Провадження № 1-кп/127/750/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2019 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі колегії

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0002203 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу вимог ст.. 89 КК України раніше не судимого;

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу вимог ст.. 89 КК України раніше не судимого;

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за наступних обставин. 29.05.2018 року близько 21:00 год. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном, вступили в попередню змову та прийшли до домоволодіння ОСОБА_10 , що розташоване за адресою АДРЕСА_3 . Діючи відповідно до узгодженого плану, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 без дозволу зайшли на територію домоволодіння та, відкривши двері, проникли в середину будинку. Опинившись в житловій кімнаті будинку, ОСОБА_8 побачив малознайомого йому ОСОБА_11 . Реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_8 почав вимагати в ОСОБА_11 грошові кошти, на що останній відмовив. Продовжуючи свої дії, ОСОБА_8 , перебуваючи позаду потерпілого, ліктьовим суглобом правої руки схопив ОСОБА_11 за шию, шляхом ривка потягнув його на ліжко та утримував його стискаючи шию. Таким чином ОСОБА_8 , шляхом стискання шиї ОСОБА_11 та висловлюючи словесні погрози фізичною розправою, створив реальну загрозу життю та здоров`ю останнього, внаслідок чого ОСОБА_11 , усвідомлюючи загрозу для свого життя та здоров`я не чинив опору, що зумовило безперешкодному заволодінню його майном.

В цей час ОСОБА_9 , діючи згідно з попередньо узгодженим планом, усвідомлюючи що ОСОБА_8 створено умови для безперешкодного заволодіння чужим майном, відкрито для ОСОБА_11 , взяв зі столу ноутбук марки «Asus», моделі «Х54Н», навушники марки «Sony», комп`ютерну мишку невідомого виробництва, та положив їх до полімерного пакету. Після цього, і ОСОБА_8 , помітивши, що ОСОБА_9 заволодів вищеперерахованими речами, відпустив ОСОБА_11 та, погрожуючи фізичною розправою, змусив останнього дістати з кишені грошові кошти у сумі чотирнадцять гривень, та забрав їх.

Заволодівши майном та грошовими коштами ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зникли та розпорядилися майном потерпілого на власний розсуд.

Відповідно до висновку експерта № 3574/18-21 від 27.06.2018 року, вартість ноутбука марки «Asus», моделі «Х54Н» становить 3757 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 завдали потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 3771 грн.

Такі дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 досудовим слідством кваліфіковані за ч. 3 ст. 187 КК України, як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням у житло.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину при зазначених вище обставинах не визнав, надав суду наступні показання. Того дня він та ОСОБА_9 гуляли разом, випили по пляшці пива. Потім він запропонував зайти в гості до його друга ОСОБА_12 , якого він знає з дитинства. Прийшовши до помешкання останнього, він побачив, що двері будинку привідчинені та постукав. До них вийшов ОСОБА_11 та повідомив, що ОСОБА_13 немає. Він запитав чи можна зачекати на ОСОБА_13 , зайшов в кімнату та присів біля ОСОБА_11 , який в той час грав гру на комп`ютері. В будинок разом з ним зайшов ОСОБА_9 .

Він запитав у ОСОБА_11 чи є в нього гроші, на що останній повідомив, що можливо в кишені куртки є. На той час він знав, що в ОСОБА_9 були гроші, однак скільки саме йому відомо не було, тому він запитав потерпілого, чи може він додати своїх грошей, щоб їм вистачило на купівлю пива. Потерпілий знайшов чотирнадцять гривень та віддав їх йому. Потім він запитав ОСОБА_11 чи можна взяти його ноутбук на тиждень, щоб пограти, однак потерпілий не дозволив йому.

Через деякий час у них виник конфлікт з приводу гри, в яку грав ОСОБА_11 . Він підказував останньому, як правильно грати, на що потерпілий почав йому грубити, говорив йому погані слова. Тоді він штовхнув ОСОБА_11 , взяв правою рукою за плече, вони разом упали на диван, і він одразу відпустив потерпілого.

В подальшому потерпілий дозволив йому взяти ноутбук, і вони вийшли з будинку. Коли він виходив, то сказав ОСОБА_11 , щоб той не говорив ОСОБА_13 про те, що вони взяли на тиждень його ноутбук. В будинку вони перебували протягом 20 хвилин.

