У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000150

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 серпня 2019 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенськ Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- обвинуваченого за ч. 3 ст. 185, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 серпня 2019 року клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено.

Продовжено ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08 жовтня 2019 року, включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, та обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник ОСОБА_7 зазначає, що суд першої інстанції не провів ретельний аналіз зазначених прокурором ризиків, не врахував, що загальний строк тримання ОСОБА_5 під вартою становить 6 років 6 місяців, зміну життєвих обставин у останнього.

Стверджує, що зі спливом часу ризики, визначені у ч.1 ст. 177 КПК України, суттєво зменшилися. ОСОБА_5 не має на меті переховуватися від суду, оскільки він не визнає вину, має постійне місце проживання, жодного разу не оголошувався у розшук.

Зазначив, що ОСОБА_5 позбавлений можливості знищити, спотворити або сховати будь-які з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також незаконно впливати на потерпілих і свідків, оскільки досудове розслідування завершено ще у 2013 році, всі речові докази, які мають суттєве значення для справи були вилучені, потерпілі та свідки допитані.

Вважає, що ризики перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення є лише припущенням прокурора.

Вважає, що твердження суду першої інстанції про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 є безпідставним, оскільки жодних доказів на підтвердження його причетності до вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України до клопотання не додано, а в матеріалах кримінального провадження відсутні, що на думку апелянта, стало підставою повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000150 прокурору.

Просить врахувати, що з моменту затримання у 2013 році, стан здоров`я ОСОБА_5 значно погіршився, у нього виявлено ряд хронічних хвороб. Він має стійкі соціальні та родинні зв`язки, тому подальше його утримання під вартою, за відсутністю підстав, є незаконним.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

До Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000150 відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що існують достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого та двох особливо тяжких кримінальних правопорушень, вживав заходів до переховування від правоохоронних органів, раніше судимий, має незняту та непогашену судимість; відсутні дані щодо осіб, які заслуговують на довіру та які можуть поручитись за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Суд першої інстанції, дійшовши до висновку про необхідність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що на теперішній час обставини, які враховані при застосуванні запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_5 не зникли, а тому подальше тримання під вартою є виправданим, оскільки не можливо запобігти зазначеним прокурором ризикам, застосувавши до обвинуваченого будь-який більш м`який запобіжний захід, в тому числі і той, що просив обвинувачений та його захисник, у вигляді домашнього арешту.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Обвинувачений ОСОБА_5 , повідомлений про розгляд апеляційної скарги, не заявляв клопотання про його доставку для розгляду апеляційної скарги. Тому апеляційний розгляд відбувся у відсутності обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції під час підготовчого судового засідання кримінального провадження № 0000150 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, ухвалою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 .
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухваленням судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який спливав 01 вересня 2019 року.

Є безпідставним доводи апелянта відносно необґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Про наявність зазначених ризиків свідчать матеріали кримінального провадження, з яких вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого та двох особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, раніше судимий.

Крім того, обвинувачений не працював, не мав легальних джерел доходу.

Що стосується доводів апелянта про погіршення стану здоров`я ОСОБА_5 та наявності у нього хронічних захворювань, слід зазначити, що медична частина державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим. Надання ув`язненим і засудженим невідкладної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині СІЗО, здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 року за № 212/20525.
Будь-яких доказів того, що працівники ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» відмовляють ОСОБА_5 у наданні спеціалізованого лікування в умовах ізолятора, матеріали кримінального провадження не містять.
Тому, посилання апелянта на незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, не є достатньою підставою для зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді його тримання під вартою, з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжких та тяжкого злочину, наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих злочинів.

Суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, та не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, про що просить апелянт.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 серпня 2019 року, якою продовжено ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08 жовтня 2019 року включно, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3