Дата документу 04.12.2019 Справа № 326/964/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 326/964/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1514/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з ДУ «Вільнянська УВП (№11)»
захисника адвоката ОСОБА_8

розглянула 4 грудня 2019 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Приморського районного суду Запорізької області від 15 липня 2019 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Целіноград Казахстан, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

08.06.2019 приблизно о 10 годині ОСОБА_7 , знаходячись з дозволу власника у буд. АДРЕСА_2 , побачив у спальній кімнаті на телевізорі планшет з зарядним пристроєм, приймаючи до уваги відсутність власника майна або інших осіб, які могли перешкодити вчиненню злочину, у нього раптово виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Скориставшись відсутністю у будинку власника майна та сторонніх осіб, які б могли завадити у вчиненні злочину ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного швидкого збагачення, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав планшет марки «Lenovo», моделі ТВ-Х103F з зарядним пристроєм до нього, вартістю 3 425 грн. 36 коп., який належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , чим завдав останньому майнову шкоду на вказану суму.
Викрадене майно ОСОБА_7 виніс з будинку та у подальшому розпорядився ним на власний розсуд, а саме продав його за 300 грн. ОСОБА_10 в с.Юр`ївка Приморського району Запорізької області.

Вироком Приморського районного суду Запорізької області від 15 липня 2019 року:

ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередній у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 19 червня 2019 року.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, не погоджується з оскаржуваним вироком в частині призначення покарання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що призначене покарання не відповідає його особі внаслідок суворості.

Вважає, що наявність у нього малолітньої дитини, позиції потерпілого щодо призначення мінімального покарання і визнання ним факту відшкодування шкоди значно зменшують суспільну небезпеку вчиненого ним діяння і тому можуть буди визнаними обставинами у відповідності з положеннями ч.2 ст. 66 КК України.

Крім того, вказує, що він щиросердно розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину.

Просить вирок змінити та пом`якшити призначене покарання, призначивши 1 рік позбавлення волі.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив пом`якшити призначене покарання, пославшись на повне визнання ним провини.
Захисник у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу, вказала на відсутність обтяжуючих покарання обставин, просила призначити покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді одного року позбавлення волі.
Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам поданої апеляційної скарги обвинуваченого, вказавши про законність оскаржуваного вироку, просив залишити його без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 , правильність кваліфікації його дій за інкримінованим кримінальним правопорушенням відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтуються на зібраних і досліджених в судовому засіданні доказах, проти яких не заперечували учасники судового провадження та на підставі чого судовий розгляд було здійснено в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, а також вказані обставини не оспорюються і в поданій апеляційній скарзі, тому перегляду в апеляційному порядку не підлягають.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стосовно вимог апеляційної скарги обвинуваченого щодо пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання судова колегія виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

При обранні розміру покарання суд першої інстанції, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Суд першої інстанції також взяв до уваги відомості стосовно особистості обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за скоєння різноманітних злочинів, не працевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, на спец обліках не перебуває.

При цьому, відповідно до ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції визнав розкаяння у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину та повне визнання вини, що обтяжує покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України, судом обставини, що обтяжують покарання, не встановлено.

Судом першої інстанції в повній мірі дослідженні усі докази, які характеризують обвинуваченого в достатньому об`ємі, його ставлення до скоєного та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаному.

З урахуванням сукупності всіх наведених вище обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства.

Колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру призначеного ОСОБА_7 покарання.

Наявність обставин щодо неодноразового притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності у сукупності із вчиненням інкримінованого злочину в період умовно-дострокового звільнення, що на думку судової колегії, засвідчує системний характер протиправної поведінки ОСОБА_7 давали суду підстави для призначення саме такого виду та розміру покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства.

Обставини, на які посилається обвинувачений, як на підстави для зменшення розміру призначеного покарання, то судом першої інстанції була їм надана обґрунтована оцінка.

Стосовно обставин щодо наявності у нього малолітньої дитини, позиції потерпілого щодо призначення мінімального покарання і визнання ним факту відшкодування шкоди, про що йдеться в апеляційній скарзі, то на переконання колегії суддів, наведені обставини не є достатньо переконливою обставиною для висновку про істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та можливість пом`якшити призначене покарання.

Посилання захисника при апеляційному розгляді про наявність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 69 КК України та призначення покарання у виді одного року позбавлення волі з урахуванням санкції інкримінованого обвинуваченому злочину та положень ст. 63 КК України судова колегія знаходить необґрунтованими.

Інших обставин, які б можна було віднести на користь зменшення розміру призначеного ОСОБА_7 покарання апеляційною інстанцією не встановлено, що обумовлює визнання доводів обвинуваченого як неспроможних.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_7 відповідає принципам співмірності та індивідуалізації, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Суд апеляційної інстанції переглянув вирок суду першої інстанції відповідно до вимог ст.404 КПК України, тобто в межах доводів апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду Запорізької області від 15 липня 2019 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4