ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2019 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
та сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000321 від 19.08.2018 року щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

-26.12.2014 року вироком Вижницького районного суду Чернівецької області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.;

-21.04.2015 року вироком Вижницького районного суду Чернівецької області до покарання у виді 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік з покладанням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України. Відповідно до ч.4 ст. 70 КК, зараховано ОСОБА_6 не відбуте покарання - 850 грн. штрафу за вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 26.12.2014 р. та за правилами ч.3 ст. 72 КК України це покарання виконувати самостійно. 18.05.2016 року ухвалою Вижницького районного суду ОСОБА_6 звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строку випробувального терміну;

ЄУНСС №713/2008/18 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8
Категорія ч.2 ст. 185 КК України
КП №11-кп/822/280/19 Суддя - доповідач: ОСОБА_1

-11.04.2017 року вироком Вижницького районного суду Чернівецької області за ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить скасувати вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 07 травня 2019 року та закрити кримінальне провадження у зв`язку з недоведеністю вини останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Згідно з вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 07 травня 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого:

-ч.2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.71 ч.1 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 11.04.2017 року та остаточно ОСОБА_6 до відбуття призначено покарання у виді 5 (п`ять) років 3 (три) місяці позбавлення волі без конфіскації майна.

До набрання вироком законної сили до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, взято його під варту негайно із зали суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обраховано із 07.05.2019 року.

Вирішено питання речових доказів.

Вирішено стягнути із ОСОБА_6 витрати на залучення експертів в сумі 572,00 (п`ятсот сімдесят дві) гривні на користь держави.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та заперечення прокурора на апеляцію захисту.

Захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , у своїй апеляційній скарзі вважає винесений вирок незаконним та необґрунтованим, який підлягає скасуванню з підстав однобічності та неповноти досудового та судового слідства, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

Зазначає, що висновки районного суду не відповідають дійсним фактичним обставинам, ґрунтуються на доказах, які відповідно до вимог закону є недопустимими, мають суб`єктивний та упереджений зміст, а також не спростовують тих доводів та обставин, на які посилався обвинувачений ОСОБА_6 під час розгляду справи як на підставу його невинуватості у вчиненні злочину.

Вважає, що сторона обвинувачення під час розгляду справи в суді першої інстанції не надала тих достатніх та необхідних, належних, допустимих та прямих доказів, кожен з яких окремо та разом в їх сукупності, свідчили б про вину ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Стверджує, що судом взято до уваги як доказ сторони обвинувачення заяву свідка ОСОБА_11 від 20.08.2018 року, однак звертає увагу суду на ту обставину, що вказаний свідок в судовому засіданні не був допитаний, оскільки від його допиту відмовилася сторона обвинувачення, хоч він та обвинувачений ОСОБА_6 наполягали на допиті вказаного свідка, проте їм в цьому було безпідставно відмовлено. Крім того, вказаний доказ не був перевірений судом на належність та допустимість безпосередньо в судовому засіданні, у відповідності до вимог ст.ст. 87, 89, 94 КПК України.

Просить вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 07 травня 2019 року скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 закрити у зв`язку з недоведеністю вини останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Прокурор ОСОБА_12 у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 Кіцманської місцевої прокуратури в своєму запереченні на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , вважає апеляцію захисту безпідставною, вирок районного суду законним та обґрунтованим, а зібрані докази під час досудового розслідування належними та допустимими.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Згідно з вироку суду першої інстанції, ОСОБА_6 , 09 серпня 2018 року, близько 19-30 год., перебуваючи в господарстві ОСОБА_13 в АДРЕСА_2 , переслідуючи раптово виниклий умисел, спрямований на особисте збагачення за рахунок таємного викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю господарів вказаного господарства, а також і тим, що ОСОБА_14 , був зайнятий грою на цимбалах, повторно, шляхом вільного доступу, умисно, протиправно, таємно викрав із дерев`яного столу під навісом в господарстві планшет марки «Ipad 16 Gb», модель А1395, серійний номер зазначеної моделі: F5QR3B8EDKPH, вартістю 2040,50 грн., який на час вчинення крадіжки перебував в чохлі по типу «книжка» синього кольору, вартістю 250,00 грн., що належить ОСОБА_15 , чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на загальну суму 2290,50 гривень, після чого з місця вчинення крадіжки скрився, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно.

Обвинувачений ОСОБА_6 вину не визнав, заперечував викрадення планшета у потерпілого ОСОБА_15 та згідно ст. 63 Конституції України відмовився давати пояснення, просив виправдати за недоведеністю винуватості у вчинені кримінального правопорушення.

Вимоги і доводи апелянтів в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду підтримав апеляційні вимоги. Просив скасувати вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 07 травня 2019 року та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 у зв`язку з недоведеністю вини останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника, яку він озвучив під час апеляційного розгляду та просив кримінальне провадження щодо нього за ч.2 ст. 185 КК України закрити.

