Справа № 562/2890/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2019 року Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Здолбунів кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000628 від 07.09.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із вищою освітою, розлученого, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2019 року близько 15 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом з метою власного збагачення, перебуваючи в будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , що належить його діду ОСОБА_5 , скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з шкатулки таємно викрав грошові кошти в сумі 1000 гривень, які на праві приватної власності належать власнику домоволодіння ОСОБА_5 , чим заподіяв для потерпілого майнову шкоду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, щиро розкаявся та в своїх показах повідомив, що 06 вересня 2019 року близько 15 год. перебуваючи в будинку його діда ОСОБА_5 , що за адресою АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілого здійснив крадіжку його грошей в сумі 1000 грн. Викрадені кошти витратив у своїх цілях. Також повідомив, що завдану потерпілому матеріальну шкоду ним повністю відшкодовано. Просив суд суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, згідно якої учасником судового процесу бути не бажає, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має та у подальшому мати не буде, щодо визначення виду та міри покарання обвинуваченому покладається на суд, що з огляду на положення ст. 325 КПК України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Беручи до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, суд за згодою учасників судового розгляду, враховуючи, що не оспорювалися фактичні обставини кримінального провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнає їх встановленими в судовому засіданні та вважає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин. При цьому суд переконався у тому, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, які підлягали б доказуванню і ними не заперечуються, та сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєному кримінальному правопорушенні повністю доведена.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною повністю та кваліфікує його умисні дії за ч. 1 ст. 185 КК України які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка).

Враховуючи вище викладене, відповідно до ст. 65 КК України, суд обвинуваченому ОСОБА_4 призначає покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів у межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинення злочину у виді штрафу, враховуючи конкретні обставини провадження, позицію прокурора, а також те, що кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу винного, його ставлення до скоєного, свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував завдані збитки, за місцем проживання характеризується посередньо, непрацюючий, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд відносить його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України суд відносить вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжні заходи по кримінальному провадженні не застосовувалися.

Цивільні позови по цьому кримінальному провадженню не заявлялися.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 100, 349, 354, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази, а саме:

-грошові кошти у сумі 1000 гривень купюрами по 500 гривень (серія та номер ВЕ3994172 та ВЗ1695080), які передані на зберігання ОСОБА_5 повернути власнику.

На вирок може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченому в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1