Справа № 495/7003/18
Номер провадження 1-кп/495/271/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0001711за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль Тернопільської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

- 30.01.2015 року Тернопільськім міським судом за ст.ст. 185 ч. 2, 342 ч. 2, 345 ч. 2, 70 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі;

- 28.12.2016 року Тернопільськім міським судом за ст. 185 ч. 2 КК України до 6 місяців арешту;

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 07 червня 2018 року, приблизно о 04 годині 10 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 проходячи по вул. Садовій садівничого кооперативу «Дистанціонник» Лиманського курортного району, смт.Затока, м. Білгород-Дністровський Одеської області, звернув увагу на споруду некапітального типу, призначену для сезонного проживання, розташовану на території ділянки № НОМЕР_1 . Далі у обвинуваченого ОСОБА_3 виник корисний умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном, реалізовуючи який, він переліз через паркан та підійшов безпосередньо до даної споруди та побачивши, що двері однієї з кімнат знаходяться в незачиненому положенні, проник до кімнати шляхом вільного доступу, в якій в цей час відпочивав потерпілий ОСОБА_5 . Знаходячись у приміщенні кімнати обвинувачений ОСОБА_3 з метою пошуку майна для його незаконного заволодіння, почав освітлювати кімнату за допомогою електронного ліхтарика. Побачивши що на ліжку лежала сумка-барсетка фірми Jues Toni з ременем через плече, в якій був мобільний телефон марки Lenovo модель А-6000, та грошові кошти в сумі 26 гривень, купюрами номіналом 5 гривень чотири банкноти та 2 гривні три банкноти, він вирішив заволодіти цим майном, й взявши сумку-барсетку став виходити з кімнати. В цей час від стороннього шуму, котрий виник від пересування обвинуваченого ОСОБА_3 по кімнаті, прокинувся потерпілий ОСОБА_5 , та побачивши невідому особу в приміщенні почав кричати: «Стій!», на що обвинувачений ОСОБА_3 , зрозумівши, що його злочинні дії направлені на незаконне заволодіння майном викриті, все ж вирішив довести намір до кінця та зникнути з місця вчинення злочину, під час чого викрадене майно ним було перекинуте через паркан огорожі садівничої ділянки на дорогу, чим вчинене його розпорядження як викраденим. Далі він був затриманий на місці скоєння злочину.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що дійсно він вчинив злочин, який описаний у обвинувальному акті. Подробиці вчинення злочину відмовився розповісти. У скоєному розкаявся та просив його суворо не карати. Просив призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією статті 186 ч. 3 КК України, оскільки він щиро розкаявся, має на утриманні батьків пенсіонерів, вчиненим ним злочином матеріальної шкоди потерпілому не заподіяно та ніхто не постраждав.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч. 3 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з проникненням у житло.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, його вік, стан здоров`я, те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, маючи не зняту та не погашену судимість вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, його каяття в скоєному.

Враховуючи викладене та те, обвинувачений ОСОБА_3 раніше притягався до кримінальної відповідальності, відбував покарання у місцях позбавлення волі, проте належних висновків для себе не зробив, маючи не зняту та не погашену судимість знов скоїв кримінальне правопорушення з корисливих мотивів, його відношення до скоєного, а саме те, що він щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочину, те, що потерпілим не заявлено цивільний позов, суд приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання та вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, достатній для досягнення цілей покарання.

Суд приходить до переконання, що ізоляція обвинуваченого ОСОБА_3 до місць позбавлення волі на певний строк відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Речові докази: металевий ніж, металеві ножиці, металевих ліхтарик, грошові кошти номіналом по 5грн. чотири банкноти, 2грн. три банкноти, сумка-барсетка, мобільний телефон марки «Леново», які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити йому.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження товарознавчої експертизи в сумі 572грн.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 07.06.2018 року.

Цивільний позов по кримінальному провадженню відсутній.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та на підставі санкції даної статі призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 відраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 07.06.2018 року.

Речові докази: металевий ніж, металеві ножиці, металевих ліхтарик, грошові кошти номіналом по 5грн. чотири банкноти, 2грн. три банкноти, сумка-барсетка, мобільний телефон марки «Леново», які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити йому.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на корить держави витрати за провадження товарознавчої експертизи в сумі 572грн.

Цивільний позов по кримінальному провадженню відсутній.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1