Позиції учасників апеляційного провадження в судових дебатах.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 підтримав свої апеляційні вимоги та наполягав на їх задоволенні, т.я. вини його підзахисного не доведено.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив призначити йому більш м`яку міру покарання за ч.2 ст. 185 КК України.

Прокурор у судовому засіданні вказав, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України, вина останнього доведена матеріалами кримінального провадження, а тому просив вирок районного суду залишити без змін.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких апеляційний суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Заслухавши суддю доповідача, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги сторони захисту, з`ясувавши міркування захисника ОСОБА_7 який підтримав апеляційні вимоги, просив скасувати вирок районного суду та закрити кримінальне провадження, обвинуваченого ОСОБА_6 , який вину не визнав і підтримав думку свого адвоката, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і вважав вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підсудного, проаналізувати їх, оцінити за своїм внутрішнім переконанням та дати остаточну оцінку, що ґрунтується на їх всебічному, повному й неупередженому дослідженні під час судового розгляду з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку.

Оцінка доказів згідно зазначеної статті є компетенцією суду, який постановив вирок.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, повно та об`єктивно дослідивши надані стороною обвинувачення докази, прийшов до правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна

До такого висновку районний суд прийшов виключно з досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів наданих стороною обвинувачення, які не містять суперечностей, узгоджуються між собою та оцінені судом відповідно до приписів ст. 94 КПК України.

Вина ОСОБА_6 доводиться показами неповнолітнього потерпілого ОСОБА_15 , свідків: ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_16 наданими в суді першої інстанції, а також дослідженими районним судом та перевіреними апеляційним судом матеріалами кримінального провадження.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_15 в судовому засіданні першої та апеляційної інстанції підтвердив свої покази надані на досудовому слідстві, які є послідовними, узгодженими, не викликають сумнівів і узгоджуються з матеріалами справи.

Зокрема вказав, що 09.08.2018 року його не було вдома, був на річці, повернувся близько 23-00 год.. В господарстві бабусі - ОСОБА_13 були батько ОСОБА_14 , тітка ОСОБА_17 , дідусь був у кімнаті хворий та двоє братів, яким по 13 та 14 років. До його сімнадцятиріччя, ОСОБА_17 переслала з Італії посилку, в якій був планшет, який є його подарунком на день народження. Планшет не був новий, а бувший у користуванні. Того дня ОСОБА_6 не бачив, події, що відбувались у господарстві відомі зі слів тітки, бабусі та батька. ОСОБА_6 приходив просити вибачення, казав, що вийшло непорозуміння. Зі слів тітки та бабусі йому відомо, що його батько ОСОБА_14 та ОСОБА_6 були в стані алкогольного сп`яніння. Того дня, він дав свій планшет рідному брату ОСОБА_18 та двоюрідному брату, який приїхав з Італії, щоб вони пограли. Зазначив, що вийшло непорозуміння, претензій матеріального та морального характеру не має, просив суворо не карати ОСОБА_6 ..

Такі покази потерпілого ОСОБА_13 повністю узгоджуються із показами свідка ОСОБА_13 , яка в суді першої інстанції підтвердила, що до неї в гості приїхала дочка ОСОБА_19 з чоловіком та сином, які проживають у Італії. 09.08.2018 року перебувала вдома, її внуки грались у планшеті, дивились мультики. Її син ОСОБА_14 грає на цимбалах у музичному ансамблі «Карпатська Тайстра», близько 16.00-17.00 год. на таксі він приїхав разом з ОСОБА_6 .. Син сказав, що ОСОБА_6 прийшов з ним, бо хоче щоб він йому заграв на цимбалах. ОСОБА_6 хотів зайти до будинку, однак вона сказала йому сідати біля хати під покриття, там є стіл та лавиця. Онуки грали там на планшеті та поставили його на стіл. ОСОБА_14 взяв цимбали, сів під стіною на лавку та почав на них грати, а ОСОБА_6 сидів навпроти сина, нахилившись над столом, вона ще подумала, що так музику слухає, та пішла по господарству. Через деякий час, вона пригнала корову додому і бачила ОСОБА_6 , який дуже швидко через кукурудзу, йшов від її будинку. А згодом, внук запитав, де планшет, на що вона відповіла, що планшет на столі на дворі. Виявивши відсутність планшета, на наступний день ОСОБА_14 пішов шукати ОСОБА_6 .. Також вказала, що до них приходив батько ОСОБА_6 , який хотів домовлятися, на що вона сказала, що треба було раніше віддати планшет.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні районного суду показав, що 09.08.2018 року він затримався у м. Вижниця. Там до нього підійшов ОСОБА_6 і вони говорили про музику, просив, щоб він йому заграв, купив пиво. Згодом вони взяли таксі та поїхали до будинку його матері ОСОБА_13 в с. Багна, Вижницького району. Там він заграв на цимбалах, а ОСОБА_6 сидів напроти нього, слухав музику, зіграв п`ять чи більше пісень, коли ОСОБА_6 пішов він не помітив, ще подумав, чому він пішов не попрощавшись. Планшет його сина був на столі, там де вони сиділи. Через деякий час прийшла його матір ОСОБА_13 і з дітьми почали шукати планшет. Зазначив, що ОСОБА_6 він не знав до того дня, перший раз його запросив до господарства матері. Наступного дня поїхали шукати ОСОБА_6 , знайшли таксиста, який віз їх додому та дізнались, що хлопець з с. Іспас, Вижницького району, однак ОСОБА_6 не знайшли. Спочатку в поліцію не звертались, бо думали, що знайдуть його і все узгодять без поліції, а вже згодом звернулись за допомогою до поліції. Сторонніх осіб в господарстві матері та вдома того дня не було.

