УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2019 року

м. Київ
справа № 05-4к03
провадження № 51-5412зно19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 18 березня 2003 року за нововиявленими обставинами.
Суть питання
За вироком Апеляційного суду Сумської області від 30 серпня 2002 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді: довічного позбавлення волі за пунктами «г», «е», «ж» «і» ст. 93 Кримінального кодексу України (далі КК України) (1960 р.); позбавлення волі на строк 6 років, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч. 3 ст. 142 цього ж Кодексу; позбавлення волі на строк 4 роки за ч. 1 ст. 101 КК України (1960 р.); позбавлення волі на строк 6 років за ч. 3 ст. 117 цього Кодексу; позбавленні волі на строк 4 роки 6 місяців за ч. 2 ст. 118 КК України (1960 р.); позбавлення волі на строк 6 років за ч. 3 ст. 185 КК України (2001 р.); арешту на строк 3 місяці за ч. 3 ст. 357 цього Кодексу; позбавлення волі на строк 5 років за ч. 3 ст.186 КК України (2001 р.); арешту на строк 6 місяців за ч. 1 ст. 296 цього Кодексу; позбавлення волі на строк 2 роки за ч. 2 ст. 263 КК України (2001 р.). На підставі ст. 70 КК України (2001 р.) за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю.
Вказаним вироком також засуджено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Ухвалою Верховного Суду України від 18 березня 2003 року вирок апеляційного суду залишено без змін.
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із заявою, в якій просить переглянутивищевказануухвалу Верховного Суду України стосовно нього за нововиявленими обставинами.
На обґрунтування своїх вимог засуджений, посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини «Ніколаєнко проти України» від 15 листопада 2012 року, як на підставу перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зазначав про те, що розгляд справи Верховним Судом України за його касаційною скаргою проводився без участі захисника, чим вважає було порушено його право на захист.
Ухвалою Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_4 було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 462 КПК України і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також йому було роз`яснено, що в разі, якщо він не усуне зазначені в ухвалі недоліки, в установлений строк, його заява буде повернута.
На виконання ухвали Верховного Суду засуджений ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції із заявою, в якій наводить аналогічні доводи його попередній заяві.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 462 КПК України визначені вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Залишаючи заяву засудженого без руху, Верховний Суд в ухвалі від 30 жовтня 2019 року встановив, що вона подана без додержання пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України, згідно з якими у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі і не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.
Верховний Суд зауважив на тому, що заява ОСОБА_4 не містила обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, вичерпний перелік, яких зазначено у ч. 2 ст. 459 КПК України. При цьому зазначалось про те, що засуджений не навів доводів, стосовно того, що зазначені ним обставини не були відомі Верховному Суду України при постановлені ухвали стосовно нього.
Також було вказано, що заява ОСОБА_4 не містить конкретного прохання з огляду на повноваження суду за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, визначеними положеннями ст. 467 КПК України.
Перевіривши повторно подану заяву, Верховний Суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_4 указані в ухвалі від 30 жовтня 2019 року недоліки не усунув, вимог ст. 462 КПК України знову не дотримався.
Так, Верховний Суд повторно зазначає, що відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.
Порядок провадження за нововиявленими обставинами передбачено главою 34 КПК України.
Нововиявлені обставини це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, юридичні факти, що перебувають в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні і спростовують, через їх невідомість й істотність, висновки, які містяться у вироку чи ухвалі, що набрали законної сили, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.
Виходячи з системного аналізу змісту глави 34 КПК України у сукупності із загальними засадами кримінального провадження перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи у звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлено обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.
Вичерпний перелік обставин, які можуть бити визнані нововиявленими, зазначено у ч. 2 ст. 459 КПК України.
Однак, ОСОБА_4 при повторному зверненні до Верховного Суду, всупереч наведеним вимогам закону, в своїй заяві так і не навів обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, а його посилання на рішення Європейського суду з прав людини «Ніколаєнко проти України» від 15 листопада 2012 року, як на таку обставину, Верховний Суд вважає безпідставним, з огляду на положення ч. 2 ст. 459 КПК України.
Також заява ОСОБА_4 повторно не містить вимог до касаційного суду, які б узгоджувалися з його повноваженнями за наслідками розгляду кримінального провадження за нововиявленими обставинами, з огляду на положення ст. 467 КПК України.
Згідно із ч. 3 ст. 464 КПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яку не оформлено згідно з вимогами ст. 462 цього Кодексу, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 КПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху.
Враховуючи викладене, оскільки засуджений ОСОБА_4 не усунув недоліки заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, залишену без руху, Верховний Суд на підставі ч. 3 ст. 464, п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, вважає за необхідне повернути його заяву з усіма доданими до неї матеріалами.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Повернути заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 18 березня 2003 року за нововиявленими обставинами, з усіма доданими до неї матеріалами повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3