Дата документу 06.08.2019 Справа № 311/2125/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №311/2125/17 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/807/752/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000081, внесеного до ЄРДР 17 липня 2017 року за ч.1 ст.197-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

процесуальний прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 10 липня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про арешт майна.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі, зміст поданого клопотання не містить будь-якого об`єктивного обґрунтування наявності ризиків, встановлених ч.1 ст.170 КПК України.

Стороною обвинувачення в межах заявленого клопотання не доведено, що на даний час існують підстави для висновку про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.197-1 КК України, зокрема, що є підстави вважати, що має місце самовільне зайняття земельної ділянки.

Клопотання та долучені до нього докази не дозволяють зробити висновок про існування обґрунтованої підозри вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, а саме факт самовільного зайняття земельної ділянки, тобто в клопотанні міститься лише припущення про те, що має місце самовільне зайняття земельної ділянки, проте таке припущення не доведено належними та допустимим доказами.

Відсутні відомості про те, що будь-якій особі заподіяна така шкода, яка є обов`язковою ознакою вищевказаного кримінального правопорушення, та кому саме належить дана земельна ділянка.

Крім того, тимчасово вилучене майно (зерно озимої пшениці вагою 9150 кг), яке визнано слідчим у даному кримінальному провадженні речовим доказом, не відповідає за кількісною характеристикою зерну пшениці за загальною 5190 кг, яка є тимчасово вилученим майном згідно з протоколом огляду від 05 липня 2019 року.

В порушення вимог ст.171 КПК України, звертаючись із клопотанням про арешт майна, слідчий лише формально послався на те, що вказане майно відповідає критеріям ст.98 КПК України, не обґрунтувавши свою позицію.

В апеляційній скарзі прокурор просить зазначену ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на майно, а саме: зерно пшениці загальною кількістю 5190 кг, заборонивши власникам та будь-яким іншим особам розпоряджатися, користуватися та відчужувати вказане майно.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства, земельні ділянки за кадастровими номерами :03:011:0003, :03:011:0002, :03:007:0002, зона 3 квартал 12, зона 3 квартал 009, зона 3 квартал 008, зона 3 квартал 006, зона 3 квартал 035, зона 3 квартал 017, зона 3 квартал 036 є об`єктами сільськогосподарського призначення, вид угідь багаторічні насадження, комунальної форми власності, були розпайовані у 2001 році без виділення між членами СВК «Орлянський» на території Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області.
В ході огляду встановлено, що на території поля знаходиться вантажний

автомобіль «ГАЗ 5201», номер шасі НОМЕР_1 , синього кольору і державний номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого перебував ОСОБА_10 . На момент огляду в кузові автомобіля знаходилось приблизно 4-5 тон зерна пшениці.

В подальшому, вищезазначене майно було вилучено та автомобіль «ГАЗ 5201», номер шасі НОМЕР_1 , синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , направлено до СВК «Орлянське» за адресою: с.Орлянське, вул.Центральна, 172, де зерно було зважено, загальна кількість якого складає 5190 кг, та залишено на відповідальне зберігання службовим особам СВК «Орлянське».

06 липня 2019 року слідчим Василівського ВП ГУНП в Заорізькій області винесено постанову про визнання речовими доказами зерно пшениці у кількості 5190 кг, яке знаходиться на зберіганні у СВК «Орлянське».

