Справа № 580/1742/17
Номер провадження 1-кп/580/25/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лебедині кримінальне провадження №0000339 внесене до Єдинеого реєстру досудових розслідувань 30 червня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Олександрівка Лебединського району Сумської області, освіта середня, громадянки України, одруженої, має на утриманні неповнолітню ОСОБА_4 2009 року народження, що зареєстрована та фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , не судимої,

по ч. 2 ст. 125 КК України,
з участю: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань з №0000339, від 30 червня 2017 року, затвердженого прокурором Лебединського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та складеного слідчим Лебединського ВП Сумського РВП ГНП в Сумській області ОСОБА_10 , ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення при наступних обставинах: (цитується дослівно) « ОСОБА_3 обвинувачується в умисному заподіянні близько 19 години 00 хвилин 25.06.2017 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_7 , біля господарства за адресою АДРЕСА_2 , тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України - Умисне легке тілесне ушкодження, кваліфікуючою ознакою якого є «що спричинило короткочасний розлад здоров`я».

Досудовим розслідуванням встановлено, що близько 19 години 25.06.2017 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 що проживає за адресою АДРЕСА_3 вигнала випасати біля свого господарева гусей.

У той час, близько 19 години 25.06.2017, з свого господарства на вулицю вийшла сусідка ОСОБА_7 - ОСОБА_3 , та в останньої, яка побачила, що ОСОБА_7 пасе гусей навпроти входу до її господарства, виникли неприязні відносини до ОСОБА_7 .

У зв`язку з викладеним ОСОБА_3 , у якої виникли неприязні відносини стосовно ОСОБА_7 , в той же час близько 19 год. 25.06.2017, діючи умисно, з метою спричинення останній тілесних ушкоджень, а також, відповідно, і шкоди здоров`ю підійшла до ОСОБА_7 та нанесла два удари рукою в обличчя ОСОБА_7 після чого та впала. Продовжуючи свої протиправні дії спрямовані на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , яка в той час знаходилася на землі, ОСОБА_3 нанесла ще два удари ногою по голові, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_7 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: 1) ЗЧМТ, струсу головного мозку, 2) кровонабряків повік справа, 3) забою м`яких тканин голови в тім`яно - скроневій ділянці обличчя справа, які відповідно до висновку проведеної у ході досудового розслідування судово-медичної експертизи №134 від 30.06.2017 кваліфіковано як Легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.»

Дії ОСОБА_3 , кваліфіковані по ч. 2 ст. 125 КК України, тобто спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину не визнала пояснень суду не надала.

Потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що 25 липня 2017 року близько 19 години вона вигнала гусей, гуси пішли дорогою, а четверо гусят зайшли не до ОСОБА_3 а до наступної сусідки далі. Вона пішла і хотіла їх відігнати, ОСОБА_3 вискочила, вона була п`яна і почала казати, що вона просила щоб та не підганяла гусей. Вона тільки встигла сказати, що гуси не біля ОСОБА_3 і та відразу однією рукою її «дряпонула» а іншою нижче виска, збила з ніг і била «передками» поки не вийшла її дочка та не почала плакати, коли дочка почала плакати, ОСОБА_3 відійшла. Вона полежала, потім підвелася. Потім вона пішла заганяти гусей, догнала їх до хвіртки, відчинила хвіртку. ОСОБА_3 та ОСОБА_11 вийшли з двору вдвох, були п`яні бо пиячили і стали реготати, що побили бабу. Вона загнала гусей і у неї пішла носом кров, її знудило. Вона по телефону повідомила дочці, та приїхала на наступний день вранці, викликала швидку, дільничного. Приїхала швидка, а дільничний чекав її у лікарні. Її стали водити по кабінетам, на рентген, потім відвезли коляскою до неврологічного відділення де вона перебувала три тижні. Після цього у неї постійно болить голова, вона постійно вживає пігулки і шкандибає на ногу. Свідком цих подій був ОСОБА_12 який чекав корів і був якраз навпроти, це її один свідок, який все бачив. ОСОБА_3 дряпнула її по обличчю, лівою рукою а правою вдарила у скроню, дещо нижче. Коли вона впала, ОСОБА_3 била її «передками» по голові, в груди і куприк. Коли її била обвинувачена вона лежала на животі, полежавши деякий час вона підвелась. Дочка ОСОБА_3 вибігла і почала плакати і ОСОБА_3 відійшла, вона при бійці присутня не була. Пізніша вийшли ОСОБА_13 і ОСОБА_14 з двору ОСОБА_3 , вони всі стали з неї сміятися. З ОСОБА_3 вона знайома 4 роки, іноді вони сварились через паркан, але не бились. Коли та лежала у лікарні, ОСОБА_3 не приходила. Подряпини були дуже глибокі, що її око залило кров`ю, гематоми були на потилиці, скроні зліва. У гінеколога їй сказали, що є затвердіння, може від синця. Коли вона лежала на землі животом до низу, руками вона прикривала голову. Зверху ОСОБА_3 ногами не топталася, била «передками». Судово медичний експерт її фотографував. Судово медичний експерт її оглядав, її туди заводили. Спиртними напоями вона не зловживає. Всього їй було спричинено 6 ударів, вона їх рахувала, як ударила так вона і рахувала. В лікарні вона була 21 день її лікували від струсу головного мозку. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Судовий розгляд проведено в межах пред`явленого обвинувачення, відповідно до вимог ст.337 КПК України.

Дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, перевіривши їх на предмет належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд, керуючись засадами справедливості, виваженості та неупередженості, приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення не знайшло свого об`єктивного підтвердження, безспірних доказів вини обвинуваченої в завданні потерпілій ОСОБА_7 умисного легкого тілесного ушкодження обвинуваченою, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, не встановлено, а тому її необхідно виправдати, через недоведеність вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України виходячи з наступного.

В ході судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення та сторони захисту в судовому засіданні допитані :

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що в той день він пішов зустрічати корів, сів на пеньку. Вийшла потерпіла і вигонила гусей, вони пішли трохи далі. Через деякий час вийшла сусідка, як її звати він не знає. Тоді до неї підійшла ззаду і ударила, потерпіла впала, вона на неї, і почала її бити руками і ногами. Потерпіла кричала і плакала. Била вона скільки, скільки їй треба. Потерпілу била руками і ногами. Від нього до цього місця було метрів двісті. Як падала ОСОБА_7 він бачив. Коли потерпіла лежала, вона била її руками і ногами, в боки і по обличчю. Більш нікого він не бачив. Бачив як маленька дівчинка вибігла. Він поруч не був. Який був кінець бійки він не бачив, бо вже йшли корови. Після бійки він бачився з потерпілою. Це було у обід, він приганяв корів. Його допитував слідчий у дворі, фотографував, його і жінку сусідку. Окулярами він не користується, на лівий око він бачить на 30 відсотків, це вже 40 років. Це точно було у обід, він брехати не буде.

Свідок ОСОБА_15 , допитана у судовому засіданні пояснила, що вона спілкується з ОСОБА_3 , 25 червня 2017 року близько 19 години вона гнала корів, і доходячи до рогу вулиці, вона бачила, що ОСОБА_7 заганяла гусей до двору, а потім вона зайшла у загородку і коли вона порівнялася з нею і підійшла ближче до будинку вона чула, що ОСОБА_7 щось бубоніла. Вона підійшла до ОСОБА_3 та ОСОБА_16 і спитала, що трапилось, чи може ОСОБА_17 у нетверезому стані. І вони повідомили, що так і вони просили відігнати гусей від піску, у якому граються діти і ОСОБА_7 стала відганяти і сказала, що їм ще зробить. Вона посиділа з ними хвилин п`ять, чогось не звичайного не відбувалось, оскільки ОСОБА_7 здійснила б галас, тому що 6 травня в селі було свято і вона вчинила сварку ОСОБА_3 , що збіглося пів с. Михайлівка і слухало, ОСОБА_7 обзивала та погрожувала ОСОБА_3 і казала, що вона не знає з ким зв`язалася. Коли вона гнала корів, ОСОБА_7 вона побачила з відстані 150 метрів. Вона відганяла гусей від дівчат, заганяла їх у двір. Біля подвір`я ОСОБА_3 стоїть лавка, а на відстані 5 метрів висипаний пісок для дітей. Коли вона побачила ОСОБА_7 вона гнала гусей до себе додому, а коли порівнялась з будинком ОСОБА_3 . ОСОБА_7 була вже в загородці для гусей і переливала там воду з відер. Ніякого крику і шуму не чула. У ОСОБА_18 на обличчі крові та тілесних ушкоджень не бачила, бачила тільки, що у ОСОБА_7 були мокрі штани, коли вона була у загородці, вона це бачила з незначної відстані, близько 1 метра, коли вона підійшла до ОСОБА_3 а ОСОБА_7 була у загородці для гусей. Дату вона запам`ятала тому, що до неї приїжджав дільничний та питав про ці події. Більше свідків не було, були ще діти які грались поруч, діти були спокійні не заплакані. Більш нікого вона не бачила. Дільничному вона повідомила, що вона бачила. Будинок ОСОБА_3 та ОСОБА_7 це одна будівля.

