Справа № 711/5313/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 року

м.Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження №0009679 від 04.12.2017 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, освіта середня, одруженого, є батьком малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на момент вчинення злочину проживаючого в АДРЕСА_2 , відомості про працевлаштування судом не отримані, раніше судимий:

1) 05.10.2001 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960) до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання був звільнений із застосуванням іспитового строку 3 роки;

2) 26.12.2003 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано частково невідбутий строк 6 місяців по вироку Придніпровського районного суду м.Черкаси від 05.10.2001 і остаточно визначено до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі на 3 роки 6 місяців;

3) 14.03.2007 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 306 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України приєднане частково невідбуте покарання 3 місяці позбавлення волі по вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.12.2003 року та остаточно визначено до відбуття покарання у вигляді 4 років 9 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

4) 20.02.2012 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 185, 70 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. Звільнений 04.06.2013 за постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.05.2013 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково, невідбута частина покарання 5 місяців 25 днів;

5) 17.01.2014 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. В силу ст. 71 КК України частково приєднане невідбуте покарання у вигляді 1 місяця позбавлення волі за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.02.2012 і остаточно визначено до відбуття покарання у вигляді 4 років 1 місяць позбавлення волі;

6) 05.03.2018 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки;

7) 27.06.2018 вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси за вчинення злочинів передбачених ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 185, ч. 4 ст. 358 КК України до позбавлення волі на три роки,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 357, ч.2 ст. 185, ч. 1, ч.2 ст. 200 КК України.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_5 близько 05.00 години 03.12.2017, знаходячись за адресою свого проживання в АДРЕСА_2 , дізнавшись, що його знайомий ОСОБА_4 має певну суму коштів, що знаходились на його платіжній банківській картці № НОМЕР_1 , випущену на ім`я останнього в ПАТ КБ «Приватбанк», таємно, умисно з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами наявними на даній картці, знаючи пін-код доступу до неї, викрав платіжну банківську картку № НОМЕР_1 , що імітована ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_4 , яка за сукупністю норм ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» є офіційним документом.

За вчинене суспільно небезпечне винне діяння ОСОБА_5 визнається судом винуватим, його діяння суд кваліфікує за ч. 1 ст. 357 КК України як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того ОСОБА_5 03.12.2017, маючи намір на злочинне збагачення та гостру потребу в грошах, будучи особою без визначеного роду занять, повторно, умисно, таємно з корисливих мотивів, запам`ятавши пін-код доступу до картки № НОМЕР_1 , що імітована в ПАТ КБ Приватбанк на ім`я ОСОБА_4 , коли останній знімав із неї гроші, використовуючи викрадену у ОСОБА_4 картку № НОМЕР_1 та використовуючи відомий йому пін-код, здійснив неодноразові крадіжки грошових коштів, що знаходились на цій картці, шляхом отримання їх із банкоматів ПАТ КБ «Приватбанк», а саме:

о 05:44 годині викрав грошові кошти в сумі 5 000,00 грн., що знаходились на цій картці, отримавши їх із банкомату ПАТ КБ Приватбанк, що розташований в м. Черкаси по вулиці Різдвяній, 43;

о 05:44 годині повторно викрав грошові кошти в сумі 8 000,00 грн., що знаходились на цій картці, отримавши їх із банкомату ПАТ КБ Приватбанк, що розташований в м. Черкаси по вулиці Різдвяній, 43;

о 05:45 годині повторно викрав грошові кошти в сумі 4 550,00 грн., що знаходились на цій картці, отримавши їх із банкомату ПАТ КБ Приватбанк, що розташований в м. Черкаси по вулиці Різдвяній, 43;

о 09:15 годині повторно викрав грошові кошти в сумі 8 000,00 грн., що знаходились на цій картці, отримавши їх із банкомату ПАТ КБ Приватбанк, що розташований в м. Черкаси по бульвару Шевченка, 520;

о 09:16 годині повторно викрав грошові кошти в сумі 6 000,00 грн., що знаходились на цій картці, отримавши їх із банкомату ПАТ КБ Приватбанк, що розташований в м. Черкаси по бульвару Шевченка, 520.

