йСправа № 304/1378/19 Провадження № 1-кп/304/221/2019
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2019 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000199 від 08 травня 2019 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сілет Народної Республіки Бангладеш, мешканця АДРЕСА_1 , з повною загально-середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого, одруженого, громадянина Народної Республіки Бангладеш, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, погодився на пропозицію останнього щодо сприяння в організації незаконного переправлення через Державний кордон України до країни Євросоюзу нелегальних мігрантів громадян Народної Республіки Бангладеш: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , Md. Najmul HaQ, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та підшукавши спільників і залучивши їх для переправлення вказаних осіб на територію Закарпатської області, тобто до місця безпосередньої близькості до лінії державного кордону, досяг з ними домовленість щодо участі у незаконному переправленні групи нелегальних мігрантів в кількості дванадцять осіб та доручив їм забезпечити безперешкодне транспортування таких. Відтак, невстановлені досудовим розслідуванням особи за вказівкою обвинуваченого ОСОБА_4 залучили ще трьох осіб, які 07 травня 2019 року близько 22.00 год. в м. Київ по вул. Стадіонній, № 6 розсадили вказану групу нелегальних мігрантів у автомобілі марки «KIA SEPHIA», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_20 , «Chevrolet Lacetti», д/н НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_21 та «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_22 , відправивши їх в напрямку Закарпатської області, при цьому ще один автомобіль їхав попереду та керував діями і переміщеннями зазначених трьох транспортних засобів автодорогою Київ-Чоп, після чого 08 травня 2019 року об 11.00 год. вони були зупинені працівниками поліції на території Перечинського та Свалявського районів, а нелегальні мігранти в кількості дванадцять осіб затримані. Кримінальна відповідальність за вказане кримінальне правопорушення передбачена ч. 2 ст. 332 КК України.

30 серпня 2019 року в м. Перечин між прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_23 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, згідно якої обвинувачений визнає свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 332 КК України. Крім цього, сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести обвинувачений у виді позбавлення волі терміном на п`ять років, звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з покладенням на нього обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також визначили наслідки укладення, затвердження і невиконання зазначеної угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, щиро розкаявся. Також ствердив, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Разом зі своїм захисником просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор також просив затвердити дану угоду та пояснив, що така відповідає вимогам закону, вказана у ній міра покарання визначена з урахуванням особи обвинуваченого, відповідно до положень ч. 2 ст. 332 КК України. Крім цього, просив заходи забезпечення у кримінальному провадженні у виді арешту майна скасувати, речові докази повернути обвинуваченому та до набрання вироком законної сили змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні зокрема щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Частина 5 вказаної статті передбачає, що укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 475 цього Кодексу.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , передбачене ч. 2 ст. 332 КК України як сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України вказівками та наданням засобів, вчинене щодо кількох осіб та за попередньою змовою групою осіб. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, яке буде до нього застосовано.

Також встановлено, що прокурор усвідомлює наслідки затвердження угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України.

Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що дана угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та відповідно може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки її умови узгоджуються з вимогами вказаного Закону, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб кримінального провадження № 0000199 від 08 травня 2019 року, так як дане судове рішення не матиме преюдиційного значення відносно них, а також, як встановлено у судовому засіданні, угода укладена добровільно, наявні фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_4 . Також судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Що ж стосується визначених сторонами угоди обов`язків, що покладаються на обвинуваченого ОСОБА_4 , то такі судом не враховуються, виходячи з наступного.

Як роз`яснено у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11 грудня 2015 року, обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч. 3 ст. 75 КК визначаються виключно судом. У зв`язку з цим визначені сторонами угоди обов`язки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, не враховуються судом, про що зазначається в мотивувальній частині судового рішення, та не є підставою для відмови у затвердженні угоди.

Отже, оскільки домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не виходять за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність, а сторони, відповідно до частин 2, 3 ст. 75 КК України, досягли домовленості щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, а також враховуючи те, що суд зобов`язаний прийняти рішення про таке звільнення у випадку затвердження угоди про примирення або визнання винуватості за наявності сукупності таких умов: 1) сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років; 2) узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням; 3) угода відповідає чинному законодавству та підстави для відмови в її затверджені визначені КПК (пункти 1 - 6 ч. 7 ст. 474 КПК) відсутні, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили слід змінити на особисте зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Питання речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження вирішуватиметься у порядку ст. ст. 100, 174 КПК України.

Процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 474, 475 КПК України, с у д, -

У Х В А Л И В :

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 серпня 2019 року між прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_23 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 06 червня 2019 року у виді арешту майна скасувати.

Речові докази по справі, а саме студентський квиток серії НОМЕР_4 , виданий Приазовським державним технічним університетом на ім`я ОСОБА_7 ; перепустку Харківського державного університету харчування та торгівлі №247/17 на ім`я ОСОБА_24 ; картку «ПриватБанку» з написом «Золота картка для виплат» № НОМЕР_5 , дійсна до 07/22; картку банку «Пумб» на ім`я MD Mahbub Ahmed № НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки «XIOMI» чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_7 ІМЕІ 2: НОМЕР_8 ; мобільний телефон марки «XIOMI» чорного кольору із заднім корпусом сірого кольору, ІМЕІ якого встановити неможливо; мобільний телефон марки «SAMSUNG» чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_9 та ІМЕІ 2: НОМЕР_10 , дві SIM-картки, чотири чеки та аркуш паперу із записами, що знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області повернути ОСОБА_25 .

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили змінити на особисте зобов`язання з покладенням на нього обов`язків не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку суду учасники кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1