Справа №705/3184/17
1-кп/705/167/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2019 Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Йосипівка Ульяновського району, Кіровоградської області, громадянина України, працюючого викладачем Благовіщенського професійного ліцею Кіровоградської області, на утриманні має одну малолітню дитину ОСОБА_6 , 2008 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 18.12.2015 року близько 17 години 25 хвилин на 236 км + 990 м автодороги Київ-Одеса, поблизу с. Ладижинка Уманського району Черкаської області, керуючи автомобілем «DADI SHUTTLE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаюсь в напрямку м. Одеси в порушення вимог п.п. 2.3 б), 12.3 Правил дорожнього руху України, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, у момент виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка знаходилася на смузі руху автомобіля «DADI SHUTTLE», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 .

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці пригоди.

Порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля «DADI SHUTTLE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , а саме вимог п.п. 12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до висновку судової авто технічної експертизи № 4/1435 від 25.07.2017 року, знаходиться у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у виді спричинення смерті потерпілій ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив, що керуючи транспортним засобом 18 грудня 2015 року скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка внаслідок цього померла. У вчиненому щиро кається, розуміє тяжкість вчиненого, усі витрати пов`язані з похованням потерпілої від дорожньо-транспортної пригоди взяв на себе.

Оскільки обвинувачений щиро кається у вчиненому злочині, дав свідчення у яких повністю визнає свою вину, та не оспорює фактичні обставини справи, враховуючи думку прокурора, який вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку обвинуваченого, який не заперечує проти вказаного порядку розгляду справи, та з`ясувавши, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності його позиції, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 , що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що вина обвинуваченого доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

При вирішенні питання щодо призначення ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Так, судом враховано особу ОСОБА_4 , який є особою раніше не судимою (а.с. 50); за місцем роботи та проживання характеризується позитивно (а.с. 51, 53); на обліку лікаря-нарколога не перебуває (а.с. 55); має на утриманні неповнолітню дитину (а.с. 57).
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, тому суд прийшов до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде покарання в межах санкції ч. 2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заявили клопотання про звільнення обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки на день набрання чинності цим Законом останній має на утриманні малолітню дитину.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення клопотання про застосування відносно обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ст. 85 КК України, ст. 15 Закону України «Про амністію у 2016 році», на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від відбування основного і додаткового покарань, призначеного судом, крім конфіскації майна.
Відповідно до вимог п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07 вересня 2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 57), вперше вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив до 07 вересня 2017 р., тобто до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обставини, передбачені ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_4 , судом не встановлені, тому ОСОБА_4 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Враховуючи наведене а також те, що ЗУ «Про амністію у 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення його від призначеного покарання, суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 цього Закону задовольнити.
У вказаному кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся.

Процесуальними витратами у вказаному кримінальному провадженні є витрати на залучення експертів, які склали в загальному 1405,36 грн., оскільки такі здійсненні на отримання висновків експертиз, що лягли в основу обвинувачення, а тому підлягають стягненню з обвинуваченого.
Речові докази визначити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 85, 86 КК України, ст. 3 ЗУ «Про застосування амністії в України», п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання в виді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 роки.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування основного та додаткового покарань за цим вироком.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не застосовувалася.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, розміром 1405,36 грн.

Речові докази: автомобіль «DADI SHUTTLE», реєстраційний номер НОМЕР_1 НОМЕР_3 , уламки кузова, повернуто власнику ОСОБА_4 , за належністю; речі трупа, що зберігаються в кімнаті речових доказів Уманського РВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1