Своїми діями ОСОБА_5 спричинив матеріального збитку потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 31550,00 грн.

За вчинене суспільно небезпечне винне діяння ОСОБА_5 визнається судом винуватим, його діяння суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

Мотиви суду за обвинуваченням, визнаним судом доведеним.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні крадіжки платіжної картки ОСОБА_4 та крадіжки коштів із цієї картки визнав, пояснив, що дійсно 03.12.2017 до нього в квартиру, яку він винаймав за адресою: АДРЕСА_2 разом із його знайомим ОСОБА_8 прийшов ОСОБА_4 , з яким він раніше не був знайомим. Вони вживали спиртні напої. Ходили в магазин, де купляли їжу та спиртні напої. В той час коли ОСОБА_4 розраховувався банківською карткою він підгледів пін-код, який вводив останній. В квартирі він непомітно витягнув у ОСОБА_4 із карману штанів цю банківську картку. Після цього він вигадавши привід вийшов із квартири і через банкомат, який знаходиться на вул. Різдвяна, 43 декілька разів знімав кошти. Коли закінчився ліміт банкомату для видачі грошей, він повернувся додому, а через декілька годин зняв решту коштів із іншого банкомату, який розміщений в будинку 520 по бульв. Шевченка. Під час допиту ОСОБА_5 підтвердив визначений в обвинуваченні час і суми коштів, які він знімав в банкоматах. Також визнав загальну суму, яку він викрав за допомогою банківської картки 31550,00 грн. та визнав позовні вимоги потерпілого на вказану суму. Злочин, який йому інкримінують за частинами 1, 2 ст. 200 КК України не визнав, при цьому повідомив суду, що під час зняття готівкових коштів із банкомату він ніяких гаджетів (телефонів, комп`ютерів) не використовував, а знімав кошти достовірно знаючи пін-код, попередньо викравши у ОСОБА_4 банківську картку.

Незважаючи, що ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні крадіжки банківської картки у ОСОБА_4 та його грошей, які знаходились на цій картці, його вина у вчиненні цього злочину також доводиться:

1. Показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який суду повідомив, що 03.12.2017 він випадково потрапив до квартири ОСОБА_5 , з яким познайомився через свого товариша ОСОБА_8 . У ОСОБА_5 вони втрьох пили горілку. Вживали спиртні напої до ранку. ОСОБА_5 запропонував залишитись у нього. Він заснув і прокинувся об 11 год. Після чого поїхав додому. Дома включив телефон, на який почали приходити SMS повідомлення про зняття грошей із його банківської картки № НОМЕР_1 . Всього було знято 31550,00 грн. Коли лягав спати в квартирі у ОСОБА_5 його банківська картка була у нього в кармані штанів. Коли приїхав додому картка була також при ньому. Підтвердив, що в присутності ОСОБА_5 він використовував банківську картку і застосовував пін-код та допускає, що ОСОБА_5 міг його бачити. Заявив позовні вимоги до ОСОБА_5 на суму 31550,00 грн., які підтримав та просив стягнути на його користь із відповідача обвинуваченого ОСОБА_5 .

2. Показаннями свідка ОСОБА_9 , яка суду повідомила, що вона є дружиною ОСОБА_5 . Підтвердила, що взимку 2017 року (точної дати не пам`ятає), до них в квартиру приходив потерпілий ОСОБА_4 із ОСОБА_8 , які вживали спиртні напої разом із її чоловіком ОСОБА_5 . Потерпілий спав у них та пішов на наступний день.

3. Відомостями із виписки по картці рахунку № НОМЕР_1 (т.1 а.с. 73, 98), які встановлюють дату, час та місце розташування банкоматів, з яких були отримані грошові кошти.

4. Зображеннями із камер спостереження ПАТ КБ «Приватбанк» (т.1 а.с. 76-86). При цьому обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив, що саме він зображений на цих фотознімках.

5. Відомостями протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.04.2018, згідно яких потерпілий ОСОБА_4 впізнав ОСОБА_5 як особу, яка вчинила відносно нього злочин (т.1 а.с. 89-91).

6. Відомостями протоколу проведення слідчого експерименту від 26.06.2019, за якими підозрюваний ОСОБА_5 розповів та показав на місцях про обставини крадіжки банківської картки у ОСОБА_4 та його грошей, які знаходились на цій картці (т.1 а.с. 102-115). Його показання відповідають його поясненням, які він дав в судовому засіданні.

Мотивація суду щодо зміни описання об`єктивної сторони злочину, вчиненого ОСОБА_5 за фактом крадіжки платіжної банківської картки (ч.1 ст. 357 КК).
Підсумовуючи та описуючи кваліфікацію вчиненого злочину ОСОБА_5 за ч.1 ст. 357 КК України прокурор кваліфікує його діяння як незаконне заволодіння платіжною карткою шляхом шахрайства (т.1 а.с. 130), з якими суд не може погодитись.

Так, змінюючи обвинувачення ОСОБА_5 05.09.2019 прокурор самостійно встановив спосіб заволодіння банківською карткою потерпілого шляхом крадіжки, що ним же відображено в обвинуваченні.

Відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, а тому суд керуючись встановленими обставинами обвинувачення вимушений змінити описання кваліфікації за ч.1 ст. 357 КК України зазначивши, що офіційним документом ОСОБА_5 заволодів шляхом крадіжки.

Суд не вийшов за межі висунутого обвинувачення, висновки прийнято судом з метою досягнення справедливості під час ухвалення рішення, при цьому не було змінено становище обвинуваченого, а його діяння залишаються бути кваліфіковані за ч.1 ст. 357 КК України.

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_5 за ч.1, ч.2 ст. 200 КК України і визнане судом недоведеним.
Стороною обвинувачення ОСОБА_5 обвинувачуються в тому, що він порушуючи встановлений діючим законодавством України порядок функціонування банківської системи України, як складової частини кредитно-фінансової системи держави, маючи умисел на заволодіння та обертання на свою користь грошових коштів ОСОБА_4 авторизувавшись в системі Приват 24 за допомогою наявної у нього платіжної картки ОСОБА_4 № НОМЕР_1 та модуля самообслуговування ПАТ КБ Приватбанк, розміщеного за адресою: м. Черкаси вул. Різдвяна,43, з корисливих мотивів, здійснив незаконний доступ до банківського карткового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_4 , відкритого в ПАТ КБ Приватбанк без його дозволу та відома, будучи впевненим, що його дії залишаться невикритими, отримавши можливість розпоряджатись наявними на рахунку та доступними до зняття готівкових коштів, виконав підробку документу в електронному виді, а саме заявки на переказ коштів, у спосіб, який він отримав шляхом викрадення у потерпілого ОСОБА_4 платіжної картки ПАТ КБ Приватбанк № НОМЕР_1 та запам`ятавши пін-коду доступу до неї, коли потерпілий ОСОБА_4 сам знімав кошти з картки, а ОСОБА_5 був присутній під час вчинення цієї дії, за допомогою банкомату самообслуговування ПАТ КБ Приватбанк, авторизувавшись в даній системі як клієнт банку, о 05.44 годині 03.12.2017 виконав операцію по зняттю готівки з картки № НОМЕР_1 , яка імітована ПАТ КБ Приватбанк на ім`я ОСОБА_4 , в сумі 5000,00 грн., тим самим спричинивши матеріального збитку потерпілому на вказану суму.

Такі ж самі дії він вчинив повторно в цей же день о 05:44 годині знявши готівкові кошти з картки № НОМЕР_1 в сумі 8 000,00 грн.; о 05:45 знявши з цієї ж картки 4 550,00 грн.; о 09:15 годині знявши із банкомату 8 000,00 грн.; о 09:16 годині зняв 6 000, 00 грн.

Отже, ОСОБА_5 прокурором обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 200 КК України, а саме у підробці документів на переказ коштів, а також за ч.2 ст. 200 КК України у повторній підробці документів на переказ коштів.

Статтею 92 КПК України встановлено, що обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Інкримінуючи ОСОБА_5 злочин за частинами 1, 2 ст. 200 КК України прокурор нібито встановлює, що він підробив документи на переказ коштів.

