Дата документу 31.10.2019 Справа № 310/1470/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/807/1356/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/1470/19Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференц зв`язку, кримінальне провадження, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 червня 2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бердянськ Запорізької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1. 16.10.2003 р. Бердянським міським судом Запорізької області за ч.1 ст.309 КК України, кримінальну справу закрито на підставі ч.4 ст.309 КК України;

2. 09.12.2008 р. Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.309, ч.2 ст.307, ч.1 ст.317, ч.1 ст.315, ч.2 ст.263, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією частини майна, звільнений 18.04.2013 по відбуттю строку покарання;

3. 25.03.2014 р. Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст.190 КК України до штрафу в розмірі 550 гривень;

4. 24.06.2015 р. Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ст.75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, 25.07.2017 знятий з обліку з зв`язку з закінченням іспитового строку;

5. 07.11.2018 Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ст.75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, 18.12.2018 поставлений на облік кримінально виконавчої інспекції,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання за цим вироком за сукупністю вироків частково приєднано не відбуте покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07.11.2018 року, та остаточним покаранням визначено 3 (три) роки 3 (три) місяці позбавлення волі.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту затримання ОСОБА_8 після набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили не обирався.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 12 лютого 2019 року о 16 годині 32 хвилини, перебуваючи біля будівлі Бердянської місцевої прокуратури, за адресою: Запорізька область, місто Бердянськ, проспект Перемоги, будинок № 4, ОСОБА_8 помітив біля входу залишений на східцях без нагляду велосипед «Mustang», що належить потерпілому ОСОБА_9 . У той же час у ОСОБА_8 виник умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна. З метою доведення свого злочинного умислу до кінця ОСОБА_8 переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи умисно з корисливих мотивів з метою таємного викрадення чужого майна підійшов до вказаного велосипеду та діючи в умовах очевидності таємно повторно викрав велосипед «Mustang» вартістю 2200 грн., належний потерпілому ОСОБА_9 . Відразу після цього, ОСОБА_8 на вказаному велосипеді залишив місце вчинення злочину розпорядившись ним на свій власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 2200 гривень.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 не погоджуючись з вироком посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При призначенні покарання судом встановлено наявність обставини, яка пом`якшує покарання, однак судом не враховано дані про особу обвинуваченого та його відношення до скоєного злочину та ін.. обставини, у зв`язку з чим, судом призначено надто суворе покарання. Так, судом не враховано, що обвинувачений має постійне місце проживання та реєстрації, судом помилково вказано, що ОСОБА_8 є не працюючим, хоча він працевлаштований охоронцем, також судом не враховано, те що останній є інвалідом 3 групи, повне відшкодування завданої потерпілому шкоди шляхом повернення викраденого майна.

На підставі викладеного захисник просить змінити вирок та на підставі ст.ст. 71, 75 КК України призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на 1 рік. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на 3 роки 1 місяць та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін в один рік.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок місцевого суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Положенням ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у скоєнні злочину, зазначеного у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

У відповідності до Постанови Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7, 24.10.2003, при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги КПК України стосовно призначення покарання.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, суд, у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, призначив його, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше судимий, злочин вчинив під час іспитового строку за попереднім вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07.11.2018 р. за ч. 3 ст. 185 КК України, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку в психоневрологічній лікарні не перебуває, перебував на профілактичному обліку у лікаря-нарколога, а також його відношення до скоєного злочину, поведінку після скоєного.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 , суд визнав активне сприяння в розкритті злочину.

Судом першої інстанції також встановлено наявність обставини, що обтяжує покарання, а саме рецидив злочину.

Також судом при призначенні покарання враховано досудову доповідь, складену 02.04.2019 Бердянським МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області.
Таким чином, при призначенні обвинуваченому покарання судом першої інстанції враховано та належним чином оцінені всі обставини, зокрема і ті, на які посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі. Обрана міра покарання, відповідає меті покарання, тяжкості вчинених злочинів, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Вид і розмір покарання за скоєне кримінальне правопорушення, на переконання колегії суддів, є справедливим і достатнім для досягнення мети покарання (за ч.2 ст.185 КК України призначене в мінімальних розмірах).

Покарання за сукупністю злочинів на підставі ст.71 КК України також призначено правильно. Його розмір на переконання колегії суддів, є справедливим і достатнім для досягнення мети покарання.

Підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання не встановлено. Не дійшла колегія суддів і висновку про можливість виправлення засудженого без від відбування покарання, застосування положень ст.ст.75, 76 КК України також не має.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли бути підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 червня 2019 року, стосовно ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4