ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справи: 766/9745/19 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/643/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення
від відбування покарання
У Х В А Л А
іменем України
13 серпня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 11 червня 2019 року про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, до засудження фактично проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє: 19.04.2017 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі.

Початок строку: 09.12.2016 року, кінець строку: 06.08.2020 року.

в с т а н о в и л а:

Задовольняючи подання начальника ДУ «Північна виправна колонія №90» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, суд першої інстанції послався на те, що він своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому наявні всі, передбачені законом підстави, для застосування умовно дострокового звільнення.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор в апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість постановленої ухвали. Вказує, що під час вирішення питання про умовно дострокове звільнення судом повинно бути враховано не тільки фактичний строк відбутого покарання та поведінка засудженого під час його відбування, як це передбачено положеннями ст.81 КК України, а і дані про попередні судимості, тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого засудженим злочину. Зазначає, що фактично поза увагою суду залишилося, що ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, у тому числі тяжких злочинів проти власності. Крім того, судом не враховано, що ОСОБА_7 раніше, двічі звільнявся судом від відбування покарання з іспитовим строком та умовно достроково, однак не виправдав надану йому державою довіру і не зробив для себе належних висновків, та знову вчинив нові умисні злочини, що на думку прокурора, свідчить про схильність засудженого до вчинення злочинів. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання начальника ДУ «Північна виправна колонія №90» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 ..

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора про необхідність задоволення апеляційних вимог прокурора, доводи засудженого ОСОБА_7 про залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно зі ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до сформованої судової практики «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції при розгляді подання зазначених вище вимог закону не дотримано.

Як вбачається з матеріалів провадження та наданої характеристики, за весь час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_7 має п`ять заохочень, які датовані 2017 та 2018 роками, з представниками адміністрації установи дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин, виконує роботи по благоустрою установи. Конфліктних ситуацій не створює, підтримує соціальні зв`язки.

За період відбування покарання був працевлаштований з квітня 2017 року по теперішній час.

25.05.2018 року ОСОБА_7 був переведений до дільниці соціальної реабілітації, а 01.02.2019 року переведений до дільниці ресоціалізації за його заявою.

13.07.2018 року ОСОБА_7 відмовлено у застосуванні заохочувальної норми у виді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення.(протокол №23).

Засуджений ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності (має 7 судимостей), в тому числі, за вчинення умисних тяжких злочинів.
Крім того, ОСОБА_7 раніше двічі звільнявся судом від відбування покарання з іспитовим строком та умовно-достроково, однак не виправдав надану йому державою довіру і не зробив для себе належних висновків, та знову вчинив нові умисні тяжкі злочини в період іспитового строку, а також через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про схильність засудженого до вчинення злочинів та небажання стати на шлях виправлення.
Проаналізувавши дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому, колегія суддів погоджується із доводами прокурора про те, що сумлінна поведінка засудженого протягом строку відбування покарання була його обов`язком, а відтак не можна дійти висновку, що процес виправлення засудженого досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і до нього може бути застосовано умовно- дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Відбуття певної частини призначеного покарання, наявність заохочень у засудженого, його працевлаштування самі по собі не можуть бути визнані достатньою самостійною підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.
Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінної поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи.

Вказане в сукупності свідчить про те, що засуджений ОСОБА_7 лише стає на шлях виправлення, але не довів його в обсязі достатньому для застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до положень ст.81 КК України.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення, є необґрунтованим, що відповідно до п.4 ч.1 ст.407, п.2 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нової ухвали апеляційним судом.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою, тому її належить скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою у задоволенні подання ДУ «Північна виправна колонія №90» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , - відмовити, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 11 червня 2019 року, якою задоволено подання начальника ДУ «Північна виправна колонія №90» про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 скасувати.
Ухвалити нову ухвалу, якою в задоволенні подання начальника ДУ «Північна виправна колонія №90» про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Cудді: (підписи)
З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2