Свідок ОСОБА_16 допитана у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 її бувша свекруха. Того вечора, вона прийшла до ОСОБА_3 по своїх дітей. ОСОБА_7 пасла гусей. Вона зайшла у двір забрала своїх дітей, а ОСОБА_3 сказала ОСОБА_7 , щоб вона відігнала своїх гусей від піску, оскільки там гуляють діти і пісок привезений саме для цього. ОСОБА_7 сказала, що нічого такого тут немає. Потім ОСОБА_7 махнула палицею та сказала, що вона не знає з ким зв`язується і погнала гусей. Потім люди, які гнали корів запитували, що там бубоніла ОСОБА_7 . Вона була в нетверезому стані, том що вона її зачіпала вдень у магазині. Вона завжди приходила до ОСОБА_3 по дітей о 19 годині, оскілки в той час гнали корів, а діти були на вулиці. ОСОБА_3 удари ОСОБА_7 не наносила, штовханини і сварки біля двору теж не було. На ОСОБА_7 видимих тілесних ушкоджень не було, вона була з палицею, за допомогою якого випасають гусей. До них підходила ОСОБА_15 та запитувала, що там бубонить ОСОБА_7 і підходила до загородки та бачила її ближче. ОСОБА_19 вона знає тому, що він ганяє корів, його подвір`я знаходиться далеченько. З ОСОБА_7 у неприязних стосунках вона не перебуває. Її опитував дільничний у с. Михайлівка. В той день вона пішла від ОСОБА_3 десь через годину. На даний час вона спілкується з ОСОБА_3 по телефону, так як у селі не проживає. ОСОБА_7 ходила за загородкою, яка знаходиться на вулиці і низенька, носила воду. ОСОБА_15 постояла з ними 5-7 хвилин. Раніше ОСОБА_7 конфліктувала за ОСОБА_3 через побудови, чи ще через щось. Чи був ОСОБА_12 в той день там вона не пам`ятає, він живе далі, до його двору метрів сто. Від його двору події біля двору ОСОБА_3 не видно, тому, що це далеко і за рогом.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що вона була присутня при слідчому експерименті з потерпілою, як понята, у слідчому експерименті потерпіла розповідала як відбулися події. Ця слідча дія відбувалась напроти відділку поліції у дворику слідчого відділу. Судово медичного експерта не було. Інший понятий брав участь у слідчому експерименті.

Стороною обвинувачення в якості доказів винуватості ОСОБА_3 надані суду наступні докази, які оголошені та досліджені в судовому засіданні:

Заява ОСОБА_7 (а.с.168), відповідно до якої, остання 29 червня 2017 року звернулась на ім`я начальника Лебединського ВП Сумського РВП ГУНП України у Сумській області про притягнення до відповідальності ОСОБА_3 яка 25 червня 2017 року близько 19 год. на вул. Кооперативній с. Михайлівка нанесла їй тілесні ушкодження у вигляді синців. Зазначена заява отримана Лебединським ВП Сумського РВП ГУНП о 20 год. 26 хв. особисто від ОСОБА_7 та зареєстрована в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події з номером 2736.

