Віньковецький районний суд Хмельницької області
Єдиний унікальний номер № 678/884/19
Провадження № 1-кп/670/114/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2019 року смт. Віньківці
Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000180 від 04.07.2019 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

- 09.06. 1994 року Летичівським районним судом за ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 215-3 КК України до 2 років виправних робіт;

- 21.11. 1994 року Летичівським районним судом за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 25.07. 1997 року Летичівським районним судом за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 213, ст. 42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна;

- 25.05.2001 року Летичівським районним судом за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 196-1, ст. 42 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 11.05.2006 року Летичівським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 4 місяців позбавлення волі;

- 03.12.2008 року Летичівським районним судом за ч. 2 ст. 190 КК України до 5 років обмеження волі,на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 3 роки;

- 24.11. 2009 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70, ст. 71, 72 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла;

ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 04.11.2016 року звільнений умовно-достроково строком на 4 місяці 21 день;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 04.07.2019 року, близько 10 години, перебуваючи у житловому будинку, що знаходиться по АДРЕСА_2 , на столі спальної кімнати виявив належний ОСОБА_5 мобільний телефон «Хіаоmі Rеdmі Note 6 Рrо», який вирішив викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, переслідуючи корисливий мотив, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння і свідомо бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_4 взяв із столу мобільний телефон «Хіаоmі Rеdmі Note 6 Рrо», чорного кольору, вартістю 3733,02 грн, з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» вартістю 50 грн та сім-карткою мобільного оператора «Lifecell» вартістю 50 грн, який належить ОСОБА_5 , після чого пішов з місця події, і таким чином таємно його викрав, спричинивши потерпілому майнову шкоду на загальну суму 3833,02 грн.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому злочині за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся.

Показав, що на початку літа 2019 року разом із ОСОБА_5 прийшов до спільного знайомого ОСОБА_6 , який проживає в АДРЕСА_2 . Згодом ОСОБА_7 поїхав у справах, а ОСОБА_8 ліг спати. Побачивши, що останній, відвернувшись до стіни, заснув, ОСОБА_9 вирішив вкрасти його телефон, який ОСОБА_8 залишив на столі. Того ж дня викрадений телефон обвинувачений здав у ломбард приблизно за 600 гривень, які в подальшому витратив на власні потреби.

Згідно показань потерпілого ОСОБА_5 , 04.07.2019 року він знаходився у будинку ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 , та разом із ним у будинку перебував обвинувачений. Оскільки ОСОБА_8 втомився, то ліг спати. Перед цим свій телефон він поклав на столі у спальній кімнаті, а коли через деякий час проснувся, то ОСОБА_9 у будинку вже був відсутній, і телефону на столі теж не було. Він пішов до обвинуваченого, попросив повернути вкрадений телефон, а коли ОСОБА_9 відмовився, то повідомив про крадіжку у поліцію. На теперішній час жодних претензій до обвинуваченого потерпілий не має, оскільки вони між собою примирились, і працівники поліції повернули йому вкрадений телефон.

Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини в апеляційному порядку, вислухавши думку прокурора, потерпілого та обвинуваченого, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, що його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Таким чином у судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , що виразилось у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, мало місце і органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України.

Обвинувачений винний у скоєнні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості злочину, суд повинен виходити із всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів.

Так, обвинувачений у скоєному щиро розкаявся, що виразилось у повному визнанні ним своєї вини у вчиненому злочині, критичному відношенні до скоєного та готовності нести покарання, активно сприяв розкриттю злочину шляхом добровільної допомоги органу досудового розслідування у з`ясуванні обставин його скоєння, заподіяна злочином шкода усунута шляхом повернення викраденого майна потерпілому, що суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно довідок Летичівської ЦРЛ, на обліку у нарколога та психіатра обвинувачений не перебуває.

Відповідно до довідки Летичівської селищної ради № 1922 від 10.07.2019 року, за місцем проживання компрометуючих даних на ОСОБА_4 немає.

Водночас суд бере до уваги, що ОСОБА_9 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, належних висновків не зробив, та в період не погашеної та не знятої судимості вчинив новий умисний корисливий злочин, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність, і небажання ставати на шлях виправлення.

Тому, на думку суду, виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим йому слід призначити покарання у виді арешту на строк та в межах санкції статті, за якою він засуджується, що буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів у вказаному конкретному випадку.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, процесуальні витрати належить стягнути із обвинуваченого.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 370, 373-374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді чотирьох місяців арешту.

Строк відбуття покарання обвинуваченому слід рахувати з моменту приведення вироку суду до виконання.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь Державного бюджету 942,06 гривень судових витрат за проведення судової товарознавчої експертизи.

Речові докази: мобільний телефон «Хіаоmі Rеdmі Note 6 Рrо» із двома СІМ-картами мобільних операторів «Київстар» та «Lifecell», який передано на зберігання ОСОБА_5 , повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок суду може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Віньковецький районний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1