Справа № 464/820/18
пр.№ 1-кп/464/63/19
У Х В А Л А

25.09.2019 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого- судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/820/18, внесене 30.07.17. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002515, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Болотня Перемишлянського району Львівської обл, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, гр-на України, з вищою освітою, військовозобов*язаного, одруженого, непрацюючого, такого, що судимості не має, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України;

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення прокурор ОСОБА_4 ;

захисту: обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5 ;

учасники провадження: потерпілий ОСОБА_6 та представник потерпілого ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора, обвинуваченого і його захисника, потерпілого та його представника, -

в с т а н о в и в:
згідно з обвинувальним актом органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 29 липня 2017 року о 17.30 год., перебуваючи на території поблизу бетонованої стежки, яка знаходиться неподалік будинків №№ 101 та 101а по вул.Бережанській у м.Львові, на ґрунті особистих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_6 умисно наніс останньому кулаком своєї правої руки декілька ударів в ділянку грудної клітки, правої руки та в область голови, в результаті чого спричинив потерпілому синці та садна на голові, в ділянці грудної клітки, на правій руці, які відносяться до легкого тілесного ушкодження. Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого звернувся до суду з клопотанням про закриття справи на підставі ст.49 КК України, мотивуючи тим, що його підзахисний обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі, з дня вчинення обвинуваченим злочину пройшло більше двох років, протягом яких він нових злочинів не вчиняв і від слідства не ухилявся, про що надав довідку серії ААА № 0732206 з відомостями станом на 20.09.19. Незважаючи на невизнання своєї вини його підзахисним у вчиненні інкримінованого злочину, просить звільнити останнього від кримінальної відповідальності з розумінням, що це є нереабілітуюча обставина, що підтримав і сам обвинувачений у судовому засіданні, давши відповідно на це письмову згоду.

Заслухавши думку: прокурора, яка покликається на передчасність вирішення заявленого клопотання захисником обвинуваченого; потерпілого, який покладається на розсуд суду; його представника, яка вважає необхідним ухвалення судом відносно обвинуваченого лише вироку; - суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.
Частиною 4 тієї ж норми Кримінального процесуального кодексу України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, що спростовує покликання прокурора на передчасність вирішення такого.
Так під час судового слідства у даному кримінальному провадженні, де ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, захисник обвинуваченого звернувся до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Пункт перший частини першої статті 49 КК України передбачає звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності , якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки - два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Відповідно до роз`яснень, що міститься у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тому суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, що виключаючи будь-яке провадження по справі.
Згідно з пред*явленим обвинуваченням ОСОБА_3 29 липня 2017 року о 17.30 год. заподіяв ОСОБА_6 умисне легке тілесне ушкодження, що кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України.

Санкція ч.1 ст.125 КК України передбачає покарання штраф до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до 200 годин, або виправні роботи на строк до 1 року.

Відтак кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , згідно із ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

З дня його вчинення 29.07.17. минуло понад два роки.

Протягом цього строку ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення нового злочину не притягався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, що підтверджується довідкою серії ААА № 0732206, виданою Департаментом інформатизації МВС України, з відомостями станом на 20.09.19.

Підстав для застосування ч.2 чи ч.3 ст.49 КК України у суду не має, матеріали справи не містять у собі відповідних відомостей, і стороною обвинувачення не надано, як і для ч.5 даної норми КК України.

З урахуванням виконання судом вимог ч.3 ст.285 КПК України, після чого обвинувачений настояв на звільненні його від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України з нереабілітуючих підстав, та за наявності усіх підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, суд вважає необхідним звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на цій підставі, а кримінальне провадження щодо нього закрити.

Щодо покликань представника потерпілого про необхідність встановлення винуватості обинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення чи протилежного, то така таке встановлюється лише вироком суду, та згідно з вимогами ст.74 КК України, лише у випадку, коли саме обвинувачений заперечує проти закриття справи з нереабілітуючих підстав, якою є і закінчення строків давності, суд, за наявності для того підстав, визнає особу винною, ухвалює обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись ст.49, ч. 5 ст. 74 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання речових доказів вирішується відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.284, 285, 369, 371, 372, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 464/820/18, внесене 30.07.17. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002515, відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.125 КК України, закрити.

Речові докази CD-диск із відеозаписом подій (постанова про визнання речовим доказом від 11.10.17.) залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий-суддя ОСОБА_1