Після цього вони зайшли до знайомої, де залишили ноутбук, щоб він зарядився, а самі пішли в магазин по пиво. Коли вони вийшли з магазину, то зустріли п`ятьох хлопців, серед яких був потерпілий та ОСОБА_14 . Останні вимагали віддати потерпілому ноутбук. Оскільки потерпілий був з чотирма хлопцями, він злякався, тому не віддав ноутбук, а сказав викликати поліцію, щоб все було законно. Спочатку він не розповідав працівникам поліції правду, оскільки не хотів, щоб про це дізнався ОСОБА_15 . При його затриманні працівники поліції проводили його огляд та вилучили в нього гроші.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину при зазначених вище обставинах не визнав, надав суду наступні показання. Того дня, коли він перебував вдома, до нього прийшов ОСОБА_8 та вони разом пішли в магазин. Потім ОСОБА_8 запропонував піти до його друга. Коли вони прийшли до будинку, то двері були привідчинені. ОСОБА_8 постукав, хтось з будинку гукнув «Так» і ОСОБА_8 зайшов в середину, а він залишився чекати на вулиці. Через деякий час ОСОБА_8 його покликав, і він зайшов у будинок. Таким чином, потерпілий дозволив їм зайти в будинок, незаконно вони в нього не проникали.

В кімнаті він побачив ОСОБА_11 , якого раніше не знав. ОСОБА_8 сидів на дивані та розмовляв з потерпілим, а він сидів на табуретці біля дверей. Далі вони всі втрьох виходили на вулицю покурити.

Він чув як ОСОБА_8 попросив у потерпілого ноутбук, а останній відмовив йому нецензурною лайкою. Між ними виникла сварка, в якій він участі не приймав. ОСОБА_8 штовхнув потерпілого рукою в груди, від чого останній ліг.

В подальшому ОСОБА_8 взяв ноутбук потерпілого, останній провів їх, і вони вийшли. При цьому ОСОБА_8 запевнив, що ноутбук вони повернуть. В дверях ОСОБА_8 сказав, щоб потерпілий нікому не розповідав, про те, що відбулося.

Далі вони пішли до знайомої, щоб перевірити чи працює ноутбук. На вулиці вони зустріли ОСОБА_16 , останній запитував їх про ноутбук, однак вони заперечували, що брали його.

У нього з ОСОБА_8 не було змови, направленої на заволодіння майном потерпілого.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 надав суду наступні показання. На той час він проживав у будинку ОСОБА_10 . Одного разу до ОСОБА_13 приходив ОСОБА_8 , він познайомився з останнім. ОСОБА_14 представив йому ОСОБА_17 , як давнього знайомого.

Приблизно через тиждень після цього близько 20 години, коли він грав на своєму комп`ютері, в будинок зайшов ОСОБА_8 . При цьому він дозволяв ОСОБА_8 зайти в його кімнату. Останній запитав чи є ОСОБА_10 , а він відповів, що ОСОБА_13 гуляє з дівчиною, і він може зателефонувати до нього, повідомити, щоб він прийшов. ОСОБА_8 сказав, що не потрібно цього робити, і в цей момент на вході з`явився ОСОБА_9 , якого він раніше не знав. ОСОБА_8 присів поряд з ним на диван та запитав чи є у нього гроші, на що він відповів, що немає. ОСОБА_8 сказав йому, що в нього мають бути гроші, оскільки він нещодавно приїхав з села. Він відповів, що має чотирнадцять гривень, тоді ОСОБА_8 схопив його ліктем лівої руки за шию та притис до дивана. Коли ОСОБА_8 притискав його шию, він не був зляканий, а був здивований. ОСОБА_8 стискав його шию зігнутою рукою, однак він не задихався. Ударів йому ніхто не наносив, тілесних ушкоджень у нього не було. Після цього він віддав ОСОБА_8 чотирнадцять гривень, які витяг з кишені штанів, що висіли на шафі. Далі ОСОБА_8 запитав чий ноутбук та він відповів, що його. Тоді ОСОБА_8 запитав, чи може він дати йому ноутбук на тиждень, щоб він міг пограти, однак він не дозволив. Тоді ОСОБА_8 сказав ОСОБА_9 , щоб той забрав ноутбук. На це ОСОБА_9 підійшов, взяв ноутбук та поклав його в пакет. Після цього ОСОБА_8 наказав йому нікому не розповідати про те, що відбулося, говорив сказати ОСОБА_13 , що це хтось інший забрав ноутбук. Інакше, ОСОБА_8 прийде і поб`є його. Також ОСОБА_8 сказав, що вони повернуть йому ноутбук через тиждень.

