Справа № 467/178/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

в ході розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінального провадження №0000002, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 січня 2019 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

На розгляді Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Зокрема, його підготовча стадія була зупинена ухвалю Арбузинського районного суду Миколаївської області від 06 травня 2019 року у зв`язку з оголошенням обвинуваченого ОСОБА_4 у розшук.

Попередньо прокурором було внесено клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого.

У зв`язку із надходженням на адресу суду протоколу затримання ОСОБА_4 , підготовче провадження було відновлене ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 серпня 2019 року.

Тож, перейшовши до розгляду внесеного прокурором клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд установив таке.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, у той час, як обгрунтованість такої підозри підтверджується рядом зібраних в ході досудового розслідування доказів.

При цьому, сторона обвинувачення, за таких обставин, вбачає наявність ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, як то, обвинувачений переховується від суду.

Обгрунтовуючи застосування найсуворішого із заходів забезпечення кримінального провадження, прокурор паралельно посилався на недієвість інших більш м`яких запобіжних заходів задля уникненню наявного ризику, який є реальним через перебування обвинуваченого у розшуку.

У судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання у повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, вказаних у його мотивувальній частині.

Обвинувачений чіткої позиції щодо звернення прокурора не висловив, поклався на розсуд суду, а його захисник на даний час не заперечувала проти обрання ОСОБА_4 такого типу запобіжного заходу, як тримання під вартою.

За таких обставин, суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними докази та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, виходив із наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 131 КПК України,заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження є, серед іншого, запобіжні заходи (ч. 2 ст. 131 КПК України), які, у свою чергу, застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

До того ж, згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного, у тому числі дані, визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 1 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність його соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей і дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися раніше, а також наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення та розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Та як убачається з матеріалів клопотання, у цьому випадку, необхідність застосування найсуворішого із запобіжних заходів прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 обєктивно підозрюється, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, проте, на виклики суду не зявлявся і перебував у розшуку, що вказує на інснування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

При цьому, обвинувачений на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоровя не має специфічних особливостей, має типові соціальні зв`язки для особи його віку та статусу, раніше не судимий.

А тому, суд, аналізуючи питання наявності обставин визначених ст. 132, ст. 177, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, виходить із наступного у цій справі.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, суд, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, сприймає як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації ризику передбаченого п.1ч.1 ст. 177 КПК України, у цьому провадженні, адже враховуючи позицію ЄСПЛ стосовно того, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)) і вважає, у даному конкретному випадку, обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, а отже, є дійсними.

Поряд з цим, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінивши всі обставини, у тому числі, визначені п.п.1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України, уважає, що вони у своїй сукупності, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини й утриманців; репутацію; майновий стан, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, вказують на те, що обставини передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України є дійсними в цей період, що, у світлі норм кримінального процесуального закону свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає до задоволення, як обґрунтоване.

На виконання імперативної норми ч.3 ст. 183 КПК України, з огляду на відсутність випадків, передбачених ч.4 цієї ж статті, суд визначає розмір застави, зокрема, у межах, регламентованих п.1 ч.5 ст. 182 КПК України, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості.

Заставу слід визначити у 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 28 815,00 грн., оскільки це, на думку суду, є достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України.

Тому, з цих мотивів, керуючись ст.ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 309, 310, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям. Києва, запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах 60 діб, а саме : до 09 жвтня 2019 року включно.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, визначених КПК України.

Розмір застави визначити у межах 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 28 815,00 грн., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена, як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: одержувач ТУ ДСА України в Миколаївській області, р/р 6294, банк одержувача ДКС України м. Київ, МФО 820172, , призначення платежу: залогові кошти на депозитний рахунок ТУ ДСА України від заставодавця (прізвище, ім`я, по батькові повністю).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до Арбузинського районного суду Миколаївської області за кожним викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, а саме с. Веприк Фастівського району Київської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 09 жовтня 2019 року включно.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок: одержувач ТУ ДСА України в Миколаївській області, коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 , з-під варти та повідомити усно і письмово Арбузинський районний суд Миколаївської області та прокурора Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Суддя ОСОБА_1