Висновок судово-медичної експертизи №134 від 30 червня 2017 року (а.с.84) проведеної на підставі постанови слідчого Лебединського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_21 від 26 червня 2017 року, без номеру. З якого встановлено, що судово-медичному експерту надана «ксерокопія» медичної карти амбулаторного хворого ЛЦРЛ № 18090350. На підставі даних судово-медичної експертизи по медичній документації ОСОБА_7 , 1951р.н., з урахуванням обставин випадку, даних медичні документації, експерт дійшов до слідуючих підсумків: 1.Згідно представленої медичної документації «ксерокопії» медичної карти амбулаторної хворого ЛЦРЛ № 18090350, відомо, що гр. ОСОБА_7 1951р.н., зверталась 26.06.2017 року до лікаря - хірурга ЛЦРЛ, діагноз: травма в побуті 25.06.2017 року близько 19.00 була побита, свідомості не втрачала. Скарги на головний біль, нудоту, блювання. Сьогодні головні болі збільшились, клінічно загально мозкова симптоматика, кровонабряки повік праворуч. Забій м`яких тканин голови в тім`яно - скроневій ділянці обличчя справа. Доставлена швидкої допомогою. Діагноз: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забій м`яких тканин голови, обличчя, садн обличчя справа. 2. Дані тілесні ушкодження кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, і могли утворитися від дії тупих твердих предметів обмеженою поверхнею, можливо при обставинах, вказаних в постанові, про що свідчать дані медичної документації. 3. час утворення тілесних ушкоджень може відповідати часу вказаному у постанові на що вказують дані медичної документації.

Судово-медичний експерт ОСОБА_22 суду пояснила, що якщо потерпілий лікувався у медичному закладі експертиза проводиться по медичній документації, повинен бути оригінал медичної документації, їй слідчим була надана фотокопія медичної документації, вона скористалась фотокопіями. Чи відповідає копія оригіналу вона сказати не може.

Протокол проведення слідчого експерименту від 2 серпня 2017 року (а.с.85-88) під час якого потерпіла ОСОБА_7 у м. Лебедині на території біля слідчого відділу, за участю понятих ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , продемонструвала нанесення їй тілесних ушкоджень. Судово-медичний експерт участі у слідчій дії не приймав. Під час проведення вказаної слідчої дії застосовувалась лише фотозйомка.

Висновок судово-медичної експертизи № 157 від 17 серпня 2017 року (а.с.90) проведеної на підставі постанови слідчого Лебединського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_21 від 2 серпня 2017 року, без номеру. Відповідно до вказаного висновку експерт дійшов висновку, що локалізація та характер тілесних ушкоджень виявлених у потерпілої ОСОБА_7 відповідає механізму, продемонстрованому останньою при слідчому експерименті від 2 серпня 2017 року.

У зазначеному висновку фактично відсутня дослідницька частина і мотивування чому експерт дійшов саме таких висновків.

Протокол проведення слідчого експерименту від 26 вересня 2017 року (а.с.91-93) під час якого свідок ОСОБА_12 у АДРЕСА_4 продемонстрував механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 судово-медичний експерт участі у слідчій дії не приймав. Під час проведення вказаної слідчої дії застосовувалась лише фотозйомка та у додатку є лише три фото з яких не можливо зробити висновки про механізм нанесення ударів. В той же час, зазначена слідча дія проведена на території подвір`я житлового господарства і залишились не перевіреними покази ОСОБА_12 на місці події, зокрема в частині можливості спостерігання подій ОСОБА_12 з відстані у двісті метрів за умови особливостей його зору у тридцять відсотків на одне око, а також чути голос потерпілої з вказаної відстані.