Коли хлопці пішли, то він подзвонив до ОСОБА_10 і розповів, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 забрали його ноутбук. Спочатку ОСОБА_13 не повірив, а потім пішов шукати ОСОБА_8 . Він не пішов разом з ОСОБА_18 , оскільки боявся, що на нього будуть чинити тиск. Через деякий час до нього зателефонував ОСОБА_14 та попросив прийти. Коли він прийшов, то побачив ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які заперечували, що брали в нього ноутбук. ОСОБА_14 просив хлопців повідомити, в який ломбард вони здали ноутбук, щоб вони змогли його викупити самостійно. Однак обвинувачені нічого їм не повідомили. На той час хлопці уже були в стані сп`яніння.

Його лякало те, що до його помешкання прийшли двоє незнайомих чоловіків у пізній час, він боявся, що вони його поб`ють. Коли ОСОБА_8 стискав його шию він не боявся за своє життя, а лише думав, що його можуть побити. Він тоді не думав про те, що його можуть вбити. Дії обвинувачених він не сприймав як такі, що загрожують його життю.

На даний час шкоду йому відшкодувала сестра ОСОБА_8 .

В подальшому потерпілий дещо змінив свої показання та стверджував, що він не дозволяв заходити в будинок ані ОСОБА_8 , ані ОСОБА_9 , разом з тим він не виганяв їх. Також потерпілий стверджував, що коли ОСОБА_19 схопив його за шию загибом руки в лікті, вони разом впали на диван, він злякався за своє життя та здоров`я. Подальші погрози ОСОБА_8 фізичної розправи він сприймав реально, боявся, що той його поб`є.

В судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_20 , яка надала суду наступні показання. Вона товаришує з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Одного вечора близько 21-22 години до неї прийшли ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та попросили поставити на зарядку ноутбук. Пакет з ноутбуком був у руках ОСОБА_8 . Обвинувачені повідомили їй, що взяли ноутбук, щоб покористуватися ним, подивитися фільми. Після цього хлопці віддали їй ноутбук та пішли. При цьому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були в стані сп`яніння, веселі та збуджені.

Вона підключила ноутбук до мережі, а через деякий час вона помітила, що ноутбук не заряджається. Тоді вона положила ноутбук у пакет і винесла його на подвір`я, для того, щоб обвинувачені могли забрати його, не розбудивши її дітей. В пакеті також знаходилися навушники та комп`ютерна мишка.

Вранці до неї приїхали працівники поліції разом з ОСОБА_9 та вилучили ноутбук, який на той час знаходився на вулиці під шифером. Вона під час вилучення присутньою не була, лише вказала де знаходився ноутбук та пішла до хати.

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_10 , який надав суду наступні показання. Він знає ОСОБА_8 це його друг. Потерпілий ОСОБА_11 його одногрупник. ОСОБА_9 він не знає.

За тиждень чи два до даної події ОСОБА_8 приходив до нього додому. Тоді він познайомив ОСОБА_11 з ОСОБА_8 , представивши останнього як свого друга.

До його будинку можна пройти через подвір`я, хвіртка не зачиняється. Двері в його будинок зачиняються, та в той вечір двері були зачинені.

На передодні події злочину ОСОБА_8 не телефонував до нього, про зустріч вони не домовлялися.

