ОСОБА_8 є непереконливими, оскільки при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого від подальшого відбування покарання місцевий суд вислухав учасників судового провадження та дослідив його особову справу, зокрема, щодо його ставлення до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.

Доводи апелянта про дотримання засудженим встановлених вимог відбуття покарання не заслуговують на увагу, оскільки дотримання норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами, є обов`язком засуджених, який передбачений положеннями ст.107 КВК України.

Отже, місцевий суд при розгляді клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання належно оцінив всі обставини справи та дійшов правильного висновку про необхідність відмови в його задоволенні, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом першої інстанції рішення, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2019 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4