Справа № 297/1555/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2019 року м. Берегове

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 за ордером адвоката ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області від 28 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000149 від 25.04.2017 року, в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України,

в с т а н о в и в :
30 липня 2019 року до Берегівського районного суду поступила скарга ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області від 28 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000149 від 25.04.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України.

Вимоги скарги мотивовані тим, що 06 серпня 2016 року скаржники звернулися із заявою про вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_6 та Молнаром, передбачених ст. 239, ч. 1 ст. 240 КК України. Так, вказані дані, на підставі ухвали суду були внесені до ЄРДР за № 0000149 від 25.04.2017 року слідчим СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області та було розпочате досудове розслідування.

Однак, слідчий по даному кримінальному провадженню не здійснив жодних слідчих дій щодо розгляду матеріалів кримінального провадження, а тому дослідження вказаних матеріалів слідчим здійснено несумлінно. Крім того, слідчий не аргументовано виніс постанову про закриття кримінального провадження, про яку вони, скаржники дізналися з письмового повідомлення в черговій частині Берегівського ВП 27.07.2019 року.

У зв`язку з наведеним скаржники просять скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 підтримав свою скаргу та просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив задовольнити скаргу, оскільки також вважав постанову слідчого необґрунтованою. При цьому пояснив, що скаржниками було подано слідчому достатні матеріали злочинних дій вказаних у скарзі осіб.

Скаржник ОСОБА_4 та т.в.о. начальника СВ Берегівського ВП ГУНП ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились.

Заслухавши думку учасників процесу та вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів скарги, дійсно 28.02.2019 року була винесена постанова про закриття об`єднаного кримінального провадження № 0000149 від 25.04.2017 року в частині злочину, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (а.с. 8-9).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржено під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з вступної частини, яка повинна містити відомості про місце і час прийняття постанови, прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; резолютивної частини, яка повинна містити відомості про зміст прийнятого процесуального рішення, місце та час (строки) його виконання, особу, якій належить виконати постанову, можливість та порядок оскарження постанови.
Із долученої копії постанови слідчого СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області про закриття об`єднаного кримінального провадження № 0000149 від 25.04.2017 року, в частині злочину за ч. 1 ст. 240 КК України вбачається, що слідчим проведено ряд необхідних слідчих дій для встановлення обставин справи, а саме допитано скаржників, перевірено факт цільового призначення земельних ділянок, власниками яких є особи, які на думку скаржників, вчиняють кримінальні правопорушення, передбачені ст. 240 ч. 1, та ст. 239 КК України, здійснено перевірку домоволодінь ОСОБА_6 Закарпатською СЕС, Берегівським РВ УМНС України в Закарпатській області дотримання вимог пожежної безпеки ОСОБА_6 , прокуратурою Закарпатської області порушення законодавства ОСОБА_8 та ОСОБА_6 .. При цьому, слідчим не встановлено жодних підтверджень, які б вказували на вчинення ОСОБА_9 та ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України.

При цьому, слід зазначити, що із вказаної постанови слідчого також вбачається, що 20.11.2018 року слідчим СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області дане об`єднане кримінальне провадження, в частині злочину, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України було закрите у зв`язку з відсутністю в ньому складу кримінального правопорушення (а.с. 7-12).

Крім того, слідчий СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області при винесенні постанови про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, провів при цьому необхідні слідчі дії, дійшов правильних висновків, зважаючи на наступне.

Як вказує диспозиція ст. 240 КК України основний безпосередній об`єкт злочину є встановлений порядок раціонального і комплексного використання й охорони надр та видобування корисних копалин, які не є загальнопоширеними. Його додатковими факультативними об`єктами можуть бути життя і здоров`я особи та інші блага. Предметом злочину є надра і корнет копалини (крім загальнопоширених). Надра - це частина земної кори, що розташована під поверхнею суходолу та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння. Корисні копалини - це природні мінеральні речовини органічного та неорганічного походження, які можуть використовуватися безпосередньо або після їх обробки. За своїм призначенням вони поділяються на корисні копалини загальнодержавного та місцевого значення. Корисні копалини належать до непоновлюваних природних ресурсів, геологічна швидкість утворення або акумуляції яких є значно меншою, ніж швидкість їх споживання людиною.

Предметом злочину є незагальнопоширені корисні копалини загальнодержавного значення. Це горючі копалини (газ, нафта, вугілля, торф тощо), метали (чорні, кольорові, рідкісні, благородні, розсіяні, рідкісноземельні), неметали (різноманітна сировина, наприклад, хімічна, абразивна, гірничорудна, для облицювальних матеріалів), води (підземні, поверхневі), інертні гази.

Не визнаються предметом злочину корисні копалини місцевого значення, які розглядаються як загальнопоширені (наприклад, галька, гравій, пісок (крім формувального, скляного, такого, що використовується у фарфорово-фаянсовій, вогнетривкій і цементній промисловості), глина (крім вогнетривкої, тугоплавкої, фарбувальної та деякої іншої), крейда (крім крейди для цементної, хімічної, скляної, гумової промисловості та для одержання глинозему з нефеліну), черепашник, камінь бутовий, сланець (крім горючого і покрівельного)).

Предметом злочину, передбаченого ст. 240, є корисні копалини в їх природному стані.

З об`єктивної сторони злочин може проявитися в одній з двох форм: 1) порушення встановлених правил охорони надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля; 2) незаконне видобування корисних копалин, крім загальнопоширених.

Склад злочину у першій формі визнається закінченим з моменту порушення правил охорони надр, яке створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля, а у другій - з початку незаконного видобування корисних копалин.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Скаржниками не наведено ні одної конкретної обставини, якій слідчий не дав у постанові оцінку, або яку слідчу дію повинен був він здійснити, що була б обґрунтована, з точки зору досудового слідства.

З огляду на зазначене, враховуючи, що слідчим Берегівського ВП належним чином перевірено всі обставини справи, слідчий суддя вважає, що висновок слідчого щодо відсутності в діях ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України та закриття кримінального провадження є обґрунтованим.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого ОСОБА_10 прийнята із дотриманням вимог КПК України, є повною, в ній викладені обставини, які повно і всебічно перевірені та надано їм належну оцінку.

Керуючись ст. ст. 9, 303, 304, 306, 307 КПК України, -

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області від 28 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000149 від 25.04.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1