Апелянт зазначає, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, які доводять спосіб вчинення кримінального правопорушення, існує обґрунтована загроза того, що якщо не накласти арешт на ці об`єкти, це призведе до їх втрати будь-яким способом, зазначеним у ст.170 КПК України, а також існує ризик продовження цього кримінального правопорушення.
Слідчим суддею здійснено посилання на Книгу реєстрації договорів оренди земельної ділянки (паю) ПП ОСОБА_11 , зареєстрованих Орлянською сільською радою, як на належний доказ, хоча в ході судового розгляду третьою особою надані відомості, що фактично саме нею особисто здійснюється ведення вказаної книги та у розпорядженні посадових осіб Орлянської сільської ради вона не перебувала з 2014 року, однак прокурору відмовлено у отриманні відповіді від третьої особи про джерело походження вказаного документа.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора представник власника майна ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_7 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Посилається на те, що відомості про кримінальне провадження за ч.1 ст.197-1 КК України внесені 17 липня 2017 року, тобто два роки тому, що свідчить про тривалий час досудового роздування, його неефективність та безпідставність. Починаючи з 2005 року, ФОП ОСОБА_11 на підставі договорів оренди часток (паїв), кількість яких нараховує близько 1500 договорів, орендує земельні ділянки. Дані договори зареєстровані в Книзі реєстрації договорів оренди земельних ділянок (паїв), відповідно до ПКМУ №119 від 20 січня 2000 року «Про затвердження Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю)».
В той же час, сторона обвинувачення ігнорує вказані обставини та будь-яким чином блокує ФОП ОСОБА_11 продовжувати здійснювати господарську діяльність, з приводу чого останній звернувся до Державного бюро розслідувань із заявою про вчинення кримінального правопорушення начальником Василівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_12 .
Станом на сьогоднішній день будь-яких ухвал слідчого судді про накладення арешту на сільськогосподарську техніку, врожай, земельні ділянки в межах цього кримінального провадження немає.
Орган досудового розслідування в порушення приписів ч.5 ст.132, ч.2 ст.171 КПК України, не додав до клопотання матеріали, які б підтверджували заявлені ризики.
Стороною обвинувачення, в межах заявленого клопотання не доведено, що на даний час існують підстави для висновку про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.197-1 КК України.
У матеріалах, доданих до клопотання, відсутні відомості про те, що будь-якій особі заподіяна така шкода, яка є обов`язковою ознакою вказаного кримінального правопорушення.
Для доказування обставин об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст.197-1 КК України, відсутні потреби у накладенні арешту на транспортні засоби, а фіксування факту зайняття земельної ділянки здійснюється шляхом отримання тимчасового доступу до документів і подальшого їх аналізу і оцінки та шляхом проведення інших слідчих, процесуальних дій.
Під час розгляду клопотання прокурором жодним чином не спростовані доводи, які підтверджені витягом з технічної документації по складанню схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) СВК «Орлянський», розпорядження голови Василівської районної ради від 05 травня 2001 року № 46 «Про затвердження Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) СВК «Орлянський».

У даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі.
Будь-яка правова підстава для арешту майна відсутня, вказане майно неможливо використати як речовий доказ у будь-якому кримінальному провадженні.

Згідно з ухвалою слідчого судді, слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, яке обґрунтоване тим, що в ході опрацювання доручення прокуратури області щодо надання оцінки законності використання земельних ділянок №05/1-591вих.17-287 окв. від 10 липня 2017 року, Публічної кадастрової карти України, відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, державного реєстру іпотек встановлено, що невідомими особами на території Василівського району можливо самовільно використовуються земельні ділянки державної форми власності.

Василівським відділом Енергодарської місцевої прокуратури на адресу управління з контролю за використанням та за охороною земель ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області направлено лист

за №32/1-1147-19 з метою вирішення питання про призначення та проведення позапланової перевірки законності використання земельних ділянок, які знаходяться на території Орлянської сільської ради Василівського району

Запорізької області.

08 липня 2019 року з управління з контролю за використання та за охороною земель ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області надійшов акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №603/0 92-19-

ДН/1134/АП/09/01/-19 від 05 липня 2019 та акт обстеження земельних ділянок №603/0/92-19-ДН/717/АО/10/01/-19 від 05 липня 2019 року.

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства земельні ділянки, а саме: за кадастровими номерами: :03:011:0003 (20,5га), :03011:0002 (13.7 га), :03:007:0002 (34,8 га), зона 3 квартал 012 (15,7 га), зона 3 квартал 009 (31 га),зона 3 квартал 008 (33,6 га), зона 3 квартал 006 (31 га), зона 3 квартал 035 (27 га), зона 3 квартал 017 (39 га), зона 3 квартал 036 (7,8 га) є об`єктами сільськогосподарського призначення, вид угідь багаторічні насадження, комунальної форми власності, були розпайовані у 2001 році без виділення між членами СВК «Орлянський на території Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області.

Згідно з актом, під час візуального огляду на вищезазначених земельних ділянках, окрім зона 3 квартал 008 (33,6 га), відсутні багаторічні насадження. Всі масиви засіяні озимою культурою (пшеницею). Крім того, відповідно до акту, вбачається самовільне зайняття земельних ділянок, що є порушенням ст.ст.125,126 ЗК України.

05 липня 2019 року Василівським ВП ГУНП в Запорізькій області здійснено виїзд та проведено огляд зазначених в акті земельних ділянок. В ході огляду встановлено, що на території поля знаходиться вантажний

автомобіль «ГАЗ 5201», номер шасі НОМЕР_1 , синього кольору і державний номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого перебував ОСОБА_10 . На момент огляду в кузові автомобіля знаходилось приблизно 4-5 тон зерна пшениці.

В подальшому вищезазначене майно було вилучено та автомобіль «ГАЗ 5201», номер шасі НОМЕР_1 , синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , направлено до СВК «Орлянське» за адресою: с.Орлянське, вул.Центральна, 172, де зерно було зважено, загальна кількість якого складає 5190 кг та залишено на відповідальне зберігання службовим особам СВК «Орлянське».