Покази свідка ОСОБА_16 є аналогічними показам свідка ОСОБА_14 , які не викликають сумнівів, узгоджуються між собою та показами інших учасників.

Крім того, вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України підтверджується матеріалами провадження, а саме письмовими доказами:

- протоколом прийняття заяви від 18.08.2018 року про вчинене кримінальне правопорушення в якому зазначено, що ОСОБА_15 звернувся до правоохоронних органів із заявою про те, що 09.09.2018 року в період часу з 20-00 год. до 21-00 год. невідома особа чоловічої статі шляхом вільного доступу, перебуваючи в господарстві тітки ОСОБА_20 в с. Багна, Вижницького району Чернівецької області, викрала планшет марки «ІРАD» білого кольору в синьому шкіряному чохлі (т.1 а.с.82);

- протоколом огляду предметів від 26 серпня 2018 року з фотознімками, з яких вбачається, що заступником начальника СВ Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_21 здійснено огляд предмету, а саме, планшету марки «ІРАD 16 Gb» модель А1395 в металевому корпусі сірого кольору та в чохлі синього кольору, серійний номер НОМЕР_1 (т.1 а.с.84-89), а відтак і витягом з ЄРДР про вчинений злочин, який зареєстрований 19.08.2018 року але з вказівкою технічних характеристик і серійного номеру сформований 12.10.2018 року (а.с.80-81);

- постановою про визнання та прилучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 26 серпня 2018 року, а саме планшету марки «ІРАD 16 Gb» модель А1395 білого кольору в чохлі синього кольору, який добровільно виданий ОСОБА_11 в рамках кримінального провадження №0000321 (т.1 а.с.90);

- розпискою та заявою ОСОБА_15 від 21.09.2018 року, згідно яких потерпілий отримав на зберігання планшет марки «ІРАD 16 Gb» модель А1395, в металевому корпусі сірого кольору, серійний номер F5QR3B8EDKPH та будь яких позивних вимог до особи, яка вчинила крадіжку немає (т.1 а.с.91-92);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.09.2018 року, згідно якого свідок ОСОБА_13 на запитання слідчого, чи впізнає вона когось з осіб зображених на фотознімках, яка вказала на особу зображену на фотознімку №2, на якому й був ОСОБА_6 (т.1 а.с.110-114);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.10.2018 року, згідно якого свідок ОСОБА_14 на запитання слідчого, чи впізнає він когось з осіб зображених на фотознімках, останній вказав, що хлопець з яким він познайомився на автостанції в м. Вижниця, дуже схожий на особу зображену на фотознімку №4. На фотознімку №4 зображений ОСОБА_6 (т.1 а.с.122-125);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.10.2018 року, згідно якого свідок ОСОБА_16 на запитання слідчого, чи впізнає він когось з осіб зображених на фотознімках відповів, останній вказав, що хлопець, якого він разом з іншим чоловіком (музикантом) 09.08.2018 року підвозив в с. Багна, Вижницького району Чернівецької області, а вже наступного дня від музиканта йому стало відомо, що даний хлопець вчинив крадіжку планшета, дуже схожий на особу зображеному на фотознімку №1. На фотознімку №1 зображений ОСОБА_6 (т.1 а.с.132-133).

- висновком експерта №162-Р від 14.09.2018 року з ілюстративною таблицею, з якого вбачається, що ринкова вартість планшета марки «ІРАD 16 Gb» модель А1395 на момент вчинення кримінального правопорушення, могла становити 2040,50 гривень (т.1 а.с.95-101).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що посилання захисника на те, що стороною обвинувачення не надано прямих доказів вини ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушення не заслуговують на увагу та спростовуються наведеними вище доводами. Крім того, слід зазначити, що як вбачається з звукозапису судового засідання, а ні стороною захисту, а ні обвинуваченим ОСОБА_6 надані стороною обвинувачення докази не оспорювалися та не заперечувалися.

