Ухвала

іменем України

6 серпня 2019 року
м. Київ
справа № 718/1139/18

провадження № 51-9268км18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 4 червня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 10 липня 2018 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000170, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , раніше судимої вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 9 червня 2016 року за ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та на підставі ст. ст. 75, 76 КК звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 4 червня 2018 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК, закрито в зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.
Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 10 липня 2018 року ухвалу суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишено без змін.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувалась у тому, що вона 20 лютого 2018 року, перебуваючи за згодою власника в будинку по АДРЕСА_1 , належному ОСОБА_7 , скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, переконавшись, що її ніхто не бачить, таємно, шляхом вільного доступу із шафи комп`ютерного стола викрала вироби із жовтого металу, заподіявши потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 18234,72 грн.
Крім того, 16 березня 2018 року ОСОБА_6 , перебуваючи за вказаною вище адресою в будинку ОСОБА_7 , скориставшись відсутністю господарів вдома, відволікши увагу малолітніх дітей, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрала золоті вироби із шкатулки для прикрас, що знаходилась у шафі комп`ютерного стола, заподіявши потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 9550 грн.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції (далі прокурор), посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_6 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає необґрунтованими висновки судів про те, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення і може бути закрито в зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. На думку прокурора, потерпіла та ОСОБА_6 перебували не у трудових, а цивільно-правових відносинах, остання виконувала роботи не як найманий працівник, а як виконавець послуг. Посилається про неправильне ототожнення поняття «трудового договору» та «договору про надання послуг».

Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_8 вважав касаційну скаргу обгрунтованою, просив скасувати судові рішення щодо ОСОБА_6 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_5 , колегія суддів дійшла висновку, що кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 4 червня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 10 липня 2018 року щодо ОСОБА_6 необхідно передати на розгляд Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на таких підставах.
Положеннями ч. 1 ст. 434-1 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) регламентовано, що суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає таке кримінальне провадження на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї палати або у складі такої палати.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК (в редакції Закону № 767-VII від 23 лютого 2014 року, чинної на момент розгляду справи судом) кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК (крадіжка, крім крадіжки, вчиненої організованою групою), якщо вона вчинена особою, яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоду виключно власності потерпілого.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, Кіцманський районний суд Чернівецької області закрив кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 в зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення, встановивши в підготовчому судовому засіданні, що обвинувачена ОСОБА_6 є найманим працівником у потерпілої ОСОБА_7 на підставі договору про надання послуг від 4 грудня 2017 року і кримінальними правопорушеннями шкода завдана виключно власності потерпілої.
З висновком суду про те, що ОСОБА_6 в період вчинення нею інкримінованих кримінальних правопорушень була найманим працівником у відносинах з потерпілою, а відтак це кримінальне провадження є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, погодився й апеляційний суд. Водночас апеляційний суд зазначив в ухвалі, що ОСОБА_6 виконувала роботу не за трудовим договором, а на підставі цивільно-правового договору, що не передбачає будь-якого повідомлення органів державної влади.
Висновок щодо застосування п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК у подібних правовідносинах викладено у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21 травня 2019 року (справа № 743/610/16, провадження № 51- 3937км18).

У цій постанові колегія суддів зазначила, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про наявність правових підстав для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_9 згідно з п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення є правильними. Поняття «найманий працівник» у нормі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК, є значно ширшим ніж у трудовому праві та охоплює собою не лише ті випадки, коли винний на підставі укладеного трудового договору виконував певну роботу в інтересах потерпілого, а й усі інші випадки трудових правовідносин, коли особа на підставі будь-якого цивільно-правового договору виконувала роботу на користь потерпілого і на момент вчинення злочину фактично була найманим працівником.
Із такою позицією колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 3 КПК інші терміни, що вживаються в цьому Кодексі, визначаються спеціальними нормами у цьому Кодексі та інших законах України.
У п. 11 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 2 березня 2000 року № 1533-III визначено, що найманий працівник фізична особа, яка працює за трудовим договором (контрактом) на підприємстві, в установі та організації або у фізичної особи.
Отже, виконання особою робіт, надання нею послуг потерпілому за цивільно-правовим договором, а не за трудовим договором (контрактом), не свідчить, що вона щодо потерпілого була найманим працівником, а тому для застосування до неї положень п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК (в редакції Закону № 767-VII від 23 лютого 2014 року, чинної на момент розгляду справи судом) підстав немає.
У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 21 травня 2019 року (справа № 743/610/16, провадження № 51- 3937км18).

З огляду на викладене, з метою забезпечення єдності судової практикикримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 4 червня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 10 липня 2018 року щодо ОСОБА_6 підлягає передачі на розгляд Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.
Керуючись статтями 433, 434, 434-1, 434-2, 441 КПК України, Суд

п о с т а н о в и в:
Передати матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 4 червня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 10 липня 2018 року щодо ОСОБА_6 на розгляд Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3