24.06.2019 Провадження № 1-в/331/48/2019
Єдиний унікальний номер 331/2657/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2019 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представника СІЗО ОСОБА_5 , представника медичної частини СІЗО ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 , розглянувши в режимі дистанційного судового провадження клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від покарання за хворобою,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із клопотанням про звільнення від покарання за хворобою. В обґрунтування клопотання зазначив, що станом на сьогодні він захворів на тяжку хворобу, яка перешкоджає відбувати призначене йому покарання у вигляді позбавлення волі.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_8 клопотання підтримав, просив звільнити його від покарання у зв`язку з тяжким захворюванням. Зазначив, що він хворіє на рак, хвороба прогресує, стан погіршується, тому за станом свого здоров`я він не може знаходитись та обслуговувати себе в умовах виправної установи.

Представник ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» УДПтС України в Запорізькій області ОСОБА_5 зазначила, що ОСОБА_7 перебуває у СІЗО з 13.08.2016 року, вирок у відношенні нього набрав чинності, орієнтовний строк відбуття покарання 06.10.2029 року.

Лікар медичної частини СІЗО ОСОБА_6 пояснила, що з лютого 2019 року стан здоров"я ОСОБА_7 , значно погіршився, він перебував на стаціонарному лікуванні, де йому було встановлена низка діагнозів, у тому числі і рак 4 ступеню, оперативне втручання на сьогодні неможливе з медичних показників, перебування його у СІЗО або установах відбуття покарання недоцільне через загрозу його смерті.

Прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання, оскільки подальше відбування покарання засудженим може привести до летальних наслідків для нього.

Вислухавши думку засудженого, представників СІЗО та прокурорів, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання засудженого, з огляду на таке.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод презюмує, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ошурко проти України» від 08.09.2011 року зазначив, що органи влади повинні дотримуватись свого позитивного обов`язку захистити фізичну цілісність осіб, які позбавлені свободи, в рамках їхнього обов`язку наглядати за особами, яких позбавлено свободи, та недопущення посягання на їх фізичну цілісність. Таким чином, держава є відповідальною за погане поводження з особами, яких позбавлено свободи. У іншому випадку держава порушує статтю 3 Конвенції.

Крім того, ЄСПЛ у справі «Ошурко проти України» від 08.09.2011 року зазначив, що національні органи влади повинні реагувати належним чином на серйозні проблеми зі здоров`ям осіб, позбавлених свободи, а інакше засудженні піддаються нелюдському та такому, що принижує гідність, поводженню, забороненому статтею 3 Конвенції.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Згідно ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст. 539 цього Кодексу, має право за наявності підстав, передбачених статтею 84 КК України, вирішувати, зокрема, питання звільнення від покарання за хворобою. Підставою звільнення від відбування покарання є хвороба засудженого, що також кореспондується з приписами ст. 152 КВК України.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу», факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обовязкового звільнення від відбування покарання. При вирішенні судом питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухиляється він від призначеного лікування, а також інші обставини.
Згідно вказаної Постанови, вирішуючи питання про звільнення від дальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, крім осіб, які захворіли на хронічну душевну хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 травня 2018 року ОСОБА_7 засуджено до покарання у вигляді 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст.187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України. Вирок набрав законної сили 30.05.2019 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 13.08.2016 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням обмеження волі. Станом на сьогодні засуджений покарання не відбув, кінець терміну відьування покарання 06.10.2029 року.

12.06.2019 року було проведено засідання лікарсько-консультативної комісії. Як вбачається з матеріалів справи, висновком лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого ОСОБА_7 щодо наявності захворювання, визначеного «Переліком захворювань, які є підставою для подання в суд матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбуття покарання», від 12.06.2019 року останньому встановлено наступний діагноз: рак прямої кишки St N4N2Mo стан після паліативної операції (20.04.2019 року) накладення кінцевої сигмо стоми. Хронічний вірусний гепатит С з виходом в цироз печінки. Портальна гіпертензія. Асцит. Токсична анемія. Синдром виснаження І-ІІ стадії. Ракова інтоксикація.

Так, у засудженого було виявлено наявність тяжкого захворювання, яке входить до п.4 Переліку захворювань, а саме: рак прямої кишки, яке є підставою для подання матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року № 1348/5/572, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.08.2014 року за № 990/25767. Стан хворого та перебіг хвороби перешкоджають подальшому відбуванню покарання, оскільки перебування в умовах установ виконання покарань може призвести до летального наслідку.

При вирішенні даного клопотання суд враховує дані про особу засудженого, характер захворювання, тяжкість скоєного злочину, та бере до уваги, що покарання не може служити способом знущання над людиною, тому стан здоров`я засудженого, який перешкоджає відбуванню покарання повинен бути усунений і тільки після того особа спроможна без загрози її життю чи здоров`ю відбувати покарання, що узгоджується з ч. 4 ст. 84 КК України та принципу гуманізму.
З огляду на викладене, беручи до уваги досліджені судом докази, надані установою виконання покарань, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання, а тому клопотання засудженого необхідно задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 84 КК України, ст.ст. 376, 537, 539 КПК України, суд,
у х в а л и в:
Клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від покарання за хворобою задовольнити.
Звільнити ОСОБА_7 , 1978 року народження, від подальшого відбування основного покарання у вигляді 14 років позбавлення волі, призначеного вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 травня 2018 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст.187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, у зв`язку з тяжкою хворобою.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1