УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/8761/19

Провадження №: 1-кс/755/4051/19

"03" червня 2019 р.

м. Київ

слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 перевіривши виконання вимог ст. 206 КПК України за скаргою захисника ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 , щодо незаконного затримання підозрюваного, в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004533 від 01.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, встановив :

03.06.2019 заявник подав до суду вказану скаргу.

Надалі, того ж дня ОСОБА_2 подав заяву про залишення скарги без розгляду, з огляду на що слідчий суддя дослідивши матеріали судового провадження, приходить до наступного.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Тобто, системний аналіз положень КПК України свідчить, що заявлення скарги у конкретному кримінальному провадженні є його правом, а не обов`язком через, що реалізується ним на власний розсуд.

Таким чином, право подачі заявником заяви про залишення скарги без розгляду також являється його конституційним правом, оскільки полягає у вільній реалізації свого права у спосіб передбачений КПК України та саме в такій спосіб на думку особи їй буде надано ефективний спосіб захисту в національному органі.

З положень ч. 6 ст. 9 вказаного Кодексу випливає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

За таких обставин, слідчий суддя вважає за необхідне за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, беручи до уваги положення ст. 7, ч. 2 ст. 8, ч. 5 і ч. 6 ст. 9 КПК України, скаргу залишити без розгляду безпосередньо за клопотанням особи, яка її подала.

Керуючись ст.ст. 1-29, 206, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя постановив :

скаргу захисника ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 , щодо незаконного затримання підозрюваного, в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004533 від 01.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1