Справа № 1304/5381/12
Провадження № 1-в/461/151/19
УХВАЛА

про скасування арешту майна

24.09.2019 року Галицький районний суд міста Львова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,
встановив:
ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений постановою слідчого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_4 від 10.04.2012 року в межах кримінальної справи №181-0074 на будинок АДРЕСА_1 , який зареєстрований на ОСОБА_3 .

Клопотання мотивує тим, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.02.2014 року змінено вирок Апеляційного суду Львівської області від 04.09.2013 року у справі про обвинувачення ОСОБА_3 та звільнено його від відбування покарання з призначення іспитового строку. Таким чином, вважає, що на даний момент відпала потреба у подальшому застосуванні арешту майна та просить клопотання задовольнити.

Заявник подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності. У судовому засіданні 16.09.2019 року клопотання підтримав, з мотивів, наведених у ньому.

Інші учасники процесу, зокрема прокурор, в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до положень КПК України, їх неявка не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши клопотання та долучені до нього документи, матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

Встановлено, що постановою слідчого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_4 від 10.04.2012 року в межах кримінальної справи №181-0074 накладено арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме: на будинок АДРЕСА_1 .

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 25.04.2013 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підстав ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням та призначеням іспитового строку на два роки.

Арешт накладений на земельну ділянку ОСОБА_3 площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 до відшкодування засудженим ОСОБА_3 судових витрат по справі - залишено без змін.

Вироком Апеляційного суду Львівської області від 04.09.2013 року скасовано вирок Галицького районного суду м. Львова від 25.04.2013 року та призначено ОСОБА_3 покарання у виді п`яти років позбавлення волі, з конфіскацію всього належного йому майна.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.02.2014 року змінено вирок Апеляційного суду Львівської області від 04.09.2013 року та призначено ОСОБА_3 покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підстав ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням та призначеням іспитового строку на один рік.

У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу (ст.77 КК України).
Таким чином, застосування додаткового покарання у виді конфіскацій майна при звільненні засудженого від покарання з випробуванням чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.
Статтями 7 та 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення зокрема відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Враховуючи те, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.02.2014 року ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням та скасовано вирок Апеляційного суду Львівської області від 04.09.2013 року в частині призначення засудженому покарання, приходжу до переконання, що потреби і надалі обмежувати власника у володінні майном немає, оскільки на даний час відпали обставини, які стали підставою для арешту майна, тому клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-174,537-539 КПК України, -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт накладений постановою слідчого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_4 від 10.04.2012 року в межах кримінальної справи №181-0074 на будинок АДРЕСА_1 , який зареєстрований на ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1