В той вечір він гуляв зі своєю дівчиною. В якийсь момент ОСОБА_11 написав повідомлення на телефон його дівчини з запитанням «де ти?». Він відписав йому повідомлення, запитавши «що трапилося?». Коли він повернувся додому, то побачив ОСОБА_11 за будинком. Останній був дуже зляканий, не хотів сам залишатися вдома. Зі слів ОСОБА_11 він знає, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 погрожували йому, душили його, обіцяли порізати та забрали в нього ноутбук. При цьому хлопці обіцяли потім віддати потерпілому ноутбук. Також ОСОБА_11 розповідав, що хлопці стукали в двері та запитували, де він. Потерпілий відповів, що його немає, а ОСОБА_8 попросив їх впустити. Після цього ОСОБА_11 відчинив двері, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зайшли в будинок, кинули його на ліжко і почали придушувати.

Він пішов до ОСОБА_8 додому, де була бабуся останнього. ОСОБА_8 вдома не було. Далі він пішов у місце, де часто буває ОСОБА_8 . Там він зустрів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , останні заперечували, що забрали ноутбук у потерпілого. Тоді він зателефонував до ОСОБА_11 та попросив його прийти. Потерпілий прийшов та просив обвинувачених повернути йому ноутбук, або повідомити, в який ломбард вони його здали, щоб самостійно викупити. Однак ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не зізналися їм у скоєному, тому вони викликали поліцію.

В подальшому ОСОБА_8 щось говорив про те, що віддав ноутбук своїй знайомій, яка дала їм гроші на випивку.

В судовому засіданні були досліджені документи, надані сторонами кримінального провадження, а саме:

- витяг з кримінального провадження;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.05.2018 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_11 просить вжити заходи до малознайомого йому чоловіка на ім`я ОСОБА_21 , який 29.05.2018 року близько 21 год. проник до його помешкання та відкрито шляхом вільного доступу заволодів його ноутбуком та грішми в сумі 14 гривень;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.05.2018 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_11 просить вжити заходи до малознайомого йому чоловіка на ім`я ОСОБА_21 та незнайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_22 , які 29.05.2018 року близько 21 години проникли до його помешкання та шляхом застосування фізичного насильства, що виразилося в удушенні, утриманні та словесних погрозах фізичною розправою, заволоділи його ноутбуком та грішми в сумі 14 грн.;

- заява ОСОБА_9 від 30.05.2018 року;

- протокол огляду місця події від 30.05.2018 року, згідно якого проводився огляд особистих речей ОСОБА_9 . Під час даного огляду було вилучено ноутбук марки «Asus». При цьому ОСОБА_9 пояснював, що він разом з ОСОБА_8 викрав даний ноутбук у ОСОБА_11 за місцем проживання останнього;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.05.2018 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_11 впізнає чоловіка на фото № 1, як ОСОБА_21 , який стискав його шию, поки інший чоловік забрав його ноутбук, а потім змусив віддати йому 14 гривень;

- довідка до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.05.2018 року, згідно якої на фото № 1 зображений ОСОБА_8 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.05.2018 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_11 впізнає чоловіка на фото № 2, як того, який заволодів його ноутбуком;

- довідка до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.05.2018 року, згідно якої на фото № 2 зображений ОСОБА_9 ;

- протокол проведення слідчого експерименту від 15.06.2018 року за участю ОСОБА_8 , під час якого останній відмовився надавати показання;

- протокол проведення слідчого експерименту від 15.06.2018 року за участю ОСОБА_9 , під час якого останній відмовився надавати показання;

- протокол проведення слідчого експерименту від 15.06.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_11 . В судовому засіданні було переглянуто відеозапис вказаної слідчої дії, на якому відображено як потерпілий розповідав про події, які відбувалися 30.05.2018 року та показував на місцевості, як саме відбувалися дані події, а саме обставини за яких ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заволоділи його майном;

- ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21.06.23018 року;

- висновок експерта № 3573/18-21 від 27.06.2018 року, згідно якого ринкова вартість ноутбука марки «Asus», моделі «Х54Н» станом на момент проведення експертизи становить 3757 грн.;

Оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до постанови ПВСУ № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочин проти власності», під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Небезпечне для життя чи здоров`я насильство (ст. 187 КК України) це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які призвели до вказаних наслідків, але не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, тощо.

Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, інше приміщення чи сховище, суди повинні мати на увазі таке.

Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.