Висновок судово-медичної експертизи № 174 від 27 вересня 2017 року (а.с.95) проведеної на підставі постанови слідчого Лебединського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_21 від 26 вересня 2017 року, без номеру. Відповідно до вказаного висновку експерт дійшов висновку, що локалізація та характер тілесних ушкоджень виявлених у потерпілої ОСОБА_7 відповідає механізму, продемонстрованому при слідчому експерименті від 26 вересня 2017 року свідком ОСОБА_12 зазначений висновок фактично не має дослідницької частини.

Під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення та з урахуванням питань запропонованих захистом була призначена судово-медична експертиза з висновку №371 якої (а.с.124-125) вбачається, що на підставі даних повторної судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_7 , беручи до уваги обставини справа, відповідаючи на питання експерт дійшов наступних висновків: 1. Гр. ОСОБА_7 оглянута хірургом Лебединської ЦРЛ 26.06.2017 р. встановлений діагноз: «ЗЧМТ, струс головного мозку. Забій м`яких тканин голови, обличчя, сaдна обличчя справа.». При огляді лікарем окулістом Лебединської ЦРЛ 26.06.2017 встановлений діагноз: «Гіпертонічна ангіопатія сітківки, деструкція скловидного тіла гіперметропия слабкого ступеня обох очей. Гіпосорігми правого ока». При огляді неврологом Лебединської ЦРЛ 26.06.2017 р. встановлений діагноз: «ЗЧМТ, струс головного мозку. Атеросклероз церебральних судин». Гр. ОСОБА_7 знаходилась на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділе Лебединської ЦРЛ з 26.06.17 р. по 16.07.2017 р. з діагнозом: «ЗЧМТ. Струс головне мозку». При огляді лікарем приймального відділення Лебединської ЦРЛ 26.06.2017 виявлено: «Кровопідтік» повік справа. Садна обличчя. Субконьюктивальний крововилив справа. При консультативному огляді невропатологом СОКЛ 07.07.2017 р. встановлено діагноз «ЗЧМТ,. Струс головного мозку (25.06.17 p.), астено-цефалгічний синдром, вестибуло-атактичний синдром. Енцефалопатія 2 ст. змішаного генезу, стадія субкомпенсації на фоні атрофії півкуль мозку та мозочку». 2. Ушкодження в ділянці голови та обличчя утворилися від дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень. У вказаних тілесних ушкодженнях не відобразили ідентифікуючі ознаки травмуючих предметів та могли виникнути при обставинах вказані у матеріалах кримінального провадження, тобто внаслідок нанесення ударів рукам ногами та подібними предметами. Не виключається можливість утворення вказані тілесних ушкоджень при інших обставинах. 3. У наданій медичній документації відсутнє детальне описання тілесних ушкоджень (точна локалізація, кількість, забарвлення, розміри), що не дає можливості конкретизувати кількість травматичних впливів та падіння з вертикального положення на площину. 4. Ушкодження у вигляді ЗЧМТ. Струс головного мозку, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Встановлений діагноз «Енцефалопатія 2 ст. змішаного генезу, стадія субкомпенсації на фоні атрофії півкуль мозку та мозочку» являється самостійним захворюванням і при оцінці ступеню тяжкості тілесних ушкоджень не враховується, згідно п. 4.7. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказоі № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. 5. Зазначені ушкодження могли утворитися в термін, вказаний в ухвалі, що підтверджується даними медичної документації.

За таких обставин при наданні зазначеного висновку експерт не надав певного висновку, щодо обставин та кількості нанесених тілесних ушкоджень зазначив можливість їх отримання внаслідок інших обставин.

Дослідивши та оцінивши в сукупності надані сторонами докази та проаналізувавши їх, суд виходить з загальних принципів кримінального судочинства, положень статей 84 - 89 КПК України та практики Європейського суду з прав людини приходить до наступних висновків.

Свідок ОСОБА_12 надав суду пояснення, відповідно до яких він спостерігав як ОСОБА_3 наносила тілесні ушкодження ОСОБА_7 та остання кричала і плакала, натомість під час його допиту було встановлено, що він має протягом останніх 40 рокі вади зору і бачить на одне око лише 30 відсотків, крім того під час допиту ледве чув питання сторін з незначної відстані. Крім того, зазначені сумніви у достовірності показів ОСОБА_12 не були перевірені слідчим під час досудового розслідування, оскільки слідчий експеримент за участю ОСОБА_12 , протокол проведення якого (а.с.91-93) був досліджений судом не відповідає вимогам ст. 240 КПК України відповідно до якої з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, а також залучати спеціаліста, натомість вказана слідча дія була проведена не на місці події, у іншу пору доби, та без залучення судово медичного експерта.