Твердження захисту про те, що районним судом в порушення вимог ст. 370 КПК України, при розгляді справи щодо ОСОБА_6 поверхнево були досліджені докази та не мотивовано у вироку, чому одні докази покладені в основу вироку, а інші - не враховані, є безпідставними та спростовуються вищенаведеним.

Що стосується тверджень захисту про те, що судом всупереч вимогам ст. 87, 89, 94 КПК України взято до уваги як доказ сторони обвинувачення заяву свідка ОСОБА_11 від 20.08.2018 року, а також що вказаний свідок в судовому засіданні допитаний не був і від його допиту відмовилася сторона обвинувачення, хоч він та обвинувачений ОСОБА_6 наполягали на допиті вказаного свідка, проте їм в цьому було безпідставно відмовлено, колегія суддів також вважає необґрунтованими, зважаючи на наступне.

Так, в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_11 від 20.08.2018 року, в якій останній просить приєднати до матеріалів кримінального провадження планшет марки «ІРАD» білого кольору в синьому шкіряному чохлі, який він придбав в середині серпня 2018 року у знайомого ОСОБА_6 , жителя с. Іспас, Вижницького району Чернівецької області, за гроші в сумі 1000,00 гривень (т.1 а.с.83).

Слід зазначити, що даний доказ був досліджений та перевірений в судовому засіданні першої інстанції в якості письмового документу в якому зафіксовано фактичні дані, та який є оригіналом, а отже на думку колегії суддів, даний документ заяву ОСОБА_11 обґрунтовано визнано судом належним та допустимим доказом, так як це не є показаннями останнього у розумінні ст. 95 КПК України, які повинні надаватися суду безпосередньо під час слухання справи та в усній формі під час допиту.

Крім цього, як вбачається із наданих матеріалів кримінального провадження, зазначені вище слідчі дії проводилися у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства України. Вказане підтверджується і тим, що при їх проведенні, будь-яких зауважень та доповнень від її учасників не надходило.

Суд вважає, що слідчі дії були проведені для підтвердження обставин провадження, у відповідності до передбаченого КПК України порядку, за відсутності істотних порушень прав та свобод обвинуваченого, зауважень від учасників слідчих дій, обвинуваченого та захисника, не надходило, а тому будь-яких законних підстав для визнання доказів неналежним та недопустимим немає.

Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів була ретельно проаналізована судом першої інстанції, що дало можливість районному суду прийти до обґрунтованого висновку, який не викликає сумніву в колегії суддів, про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна. Тому посилання в апеляційній скарзі захисту на незаконність обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України, колегія суддів вважає голослівними.

Що стосується міри покарання, то згідно з положеннями ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності в момент спричинення та даним про особу винного. При призначенні покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з матеріалів справи, вирішення місцевим судом питання призначення ОСОБА_6 покарання ґрунтується на наведених вимогах та, на думку колегії суддів, обране обвинуваченому з дотриманням вимог ст. 65-67 КК України.

Так, судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 враховано тяжкість вчиненого злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості злочинів, а також враховано характеризуючи дані особу обвинуваченого, який тимчасово не працює, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вину в інкримінованому йому злочині не визнав, а також те, що потерпілий ОСОБА_15 претензій до обвинуваченого матеріального й морального характеру немає та просив суворо його не карати, про що вказав і в суді апеляційної інстанції.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно вимог ст. 66 КК України та обставин, що обтяжують покарання останнього, згідно вимог ст. 67 КК України, як судом першої інстанції, так і колегією суддів не встановлено.

Крім того, судом першої інстанції вірно застосовано ч.3 ст. 78 КК України, згідно якої у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими у статтях 71, 72 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, однак в силу ст. 89 КК України судимість за їх вчинення в законному порядку не погашена, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку згідно вироку Вижницького районного суду Чернівецької області від 11.04.2017 року.

Отже, на шлях виправлення обвинувачений ОСОБА_6 не став та належних висновків для себе не зробив. Зваживши роль кари як мети покарання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без ізоляції від суспільства, частково приєднавши невідбуте покарання за попереднім вироком, на підставі ст.71 КК України вірно призначив покарання у виді реального позбавлення волі.

На думку апеляційного суду, такий захід примусу відповідає меті покарання, є співрозмірним характеру вчиненого діяння та його наслідкам.

Обставини справи судом з`ясовано повно і об`єктивно. Будь-яких порушень норм кримінально-процесуального права, які б вплинули на законність та обґрунтованість судового рішення по даній справі допущено не було.

Таким чином, підстав для скасування вироку районного суду та закриття провадження у зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_6 , як про те апелює захист, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 370, 404, 405, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 07 травня 2019 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.2 ст. 185 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим в тому ж порядку і строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3