Справа № 453/431/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/597/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі :

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Сколівського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та

жителя

АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою,

розлученого, має на утриманні одну малолітню дитину, фізичної особи-підприємця,

раніше несудимого, депутатом не являється,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначено йому покарання у виді сплати штрафу у дохід держави у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 24 березня 2018 року близько 20 год. 00 хв., перебуваючи у належному йому житловому будинку, що у АДРЕСА_1 , під час розмови із своєю колишньою дружиною ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, схопив ОСОБА_8 двома руками за волосся намагався витягнути її з будинку на вулицю. Для цього обвинувачений ОСОБА_7 обома руками умисно штовхнув потерпілу ОСОБА_8 у спину, внаслідок чого вона впала на плитку колінами. Такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 припинила його з потерпілою ОСОБА_8 неповнолітня дочка ОСОБА_9 , яка побачила скоєне і почала просити батька про припинення таких протиправних дій. Проте, через деякий час обвинувачений ОСОБА_7 , продовжуючи свої протиправні дії, обома руками умисно почав тягнути потерпілу ОСОБА_8 за волосся по підлозі та сходах, внаслідок чого остання отримала удари по спині. У результаті завданих ударів обвинувачений ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 33 від 30.03.2018 року, спричинив потерпілій ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження у вигляді синців і саден на голові та тілі.

Не погодившись з даним вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вважає такий незаконним у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та відсутністю достатніх доказів для доведення його винуватості в суді. Зазначає, що він жодних тілесних ушкоджень дружині не наносив, всі докази на встановлення його вини у вчиненні даного кримінального правопорушення є неналежними та недопустимими.

Просить оскаржуваний вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження відносно нього.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора щодо залишення вироку суду без змін, розглянувши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Так, як вбачається із матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції, на думку колегії суддів, правильно встановив фактичні обставини вчиненого обвинуваченим злочину. Висновки суду про доведеність його вини ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах, які детально викладенні у вироку і яким суд дав належну оцінку.

Кваліфікація дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам справи.

При цьому, незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його винуватість у вчиненні даного злочину повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового слідства та перевіреними в судовому засіданні доказами, а саме:

показами потерпілої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що ввечері 24 березня 2018 року разом із малолітньою дитиною повернулися додому, що у АДРЕСА_1 . У будинку знаходився уже її колишній чоловік ОСОБА_7 , з яким у них виникла сварка на ґрунті особистих неприязних відносин. У цей час він вирішив вигнати її з будинку, для чого обома руками схопив за руки та почав тягнути по сходах і підлозі. На це надійшла їх дитина та почала просити батька припинити такі дії. ОСОБА_7 на деякий час схаменувся, однак як тільки дитина пішла в іншу кімнату, він продовжив свої дії, а саме знову схопив її, однак уже за волосся, та почав тягнути по сходах і підлозі, після чого, на її крики, зупинився. Під час того, як обвинувачений ОСОБА_7 тягнув її по підлозі та сходах, вона отримала удари по спині та голові;

показами свідка - малолітньої ОСОБА_9 , згідно з якими вона ввечері 24 березня 2018 року була присутня у житловому будинку свого батька ОСОБА_7 у с. Труханів Сколівського району Львівської області, куди приїхала разом із матір`ю. Перебуваючи у своїй кімнаті на другому поверсі, вона почула крики матері, на котрі вибігла з кімнати на перший поверх та побачила, що батько за руки тягне матір у бік дверей, щоб вигнати з будинку. Вона просила батька припинити такі дії, на що він послухав, однак уже через деякий час вона, знаходячись у своїй кімнаті, знову почула крики матері та збігла на перший поверх, де побачила, що батько тягнув матір за волосся по підлозі у бік вхідних дверей, щоб її вигнати.

Окрім ґрунтовних показань потерпілої та свідка з приводу пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення та їх відповідності зібраним матеріалам кримінального провадження, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доводиться наступними дослідженими у ході судового розгляду кримінального провадження доказами: заявою потерпілої ОСОБА_8 від 24 березня 2018 року про вчинення відносно неї кримінального правопорушення; висновком судово-медичної експертизи № 33 від 30 березня 2018 року, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_8 виявлено синці і садна на голові та тілі, які утворилися від дії тупих предметів і тупих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею, приблизно за 3-8 діб до огляду. Синці і садна, усі разом та кожне окремо є легким тілесним ушкодженням; протоколом слідчого експерименту від 13 квітня 2018 року за участі потерпілої ОСОБА_8 та малолітньої свідка ОСОБА_9 , відповідно до якого, у ході проведення зазначеної слідчої дії малолітня свідок показала яким саме чином були спричинені тілесні ушкодження обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_8 . Такі показання повністю узгоджуються та є послідовними із показаннями, наданими малолітньою свідком ОСОБА_9 у ході судового слідства.

При цьому колегія суддів вважає, що всі докази по справі є належними та допустимими.

Виходячи з наведених вище доказів, на думку колегії суддів, судом вірно не взято до уваги надані у судовому засіданні покази обвинуваченого ОСОБА_7 щодо ненанесення потерпілій ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, оскільки такі, разом із позицією, згідно котрої він нічого не пригадує, спрямовані на ймовірне невстановлення судом істини у кримінальному провадженні та на уникнення обвинуваченим кримінальної відповідальності. Такі покази обвинуваченого ОСОБА_7 у наведеній частині категорично протирічать зібраним у матеріалах кримінального провадження та дослідженим у ході судового засідання доказам, а основне висновку судово-медичної експертизи № 33 від 30.03.2018 року, який ним-же не оспорювався як належний та допустимий доказ, хоча відповідне право судом обвинуваченому роз`яснювалось.

Аналіз вказаних вище зібраних та перевірених у судовому засіданні доказів, на думку колегії суддів, безперечно свідчить про те, що у діях обвинуваченого ОСОБА_7 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та що дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, при визначенні йому міри покарання суд не вбачає.

Пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 66 КК України, при визначенні йому міри покарання суд також не вбачає.

Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то на думку колегії суддів, таке призначене у відповідності до вимог ст. 65 КК України, згідно якої при призначенні покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та сукупність усіх обставин, що його характеризують, зокрема умисну форму вини, спосіб вчинення кримінального правопорушення, мотиви кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого, який свою вину не визнав, не покаявся та не відшкодував завдані ним збитки. Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, відповідно судимостей не має, на «Д» обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра КЗ Сколівської РР Львівської області «Сколівська ЦРЛ» не перебуває, є фізичною особою-підприємцем та прийшов до обгрунтованого висновку про необхідність призначити йому покарання у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді сплати штрафу.

Також колегія суддів при перевірці справи та прийнятого рішення не виявила допущених істотних порушень КПК України чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну даного вироку суду.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що даний вирок суду є законним і обґрунтованим, а тому відмовляє обвинуваченому ОСОБА_7 в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Сколівського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий :

Судді: