Номер провадження: 11-сс/813/1929/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

слідчого: ОСОБА_7 ,

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілого: ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисників підозрюваного ОСОБА_11 адвокатів ОСОБА_12 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07.11.2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_11 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України у кримінальному провадженні №0003160, внесеному до ЄРДР 02.09.2019 року,

установив

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07.11.2019 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , яке погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 , та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 09.12.2019 року щодо ОСОБА_11 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0003160, внесеному до ЄРДР 02.09.2019 року за ст.15 ч.5 ст.185 КК України.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що прокурором в судовому засіданні була доведена наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_11 у вчиненні злочину та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також доведена неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам.

Окрім того, залишаючи підозрюваному раніше визначений розмір застави у розмірі 13000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, слідчий суддя, враховуючи майновий та сімейний стан підозрюваного, обставини вчинення кримінального правопорушення, розмір матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_11 інкримінованого кримінального правопорушення а також встановлені ризики, передбачені п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, дійшов до переконання, що обраний розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку підозрюваного, під загрозою звернення застави в дохід держави, та забезпечити виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, у випадку її внесення, а тому вважав, що такий розмір застави зміні не підлягає.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи осіб, що її подали.
Захисники підозрюваного в апеляційній скарзі вважають ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою, прийнятою з порушенням вимог кримінального процесуального закону та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що слідчим суддею порушено право на захист підозрюваного, оскільки достеменно знаючи про здійснення захисту ОСОБА_11 адвокатами ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , слідчий суддя розглянув клопотання слідчого за участю іншого захисника, призначеного на окрему процесуальну дію. При цьому, підозрюваний в судовому засіданні районного суду заперечував проти участі іншого захисника та просив викликати йому захисників за договором, яких слідчим суддею в судове засідання викликано не було. Також звертають увагу на те, що клопотання про продовження строку запобіжного заходу було подано до суду з порушенням строків, встановлених ч.1 ст.199 КПК України.

Крім того, на думку апелянтів, повноваження захисника ОСОБА_13 , який діяв за призначенням, не були підтверджені належним чином, оскільки в матеріалах судової справи наявна копія свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю, яка належним чином не завірена.

На підставі викладеного, захисники просять ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд клопотання слідчого у суді першої інстанції.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисників, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; думку прокурора та представника потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до приписів ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Порядок розгляду подання щодо продовження строку тримання особи під вартою передбачений ст.199 КПК України, а питання, які слідчий суддя повинен вирішити при розгляді клопотання щодо продовження строку тримання особи під вартою визначений змістом Глави 18 чинного Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

При цьому, у відповідності до вимог ч.3 ст.199 КПК України повинні враховуватися дані, що заявлені ризики не зменшилися чи з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків передбачених ч. 5 ст. 177 цього Кодексу.

Згідно із приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Розглядаючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повній мірі та врахував їх при постановленні ухвали.

Так, згідно матеріалів справи ОСОБА_11 19.09.2019 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.09.2019 року відносно підозрюваного ОСОБА_11 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні 05.11.2019 року продовжено керівником Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_14 до 09.12.2019 року.

Обґрунтованість підозри у вчиненні зазначеного злочину підтверджується матеріалами провадження і була встановлена під час розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та під час перегляду даної ухвали апеляційним судом, та на даний час підозра останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України є обґрунтованою, і полягає в тому, що ОСОБА_11 разом з ОСОБА_15 на початку літа 2019 року, більш точний час в ході слідства встановити не надалось можливим, переслідуючи мету особистого збагачення, розробили злочинний план направлений на незаконне проникнення до квартири АДРЕСА_1 , та шляхом імітування квартирної крадіжки вирішили заволодіти цінним майном яке там перебувало. При цьому, ОСОБА_15 виступаючи в ролі пособника, будучи заздалегідь обізнаним про наявність значної суми грошових коштів в даній квартирі та маючи доступ до неї, підготував дублікати ключів від зазначеної квартири, а також магнітного ключа від домофону вищезазначеного будинку, з метою усунення перешкод пов`язаних з проникненням до приміщення, та сприянню вчиненню злочину іншими співучасниками. Крім того, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_15 залучили до їх спільного злочинного плану ще декількох осіб з метою його ефективної реалізації, а саме ОСОБА_16 та ще одну невстановлену особу.

Далі, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ще однією невстановленою особою, спланували дії та розділили при цьому свої злочинні ролі, а саме кожна особа усвідомлювала характер дій які вона повинна була виконати з метою досягнення єдиної спільної мети, заздалегідь маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, визначили предметом свого спільного злочинного посягання цінне майно, яке знаходилось в квартирі АДРЕСА_2 , де зберігалось майно належне громадянину ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Далі, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_16 та ще однією невстановленою особою, діючи відповідно до заздалегідь спланованих дій, приступили до реалізації їх спільного злочинного плану, а саме 01.09.2019 приблизно о 01.50 годині під`їхали до будинку АДРЕСА_3 на автомобілі марки «Opel Astra», серебристого кольору, державний номерний знак Республіки Польщі « НОМЕР_1 », використовуючи при цьому з метою конспірації своїх злочинних дій державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала невстановлена особа.

Крім того, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_16 та ще однією невстановленою особою, розуміючи, що реалізувати їх спільний злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, в ніякий інший спосіб ніж як шляхом проникнення до вищезазначеного житла, неможливо, а тому мали при собі заздалегідь приготовлені знаряддя для вчинення кримінального правопорушення, а саме дублікати ключів від зазначеної квартири, а також магнітного ключа від домофону вищезазначеного будинку, які надав ОСОБА_15 , з метою усунення перешкод пов`язаних з проникненням до даного приміщення та сприянню вчиненню злочину іншими співучасниками.

Так, ОСОБА_16 з метою перевірки та обходу території, направився до вищезазначеної квартири першим, де впевнився, що їх спільному злочинному умислу нічого не заважає, про що сповістив іншим співучасникам.

Після чого, уже близько 02:50 год., ОСОБА_11 разом з ОСОБА_16 , зайшли через ворота до придворової території вказаного будинку, та після чого направились до вхідних дверей вищезазначеної квартири. В свою чергу невстановлена особа, залишалась в автомобілі з метою подальшого швидкого зникнення з місця вчинення правопорушення.

Реалізуючи свій злочинній намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_16 , впевнившись що їх дії носять таємний характер, заздалегідь будучи підготовленими та маючи при собі ключі від зазначеної квартири, які надав ОСОБА_15 та за допомогою яких, останні, проникли до квартири АДРЕСА_1 . При цьому останні створювали інсценування дій, пов`язаних зі взломом вхідних дверей квартири, а також в подальшому металопластикового вікна та ролетів, залишили альпіністське спорядження, яке нібито слугувало для проникнення до квартири через вікно з горища будівлі.

Далі перебуваючи уже безпосередньо в квартирі, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_16 , відшукавши грошові кошти, які знаходились в квартирі та належать гр. ОСОБА_17 , заволоділи ними, а саме в сумі: 689 775 доларів США, (що в еквіваленті на день вчинення кримінального правопорушення, відповідно до курсу НБУ складає 17 403 023 гривень); 1 952 400 Євро (що в еквіваленті на день вчинення кримінального правопорушення, відповідно до курсу НБУ складає 54 530 532 гривень); та 5 400 000 гривень НБУ. Загальна сума викрадених грошових коштів складає 77 333 555 гривень НБУ.

Заволодівши вищезазначеними грошовими коштами, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_16 , близько 03.50 год., покинули місце вчинення ними кримінального правопорушення на вищезазначеному автомобілі марки «Opel Astra», серебристого кольору, з д/н НОМЕР_2 , яким керувала невстановлена особа.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_11 разом з ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ще однією невстановленою особою, спричинили потерпілому ОСОБА_17 , матеріальний збиток в особливо великих розмірах.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України підтверджується: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.09.2019 року, протоколом огляду місця події від 02.09.2019 року, протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_17 від 07.09.2019 року, протоколом огляду предмета від 09.09.2019 року, протоколами обшуку від 09.09.2019 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_16 від 10.09.2019 року, протоколом додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_16 від 16.09.2019 року, протоколом обшуку від 18.09.2019 року, протоколом додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_16 від 26.09.2019 року, протоколом додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_16 від 27.09.2019 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 07.10.2019 року, протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 22.10.2019 року, протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 11.10.2019 року, та іншими матеріалами клопотання в сукупності.

Окрім того, слідчий суддя мотивував необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_11 не лише обґрунтованістю підозри, а й наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення було доведено наявності ризиків, які були б підставою для продовження запобіжного заходу з огляду на таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали (а.с.131-135), в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором ризики можливого незаконного впливу підозрюваного на свідків, потерпілого, переховування від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, знищення, сховання, або спотворення інших речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню, продовжують існувати та обумовлені тим, що ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання, зокрема, у вигляді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, беручи до уваги, що строк досудового розслідування на даний час продовжений, в рамках кримінального провадження є необхідність у проведенні необхідних процесуальних дій.

Апеляційний суд погоджується з доводами клопотання про те, що наявний ризик, передбачений п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваного на потерпілого, свідків, а також іншого підозрюваного, в рамках даного кримінального провадження, з метою зміни показів останніх та уникнення, в подальшому, кримінальної відповідальності, який полягає у тому, що підозрюваному відомі особи потерпілого, з яким підозрюваний знайомий протягом тривалого часу, перебував у довірливих відносинах, свідків, а також інших підозрюваних, зокрема, підозрюваний ОСОБА_16 надає покази, які викривають підозрюваного ОСОБА_11 .

Крім того, як вбачається з повідомлення про підозру, інкриміновані дії ОСОБА_11 вчиняв з іншою особою, яка не встановлена слідством, таким чином в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, підозрюваний може впливати й на цю особу.

Таким чином, обставин передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Апеляційний суд враховує те, що згідно клопотання слідчого, для остаточного та беззаперечного доведення вини ОСОБА_11 необхідно виконати ще ряд слідчих-розшукових дій, для встановлення всіх обставин які підлягають доказуванню, а саме: здійснити аналіз отриманих відомостей в результаті тимчасових доступів до речей та документів, що містять інформацію про телефонні номери, а також вхідні та вихідні дзвінки на них, у операторів надання телекомунікаційних послуг ПрАТ «Київстар» та ТОВ «лайфселл», про зв`язок абонентів, а саме підозрюваних ОСОБА_16 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , провести додатковий допит потерпілого ОСОБА_17 , а також одночасний допит останнього та підозрюваного ОСОБА_11 ; отримати висновки на раніше призначені експертизи, провести подальші слідчо-розшукові дії направлені на встановлення місцезнаходження викраденого майна потерпілої сторони, а саме грошових коштів; виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Виконання таких дій, на думку апеляційного суду, є необхідним, у зв`язку з чим колегія суддів вважає встановленим наявність обставин, які перешкоджають завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_15 .

Що стосується визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, апеляційний суд приймає до уваги суму завданої злочином шкоди, а саме, що згідно підозри ОСОБА_11 заволодів грошовими коштами у сумі 77 333 555 гривень, що більше суми визначеної судом застави (24 973 000 гривень), і звертає увагу на те, що відповідно до ч.5 ст.182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

В частині визначеного ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.09.2019 року розміру застави, слідчий суддя обґрунтовано вважав, що враховуючи майновий та сімейний стан підозрюваного, обставини вчинення кримінального правопорушення, розмір матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_11 інкримінованого кримінального правопорушення, а також встановлені ризики, передбачені п.1, п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, обраний розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку підозрюваного, під загрозою звернення застави в дохід держави, та забезпечити виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, у випадку її внесення, а тому такий розмір застави зміні не підлягає.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що клопотання про продовження строку запобіжного заходу було подано до суду з порушенням строків, встановлених ч.1 ст.199 КПК України, не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки порушення строку звернення до суду з клопотанням, копія якого, між іншим, була отримана підозрюваним ОСОБА_11 31.10.2019 року, що підтверджується його підписом (а.с.7), не може бути підставою для вирішення клопотання про продовження строку запобіжного заходу.

Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту стосовно того, що слідчим суддею порушено право на захист підозрюваного, оскільки згідно матеріалів кримінального провадження в судовому засіданні приймав участь у якості захисника ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_13 , який був призначений для надання безоплатної правової допомоги та повноваження якого були перевірені слідчим суддею та підтверджуються наявними в матеріалах справи дорученням та свідоцтвом про право зайняття адвокатською діяльністю, копії яких містяться у матеріалах судового провадження (а.с.120, 121), що відповідно до п.2 ч.1 ст.50 КПК України є належним підтвердженням повноважень захисника.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що угода з захисником ОСОБА_11 - адвокатом ОСОБА_19 розірвана 01.11.2019 року (а.с.117, 118), старший слідчий СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 06.11.2019 року повідомив інших захисників підозрюваного - адвокатів ОСОБА_12 та ОСОБА_8 про звернення до суду з клопотанням про продовження підозрюваному запобіжного заходу та направив копію клопотання на їх електронну адресу (а.с.119), однак останні у судове засідання не з`явились, тому слідчий суддя правомірно залучив до участі у справі захисника за призначенням.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно того підозрюваний в судовому засіданні районного суду заперечував проти участі іншого захисника та просив викликати йому захисників за договором, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_11 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, а тому відповідно до ч.1 ст.52 КПК участь захисника у даному кримінальному провадженні є обов`язковою. Адвокат ОСОБА_13 був залучений слідчим для проведення окремої процесуальної дії розгляду клопотання про продовження підозрюваному запобіжного заходу у відповідності до вимог ч.1 ст.53 КПК України, оскільки, як вже було зазначено, захисники підозрюваного - адвокати ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , завчасно повідомлені, не прибули для участі у проведенні окремої процесуальної дії. Відповідно до ч.3 ст.54 КПК України відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням. Враховуючи те, що адвокат ОСОБА_13 був захисником за призначенням під час розгляду кримінального провадження, у якому участь захисника була обов`язковою, слідчий суддя правомірно не прийняв відмову підозрюваного від захисника.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчим суддею не було порушено право на захист підозрюваного.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що захисники підозрюваного ОСОБА_11 в апеляційній скарзі не оскаржують висновок слідчого судді про наявність підстав для продовження строку запобіжного заходу, а лише посилаються на процесуальні питання щодо залучення до участі у справі захисника та строку подання клопотання.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі захисники просять ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд клопотання слідчого у суді першої інстанції, однак направлення клопотання на новий розгляд не передбачено ч.3 ст.407 КПК України.

Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

З урахуванням вищенаведеного та встановлених під час апеляційного розгляду обставин, апеляційний суд погоджується з твердженням прокурора та висновками слідчого судді щодо обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування у скоєні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 185 КК України, та вважає, що з урахуванням наявних ризиків, у слідчого судді існували підстави для продовження строку утримання підозрюваного під вартою, оскільки інший запобіжний захід не забезпечить виконання покладених на нього обов`язків та запобігання цим існуючим ризикам.

Апеляційний суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та тяжкості можливого покарання, яке загрожує ОСОБА_11 у разі доведеності його вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за рішенням суду та існування ризиків ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, враховуючи положення Конвенції «Про захист прав та основоположних свобод людини» та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання підозрюваного під вартою.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_11 виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, та не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, тому апеляційна скарга захисників задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 409, 411, 419, 422, 532КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_11 адвокатів ОСОБА_12 та ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07.11.2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_11 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України у кримінальному провадженні №0003160, внесеному до ЄРДР 02.09.2019 року - залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4