Допитаний в ході досудового розслідування в якості свідка водій ОСОБА_10 показав, що 05 липня 2019 року йому зателефонував ОСОБА_13 та попрохав допомогти останньому при зборі урожаю. Після чого ОСОБА_10 під`їхав до поля неподалік с.Орлянське, де на той час знаходився комбайн «John Deerе» зеленого кольору, який скошував зерно пшениці. В подальшому до його автомобіля завантажено приблизно 4-5 тон зерна пшениці.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_13 показав, що в його володінні є автомобіль «ГАЗ 5201», шасі НОМЕР_1 , синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , 05 липня 2019 року йому зателефонував ОСОБА_11 та запропонував транспортувати зерно. Після чого ОСОБА_13 зателефонував до водія ОСОБА_10 , який погодився здійснити транспортування зерна з поля, яке розташоване за садами черешні.

06 липня 2019 року слідчим Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області винесено постанову про визнання речовими доказами зерна пшениці у кількості 5190 кг, яке знаходиться на зберіганні у СВК «Орлянське».

Заслухавши доповідь судді; прокурора на підтримання апеляційної скарги; представника власника майна, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги і наполягала на законності та обґрунтованості ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положень ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з вимогами ч.ч.2,3 ст.170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів (у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу); спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, відповідно до положень ч.2 ст. 173 КПК України, повинен був враховувати наступне: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На думку колегії суддів, слідчим суддею ці положення закону в повній мірі враховані при розгляді клопотання.

Як убачається з матеріалів провадження, слідчий звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з клопотанням про накладення арешту на зерно пшениці, в якому зазначив, що арешт необхідно застосувати з метою забезпечення збереження речових доказів.
На підтвердження доводів клопотання слідчим надано витяг з ЄРДР за №0000081 від 17 липня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, та інші документи, якими, на думку слідчого, підтверджується необхідність зазначеного арешту.
Відповідно до вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Разом з цим, клопотання слідчого не містить будь-яких посилань на докази, а матеріали провадження - і самих доказів на підтвердження того, що майно, на яке необхідно накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, на що обґрунтовано вказав слідчий суддя.
Так, тимчасово вилучене майно (зерно озимої пшениці вагою 9150 кг), яке визнано слідчим у даному кримінальному провадженні речовим доказом, не відповідає за кількісною характеристикою зерну пшениці за загальною 5190 кг, яка є тимчасово вилученим майном згідно протоколу огляду від 05 липня 2019 року.

Відмовляючи в накладенні арешту, слідчий суддя обґрунтовано вказав на те, що у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі, зміст поданого клопотання не містить будь-якого об`єктивного обґрунтування наявності ризиків, встановлених ч.1 ст.170 КПК України. Стороною обвинувачення в межах заявленого клопотання не доведено, що на даний час існують підстави для висновку про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.197-1 КК України, зокрема, що є підстави вважати, що має місце самовільне зайняття земельної ділянки. Клопотання та долучені до нього докази не дозволяють зробити висновок про існування обґрунтованої підозри вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, а саме факт самовільного зайняття земельної ділянки, тобто в клопотанні міститься лише припущення про те, що можливо має місце самовільне зайняття земельної ділянки, проте таке припущення не доведено належними та допустимим доказами. Відсутні відомості про те, що будь-якій особі заподіяна така шкода, яка є обов`язковою ознакою вищевказаного кримінального правопорушення, та кому саме належить дана земельна ділянка. Не надано таких відомостей і прокурором.

Прокурором та слідчим не доведено, що зазначене зерно пшениці має будь-яке відношення до кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР, згідно з яким: «встановлено, що невідомими особами на території Василівського району можливо самовільно використовуються земельної ділянки державної форми власності».
Докази, долучені до клопотання, таких відомостей не містять.
Отже, колегія суддів вважає, що вищевказане клопотання слідчого не відповідає вимогам ст.171 КПК України, оскільки не містить всіх необхідних відомостей, передбачених цією статтею, а додані до клопотання документи не підтверджують необхідність та доцільність накладення вищевказаного арешту.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що жодної з передбачених законом підстав для накладення вищевказаного арешту, як і самої доцільності такого арешту, прокурором не доведено.
Отже, ухвала слідчого судді є обґрунтованою та вмотивованою, постановленою з дотриманням вимог ст.ст.172, 173, 370, 372 КПК України, і порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою її скасування, колегія суддів не вбачає.
Доводи апеляційної скарги, на думку колегії суддів, не спростовують правильності рішення слідчого судді.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Василівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 12 липня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Василівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про арешт майна, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4