Слідчий експеримент і з потерпілою ОСОБА_7 (а.с.85-88) був взагалі проведений у м. Лебедині у дворі слідчого відділення, без залучення спеціаліста, а за таких обставин суд не вбачає умов для встановлення фактичних даних, щодо обставин події отримання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень з дослідженого доказу.

Натомість покази свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 з яких встановлені фактичні дані відповідно до яких, 25 червня 2017 року о 19 год. біля двору по АДРЕСА_2 , крім словесної суперечки, на ґрунті неприязних стосунків, між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 іншого конфлікту не відбулося, а ОСОБА_3 не наносила ударів ОСОБА_7 не є суперечними і не спростовані жодним належним і допустимим доказом у кримінальному провадженні і можуть бути прийняті судом як належні і допустимі і такими, що спростовують покази потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_12 , тому згідно ст.94 96 КПК України суд визнає такі докази не достовірними, через що покази потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_12 суд не може покласти в основу обвинувачення, оскільки в судовому засіданні не спростовані твердження обвинуваченої про те, що обвинувачена даного злочину не скоювала.

При цьому будь-які об`єктивні дані які б підтверджували та поза усяким розумним сумнівом свідчили б про вчинення обвинуваченою інкримінованого злочину, в матеріалах кримінального провадження відсутні. Надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази такої інформації не містять.

Висновки судово-медичних експертиз №134 від 30 червня 2017 року (а.с.84); № 157 від 17 серпня 2017 року (а.с.90); № 174 від 27 вересня 2017 року (а.с.95) відсутні в реєстрі матеріалів досудового розслідування (а.с.4), а за таких обставин стороною обвинувачення не надані докази, що до останніх був наданий доступ ОСОБА_3 та вказані матеріали були відкриті стороні обвинуваченої, а тому вони є недопустимими відповідно до ст. 86 КПК України.

Крім того витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000339 від 20 червня 2017 року та постанови про доручення проведення досудового розслідування? стороною обвинувачення надано не було.

Також з Реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с.4) судом встановлено, що у реєстрі відсутні постанова про доручення проведення досудового розслідування керівника органу досудового розслідування в порядку ст. 39 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України та ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а, відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України та ч. 4 ст.17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.

Поводження з особою, вина, якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Так, у справі «Barbera, Messeguand Jabardov. Spain» від 6 грудня 1998р.(п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконувати свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказувати лежить на обвинуваченні, і будь який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, у відповідності до положень ч.1 ст.92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках,- на потерпілого.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Підсумовуючи досліджені та проаналізовані у сукупності докази, надані стороною обвинувачення, щодо причетності ОСОБА_3 до вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України, суд приходить до висновку, що вказані докази обвинувачення не можуть вважатися такими що доводять вину ОСОБА_3 поза розумним сумнівом у інкримінованому їй злочині. Доведення вини має випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом (п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2003 року у справі «Кобець проти України»).

Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, в їх сукупності вважає, що пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

У відповідності до частини першої статті 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, а в даному випадку, якщо проаналізувати повністю кримінальне провадження, докази вини ОСОБА_3 відсутні, а тому необхідно її по ч.2 ст.125 КК України виправдати, оскільки під час судового засідання не доведено, що в її діянні є склад кримінального правопорушення.

Враховуючи обставини справи і результати судового розгляду, суд постановляє виправдувальний вирок, за недоведеністю стороною обвинувачення вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, яке йому інкримінується.

Керуючись ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, ст.62 Конституції України,ст.ст.17,373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченому ч.2 ст. 125 КК України та виправдати, на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України, за недоведеністю стороною обвинувачення вчинення нею кримінального правопорушення.

Вирок набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1