ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1967/19 Справа № 206/2475/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2019 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, якою відмовлено у задоволені клопотання засудженого про умовнодострокове звільнення від відбування покарання, ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду як незаконну і необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про застосування до нього ст. 81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відбуваючи покарання з 31.10.2016 року він не має жодного стягнення, позитивно характеризується, під час його перебування в ДВК №89 він сумлінно працював, має заохочення.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2019 рокувідмовлено у задоволені клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, сумлінне виконання засудженим ОСОБА_7 своїх прямих обов`язків, тобто відсутність стягнень, сумлінне виконання робіт із благоустрою, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення. Крім того, жодного доказу, який би свідчив про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та зразковим ставленням до праці довів своє виправлення, суду не представлено, до того ж сама по собі наявність заохочення з у виправній установі не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення.
Крім того, судом враховано те, що ОСОБА_7 був засуджений за злочини проти власності, неодноразово звільнявся з випробувальним терміном, обов`язки покладені на нього ст.ст. 75,76 КК України не виконав, що дає суду підстави вважати, що засуджений схильний до вчинення злочинів, належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став, а його поведінка та ставлення до праці під час відбування покарання на даний момент несе лише формальний характер.
Таким чином, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 , який просив задовольнити вимоги його апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
Так, застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, судом враховано те, що ОСОБА_7 має одне заохочення, а також те, що ОСОБА_7 був засуджений за злочини проти власності, раніше звільнявся з випробувальним терміном, обов`язки покладені на нього ст.ст. 75,76 КК України не виконав, що свідчить про відсутність належних висновків у засудженого щодо своєї поведінки, на шлях виправлення не став.
Відповідно до наявної в матеріалах справи характеристики засудженого ОСОБА_7 , засуджений за час його перебування в УВП № 4 м. Дніпро характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. Під час перебування в ДУ Дніпровська виправна колонія № 89 з 29.01.2018 року засуджений характеризується позитивно, мав 1 заохочення, стягнень не мав. За час перебування ОСОБА_7 в ДУ Ігренський виправний центр № 133, з 04.12.2018 року засуджений характеризується посередньо, заохочень та стягнень не має, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться відповідально, приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі, у реалізації програм диференційованого виховного впливу Повернення.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення.
Наявність у ОСОБА_7 лише одного заохочення за весь період відбування покарання, початок якого рахується з 27.04.2017 року, не свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення.
Також, судом першої інстанції обгрунтовано взято до уваги те, що засуджений ОСОБА_7 раніше звільнявся від призначеного покарання з випробувальним терміном, на підставі ст.75 КК України, під час якого вчинив нові умисні кримінальні правопорушення, що свідчить про відсутність належних висновків у останнього щодо своєї поведінки після його засудження з випробуванням.
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що він не має стягнень, позитивно характеризується, під час його перебування в ДВК №89 сумлінно працював, не є підставою для скасування ухвали суду, оскільки виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що останній протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2019 року залишити без задоволення.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2019 рокущодо засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4