Ухвала
03 грудня 2019 року

м. Київ
справа № 215/2794/17
провадження № 51-5979ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 20 листопада 2018 року щодо нього,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вирок Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 20 листопада 2018 року.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Стверджуючи про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, засуджений у касаційній скарзі має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на його думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, однак він не наводить належного обґрунтування зазначеним доводам та не зазначає, у чому саме полягають порушення вказаних вимог закону, що тягнуть за собою скасування оскарженого судового рішення, з огляду на ст. 412 КПК.
Також, засуджений вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, однак не обґрунтовує у чому саме це полягало та як воно вплинуло на законність й обґрунтованість постановленого рішення судом першої інстанції, і чому це порушення слід відносити до підстав для скасування вироку Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 20 листопада 2018 року.
Засуджений у касаційній скарзі зазначає, що при вирішенні питання про кваліфікацію злочину за ч.1 ст.263 КК, суди першої та апеляційної інстанції не врахували позицію його захисника, при цьому не конкретизує що саме залишилося поза увагою суду,

з огляду зокрема на зміст висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного суду №13-28кс19 від 03 липня 2019 року.
Крім того, засуджений вказує на невідповідність фактичним обставинам справи та неповноту судового розгляду, що не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.

Згідно з п. 5 ч. 2. ст. 427 КПК особа, яка подає скаргу, має зазначити вимогу щодо судового рішення з врахуванням повноважень касаційного суду прийняти одне з рішень, передбачених ст. 436 КПК України.

Відповідно до її змісту, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Сформульована в касаційній скарзі засудженого ОСОБА_4 вимога не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК та не відповідає повноваженням суду касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу

про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги

і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги п`ятнадцять днів із дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
Судді: