Дата документу 05.11.2019 Справа № 333/2145/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-кп/807/774/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 333/2145/18Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.185 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001242, № 0001004, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2018 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Новодніпровка Кам`янко-Дніпровського району Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 27 серпня 2010 року Кам`янко-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки;

- 10 грудня 2010 року Кам`янко-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 26 вересня 2012 року Кам`янко-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

- 13 вересня 2016 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; звільнений з місць позбавлення волі 24 липня 2017 року після відбування покарання;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, рахуючи строк покарання з 19 квітня 2018 року.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили ухвалено залишити тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 286 грн.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 31 березня 2018 року приблизно о 6 год. ОСОБА_7 , знаходячись у житловому приміщенні домоволодіння АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що ОСОБА_9 , який мешкав у цьому приміщенні, спав, з корисливих мотивів, повторно, умисно, таємно викрав телевізор «LG» вартістю 500 грн., який належав потерпілій ОСОБА_10 .

Того ж дня, 31 березня 2018 року приблизно о 7 год. ОСОБА_7 повернувся до того ж житлового приміщення, та скориставшись тим, що ОСОБА_9 , який мешкав у цьому приміщенні, спав, з корисливих мотивів, повторно, умисно, таємно викрав масляний радіатор «Korting KOH510-LG» вартістю 510 грн., який належав потерпілій ОСОБА_10 .

Крім того, ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, при наступних обставинах.

19 квітня 2018 року приблизно о 13 год. 30 хв. ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні кафе «Паровоз» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, 2, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаться ніким не поміченими, викрав з кишені потерпілого ОСОБА_11 мобільний телефон марки «NOMI» модель «і580», в корпусі чорного кольору, ИМЕИ № 1 НОМЕР_1 ; ИМЕИ № 2 НОМЕР_2 , вартістю 700 грн., в якому була встановлена сім-карта оператора мобільного зв`язку «Лайф» № НОМЕР_3 , яка для потерпілого матеріальної цінності не становить. Після чого, ОСОБА_7 покинув місце скоєння злочину разом з викраденим майном. Протиправними діями ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_11 було спричинено майнову шкоду на загальну суму 700 грн.

Вказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідуванні кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Проаналізувавши сукупність наведених доказів, суд прийшов до переконання, що вони не доводять поза розумним сумнівом вину ОСОБА_7 у вчиненні таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_11 , в зв`язку з чим вказаний епізод суд виключив із обвинувачення.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить переглянути кримінальне провадження стосовно нього та замінити йому покарання на інше, не пов`язане з позбавленням волі, у зв`язку з тим, що він щиросердно розкаявся, співпрацював зі слідством, потерпілим позов не заявлявся, претензії відсутні.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого, зокрема і в останньому слові, та його захисника, які прохали задовольнити апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікація дій останнього, встановлені і вказані обставини у вироку, ґрунтуються на обставинах, які сторонами провадження не оспорюються, тому, у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за епізодом щодо потерпілої ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 185 КК України.

Порушень ст. 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, зазначеного у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, особу винного, обставини справи, дані, які характеризують його особу. Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 не працює, раніше неодноразово судимий, вчинив злочин середньої тяжкості.

Встановлені судом першої інстанції відомості про особу обвинуваченого, на думку колегії суддів, навіть з урахуванням доводів обвинуваченого, наведених в апеляційній скарзі, не знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.

Покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України судом було призначено в межах, передбачених санкцією цієї статті, і підстав вважати його надто суворим, колегія суддів не знаходить.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно того, що він щиросердно розкаявся, співпрацював зі слідством, потерпілим позов не заявлявся та претензії відсутні, не є достатніми, для того, щоб вважати їх безумовними підставами для пом`якшення покарання, а саме покарання вважати явно несправедливим внаслідок суворості.

Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 по зазначених у ній доводах, а відтак і відсутні підстави для зміни судового рішення і пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, або порушень, які є безумовною підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4