ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1145/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду Запорізької області від 12 квітня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краснодар Російської Федерації, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, без освіти, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 31.10.1997 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.229-1 КК України, до 3 років позбавлення волі. Звільненого по відбуттю строку покарання 22.04.2000;
- 12.09.2001 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.307 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільненого по відбуттю строку покарання 14.06.2006;
- 18.01.2017 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.186, ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання:
- за ч.3 ст.186 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі,
- за ч.3 ст.185 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на 5 (п`ять) років.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком від 18.01.2017р. Заводського районного суду м. Запоріжжя яким було призначено покарання у виді позбавлення волі на 4 роки і звільнено від відбування покарання з випробуванням на два роки, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дня його фактичного затримання з 03.08.2018 року.
На підставі ч.5 ст.72 Кримінального кодексу України в строк відбуття покарання зараховано період знаходження ОСОБА_7 в місцях попереднього ув`язнення з 09.09.2016р. по 18.01.2017р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишено у виді тримання під вартою відповідно до ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2018р.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду, завдану злочином, в сумі 13 600 грн.
Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, ОСОБА_7 будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення та перевиховання не став та вчинив нові корисливі злочини за наступних обставин:
06.08.2017 року приблизно о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно та з метою в подальшому розпорядитися ним на свою користь, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан двору будинку АДРЕСА_2 , після чого підійшов до вікна кухонної кімнати вказаного будинку, де зняв проти москітну сітку, і за допомогою обох рук дістав, тим самим проник та таємно викрав з підвіконня телевізор марки «Bravis» моделі LED-22F1000, чорного кольору, інструкцію з експлуатації та пульт дистанційного управління до нього, який належить ОСОБА_10 . Вартість якої згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності про ринкову вартість об`єкта незалежної оцінки ТОВ «Нотаріус» складає 2 000 грн. ОСОБА_7 завдав ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.
25.12.2017 приблизно о 01:00 год. ОСОБА_7 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна із проникненням у житло, діючи повторно з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою досудовим слідством особою, через вікно проник до приміщення будинку АДРЕСА_3 , де знаходились потерпілі ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звідки відчинивв вхідні двері невстановленій особі, яка також проникла у вказаний будинок.
Далі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 разом із невстановленою для слідства особою, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, за допомогою невстановленого для слідства предмету нанесли багаточисленні удари по голові та тулубу потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , завдавши останнім фізичного болю, після чого з приміщення вказаного будинку відкрито викрали грошові кошти у розмірі 13600 грн., які належать ОСОБА_9 та ОСОБА_11 та залишили місце скоєння злочину.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи висновки суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеність його вини та правильність кваліфікації його дій, оскаржує вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Апелянт вважає, що призначаючи покарання місцевий суд неналежним чином не врахував визнання вини і його щире каяття.

Просить вирок місцевого суду змінити в частині призначеного покарання та призначити йому покарання яке є співрозмірним його діянням та особі обвинуваченого.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого; прокурора, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважала, вирок суду законним і обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок місцевого суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Положенням ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими та учасниками провадження не оспорюються.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

Вирішуючи питання про розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинені злочини, суд, у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, призначив його, враховуючи ступінь тяжкості скоєних злочинів, їх наслідки (злочинами завдано матеріальної шкоди потерпілим, яка частково відшкодована шляхом повернення майна лише потерпілому ОСОБА_10 ), особу обвинуваченого, який повністю визнав вину і розкаявся в скоєному, не працює, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 09.2001 р. перебуває на диспансерному обліку у КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер», сімейне та матеріальне становище обвинуваченого, поведінку після скоєних злочинів та бажання відшкодувати спричинену шкоду.

Також при призначенні покарання судом враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, а також наявність обставини, що обтяжує покарання рецидив злочинів.

Таким чином, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції враховано та належним чином оцінені всі обставини, на які посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, з урахуванням кількості скоєних злочинів у нетривалий час, за відсутності даних про відшкодування завданої шкоди.

Покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України також призначено правильно. Його розмір на переконання колегії суддів, є справедливим і достатнім для досягнення мети покарання.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли бути підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду Запорізької області від 12 квітня 2019 року, стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4