В судовому засіданні встановлено, що 29.05.2018 року близько 21:00 год. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , прийшли до домоволодіння ОСОБА_10 , що розташоване за адресою АДРЕСА_3 , зайшли на територію домоволодіння та, відкривши двері, увійшли в середину будинку. Опинившись в житловій кімнаті будинку, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 побачили малознайомого ОСОБА_19 та незнайомого ОСОБА_9 . ОСОБА_11 та в цей час в них виник умисел на відкрите заволодіння чужим майном. Реалізовуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_8 почав вимагати в ОСОБА_11 грошові кошти, на що останній відмовив. Тоді ОСОБА_8 , перебуваючи позаду потерпілого, ліктьовим суглобом правої руки схопив ОСОБА_11 за шию, від чого вони разом впали на диван, таким чином подолавши волю потерпілого до опору, притиснув та відпустив. Потерпілий ОСОБА_11 , злякавшись за своє здоров`я, розуміючи, що ОСОБА_19 та ОСОБА_9 значно переважають його по силі, віддав належні йому гроші, які були в кишені його куртки в сумі 14 грн.

Далі ОСОБА_8 спитав, кому належить ноутбук, що лежав на столі, на що ОСОБА_11 відповів, що ноутбук його. На прохання ОСОБА_8 дати їм цей ноутбук на тиждень покористуватися, потерпілий відповів відмовою, однак незважаючи на це ОСОБА_8 наказав ОСОБА_9 зібрати ноутбук в пакет.

ОСОБА_9 , реалізовуючи спільний умисел на відкрите заволодіння чужим майном, діючи узгоджено з ОСОБА_8 , та усвідомлюючи, що останнім створено умови для безперешкодного заволодіння чужим майном, відкрито для ОСОБА_11 , взяв зі столу ноутбук марки «Asus», моделі «Х54Н», навушники марки «Sony», комп`ютерну мишку невідомого виробництва, та поклав їх до полімерного пакету. Після цього, ОСОБА_8 , помітивши, що ОСОБА_9 заволодів вищеперерахованими речами, відпустив ОСОБА_11 та, погрожуючи фізичною розправою в разі, якщо він комусь розповість про їхні дії, разом з ОСОБА_9 залишили будинок.

Заволодівши майном та грошовими коштами ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зникли та розпорядилися майном потерпілого на власний розсуд.

Відповідно до висновку експерта № 3574/18-21 від 27.06.2018 року, вартість ноутбука марки «Asus», моделі «Х54Н» становить 3757 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 завдали потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 3771 грн.

Встановивши вказані обставини вчинення злочину, суд виходив з показань обвинувачених ОСОБА_19 та ОСОБА_9 , які стверджували, що двері в будинок були відчинені, тобто не зачинені на замок, і вони безперешкодно зайшли у будинок, в який раніше ОСОБА_8 заходив, оскільки був добре знайомий з власником помешкання ОСОБА_10 . Разом з тим потерпілий ОСОБА_11 свої показання неодноразово змінював, при цьому жодного разу не стверджував, що він забороняв обвинуваченим заходити у будинок, чи у його кімнату, навпаки, пропонував подзвонити ОСОБА_10 та повідомити, що хлопці його чекають.

Свідок ОСОБА_10 повідомив, що в той день двері в будинок були зачинені, при цьому його самого вдома не було, а відтак він не міг знати про це достеменно. Далі його показання щодо обставин перебування в будинку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є по суті показаннями з чужих слів, тому суд не може брати їх до уваги, оскільки всі учасники події були безпосередньо допитані в судовому засіданні, і суд, виходячи із принципу безпосередності дослідження показань, враховує показання самого потерпілого ОСОБА_11 та обвинувачених, даних в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_10 також повідомляв, що він не домовлявся в той день з ОСОБА_8 про зустріч. Таким чином ОСОБА_8 не міг точно знати, що ОСОБА_10 немає вдома.

За наведених обставин, суд дійшов переконання, що обвинувачення не довело поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 протиправно проникли у будинок з метою заволодіння чужим майном.

В обвинуваченні, висунутому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не описано умислу на вчинення розбою, тобто нападу, а також об`єктивної сторони цього злочину.

Само по собі застосування насильства до потерпілого не утворює складу розбою, оскільки при розбої насильство має бути небезпечним для життя чи здоров`я особи, що зазнала нападу, тобто потерпілого. В даному випадку потерпілий ОСОБА_11 спочатку стверджував, що він під час захоплення його шиї ліктем ОСОБА_8 не злякався, а здивувався. В подальшому він стверджував, що злякався, що його поб`ють, однак за життя своє не боявся. Майно своє віддав під загрозою фізичного насильства та під погрозами застосувати таке насильство.

Суд вважає, жодним доказом не доведено, що насильство, яке було застосовано до потерпілого було небезпечним для його життя. Оскільки само по собі душення шиї може вважатися насильством, небезпечним для життя та здоров`я, коли потерпілий усвідомлює, що внаслідок такого душення він може померти. В даному випадку такого усвідомлення в потерпілого не було, він повідомив, що ОСОБА_8 придушив його за шию ліктем та тримав не довго, він після цього не мав проблем з диханням, жодних тілесних ушкоджень на його тілі не було.

Суд вважає, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під час вчинення злочину діяли спільно, узгоджено, кожен розумів, які дій має вчинити він сам, а які спільник. Такі дії в науці кримінального права мають назву конклюдентних і свідчать про наявність змови на вчинення злочину, яка може не бути словесною. Про наявність такої змови свідчить і поведінка ОСОБА_8 та ОСОБА_9 безпосередньо після вчинення злочину, коли вони виходили із будинку, погрожуючи фізичною розправою, в разі якщо потерпілий повідомить будь-кому про їх вчинок, а також, під час їх зустрічі з Домбровським та потерпілим, коли вони заперечували заволодіння ноутбуком.

За таких обставин суд кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, та з погрозою застосування такого насильства, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, та з погрозою застосування такого насильства, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.

Зокрема судом враховано, що ОСОБА_8 в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання компрометуючих даних не надходило.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.

За таких обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 не можливе без ізоляції його від суспільства, тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Також суд вважає, що ОСОБА_8 слід зарахувати в строк відбування покарання термін перебування під вартою, врахувавши положення ч. 5 ст. 72 КК України.

З метою забезпечення виконання вироку суду, суд вважає за необхідне залишити без змін запобіжний захід ОСОБА_8 до набуття вироком законної сили.

Також судом враховано, що ОСОБА_9 в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено.

За таких обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_9 не можливе без ізоляції його від суспільства, тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Також суд вважає, що ОСОБА_9 слід зарахувати в строк відбування покарання термін перебування під вартою, врахувавши положення ч. 5 ст. 72 КК України.

З метою забезпечення виконання вироку суду, суд вважає за необхідне залишити без змін запобіжний захід ОСОБА_9 до набуття вироком законної сили.

Суд вважає, що речові докази у кримінальному провадженні, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження у прокурора слід залишити там же, а ті які зберігаються в камері зберігання речових доказів Вінницького ВП ГУ НП у Вінницькій області, слід повернути потерпілому, скасувавши накладений на них арешт. Процесуальні витрати по проведенню експертизи слід стягнути з обвинувачених в рівних долях, оскільки вони були зумовлені розслідуванням вчиненого ними злочину.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України та ст. 65 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді п`яти років шести місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання, тобто з 30.05.2018 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальну провадженні з моменту затримання 30.05.2018 року до набуття вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді п`яти років шести місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання, тобто з 30.05.2018 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_9 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальну провадженні з моменту затримання 30.05.2018 року до набуття вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Стягнути в рівних долях з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 процесуальні витрати по проведенню експертизи в сумі чотириста двадцять дев`ять гривень на користь держави.

Арешти, накладені ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 31.05.2018 року та 01.06.2018 року на майно, скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: грошові кошти в сумі 21 грн. та мобільний телефон марки «Нокіа» моделі «1110» чорно-білого кольору з сім картою оператора «Лайф», які зберігаються при матеріалах кримінального провадження у прокурора повернути ОСОБА_8 ; ноутбук марки «Asus», моделі «Х54Н», чорного кольору та зарядний пристрій, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Лівобережного відділення поліції Вінницького ВП ГУ НП у Вінницькій області повернути потерпілому ОСОБА_11 .

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Судді :