ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6841/18
Провадження № 1-кп/362/177/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 вересня 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду підготовче судове засідання кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0001667 від 01.09.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Васильків, Київська область, громадянина України, з вищою освітою, офіційно непрацюючого, одруженого, маючого на утримання малолітнього сина, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:
В провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області під головуванням судді ОСОБА_6 перебувало кримінальне провадження №0001667 від 01.09.2018 року, справа №362/6841/18, (№1-кп/362/177/19) за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України.

Відповідно до розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ судді ОСОБА_6 від 15.04.2019 року №6 вищевказане кримінальне провадження №0001667 від 01.09.2018 року, справа №362/6841/18, (№1-кп/362/177/19) на підставі Наказу №05-к від 11.04.2019 року «Про відсторонення від здійснення правосуддя судді ОСОБА_6 » передано до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу.
17.04.2019 року ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області зазначену справу №362/6841/18, (№1-кп/362/177/19) було прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотриманні всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, про день час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, надіслала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, при призначенні міри покладається на розсуд суду (а.с.77).

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, про день час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, надіслала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, при призначенні міри покладається на розсуд суду (а.с.78).

Адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання, про повернення обвинувального акту прокурору в зв`язку і з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме в обвинувальному акті не послідовно, не конкретно та не зрозуміло викладені обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 також вказав те, що його підзахисному та йому не було вручено обвинувальний акт.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав захисника.

Вислухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, вивчивши матеріали обвинувального акту з додатками, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема: повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кодексу.

Відповідно до п.13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Зокрема, п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначає, що обвинувальний акт має містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

При цьому, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, зокрема ст. 277, 291 КПК України, обвинувачення має бути логічним і конкретним, виходячи з об`єктивно встановлених обставин кримінального правопорушення.

Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Зазначені вимоги кореспондуються та узгоджуються з висновками, що знайшли своє відображення в рішеннях Європейського суду з прав людини та у відповідності до вимог ч.5 ст.9 КПК України повинні застосовуватися поряд кримінальним процесуальним законодавством України.

Європейський суд з прав людини (у справі «Абрамян проти Росії») більш ґрунтовно тлумачить зазначену норму, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камінські проти Австрії» №9783/82 п. 79).

Крім того, суд нагадує, що положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 р. рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

В порушення вимог вказаних процесуальних норм, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_4 не в повній мір викладені фактичні обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та їх час. В обвинувальному акті вказано лише час, а саме 20 год. 45 хв. коли відбувся конфлікт між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 під час якого були спричинено легкі тілесні ушкодження ОСОБА_7 . В який саме час і звідки ОСОБА_9 з`явилася на місці конфлікту в обвинувальному акті не указано. В наслідок цього не сформовано належним чином обвинувачення ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК Українидо обвинувального акта додається: розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування.

При цьому, відповідно до вимог ст. 293 КПК України обов`язок вручення копії обвинувального акту та копії реєстру матеріалів досудового розслідування лежить на прокурорі разом із направленням обвинувального акту до суду.

Проте обвинувачений ОСОБА_4 , заперечує, факт вручення йому копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.

В наданих суду матеріалах обвинувального акту дані про вручення обвинуваченому обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування також відсутні.

До матеріалів обвинувального акту долучено розписки про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування на ім`я ОСОБА_4 на яких прокурором ОСОБА_10 зроблена відмітка про відмову від отримання.

Проте такі не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки в них відсутні дані, які б підтверджували факт вручення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_4 та його захиснику та факт його відмови від отримання зазначених документів, зокрема підписи свідків, тощо.

Таким чином, обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та ч.2 ст. 125 КК України, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки фактично не містить розписки про отримання підозрюваним, його захисником копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

При цьому, діючим КПК України передбачена можливість усунення даного недоліку досудового розслідування в судовому засіданні шляхом вручення судом обвинуваченим копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Отже, системний аналіз вказаних положень КПК України вказує на те, що формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Таке обвинувачення повинно бути конкретним, без будь-яких суперечностей та зрозумілим, з метою уникнення порушення права обвинуваченого на захист.

Натомість, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (у справі «Матточіа проти Італії» від 25 липня 2000 року, №23969/94, п. 58).

Разом з тим, при викладені формулювання обвинувачення слідчим і прокурором цих вимог не дотримано.

У постанові ВСУ від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16 суд зауважив, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але й для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.
Порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті перешкоджають повному, всебічному, об`єктивному розгляду кримінального провадження, перешкоджає суду ухвалити обвинувальний вирок чи затвердити угоду про визнання винуватості.

Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, згідно зі ст. 337 КПК України, суд першої інстанції здійснює судовий розгляд.

Суд приходить до висн овку, що неконкретність формулювання обвинувачення, яке викладено в обвинувальному акті, у разі призначення кримінального провадження до розгляду, перешкоджатимуть повному, всебічному, об`єктивному розгляду кримінального провадження, а також ухвалити суду обвинувальний вирок, тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення викладених вище порушень чинного законодавства України.

На підставі наведеного та керуючись статтями 2, 3, 8, 20, 91, 109, 110, 177, 183, 199, 290, 291, 314, 331, 369-372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:
Повернути обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001667 від 01.09.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч.2 ст. 125 КК України, прокурору Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 діб з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали проголошено 20 вересня 2019 року о 16 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_11