Суд не може погодитись із висновками прокурора з огляду на наступне:

Об`єктивною стороною такого злочину як підробка є виготовлення (створення), так і фальсифікація дійсних (справжніх) засобів доступу до банківських рахунків.

З цього приводу варто зазначити, що прокурор кваліфікує дії ОСОБА_5 , які направлені на зняття готівкових коштів як крадіжку та кваліфікує з ч.2 ст. 185 КК України. При цьому прокурор вказав спосіб викрадення використання банківської картки у потерпілого ОСОБА_4 та використання вже відомого ОСОБА_5 пін- коду.

На підтвердження цього судом встановлено, що ОСОБА_5 використовувалась не виготовлена, а дійсна банківська картка як електронний документ, а зняття готівкових коштів із банкоматів здійснювалось за допомогою належного пін-коду, тобто без жодної фальсифікації справжніх засобів доступу до банківського рахунку.

Суд визнає неналежними доказами три фотокопії (скриншоти) зі сторінок історії власного електронного кабінету ОСОБА_4 в ПАТ КБ «Приватбанк», так як інформація, не стосується рахунку № НОМЕР_1 (т.1 а.с. 153-155).

Під час розгляду кримінальних проваджень суд зобов`язаний суворо додержуватись закріплений у ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином за встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, а також виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновків про недоведеність того, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 (п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України), а саме не доведено, що вчинено підроблення електронних документів на переказ коштів, а також їх повторне підроблення, та приходить до переконання, що його необхідно визнати невинуватим та виправдати за ч.1 ст. 200 та ч.2 ст. 200 КК України.

Мотиви призначення покарання.
Обставини, передбачені ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 активне сприяння розкриттю злочину.

Суд не врахував каяття, висловлене в показаннях обвинуваченого ОСОБА_5 , так як вважає, що такі висловлювання обвинуваченого носять формальний характер. На думку суду розкаяння має виражатись в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. При цьому у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений відшкодував збитки потерпілому, або намагався їх відшкодувати.

Обставини, передбачені ст. 67 КК України, які обтяжують покарання ОСОБА_5 є рецидив злочину.

За ступеню тяжкості злочини вчинені ОСОБА_5 за ч.2 ст. 185 КК України є злочинами середньої тяжкості, а за ч. 1 ст. 357 КК України - невеликої тяжкості.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує його особу, негативну характеристику, те, що він не вперше притягується до кримінальної відповідальності та має не зняту та не погашену судимість за злочини проти власності.

Виходячи з положень ст. 50 КК України, враховуючи систематичність вчинення ОСОБА_5 злочинів, а саме в 2001, 2003, 2007, 2012, 2014, 2018 роках, суд сумнівається щодо належного усвідомлення ним вчиненого та зроблених в зв`язку з цим належних висновків, а тому з урахуванням встановлених засад призначення покарання вбачає необхідність засудження ОСОБА_5 до покарання у виді позбавлення волі, яке має відбувати реально.

Враховуючи, що ОСОБА_5 попередньо засуджений вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.02.2019 за ч.2 ст. 15 і ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 70 КК України остаточно до покарання у виді позбавлення волі строком три роки і шість місяців, однак Черкаським апеляційним судом рішення щодо його законності не прийнято, прихожу до висновків про відсутність перешкод для можливості ухвалення цього вироку, а покарання ОСОБА_5 за наявністю кількох вироків може бути застосовано за правилами п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Підстави для задоволення цивільного позову.
Потерпілий ОСОБА_4 заявив вимоги до ОСОБА_5 про стягнення на його користь 31550,00 грн. матеріальної шкоди, які підлягають до задоволення з підстав визнання вказаних вимог обвинуваченим ОСОБА_5 , а тому за відсутності сумніву щодо добровільності їх визнання, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню.

Рішення щодо речових доказів та про відшкодування процесуальних витрат.
Вирішуючи питання про речові докази, суд керується положеннями ч. 9 ст. 100 КПК України, а тому диск із збереженими фотознімками із камер спостереження банкоматів ПАТ КБ «Приватбанк» необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження (т.1 а.с. 88).

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження та висновки щодо заліку досудового тримання під вартою.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні не обирався, а тому підстав для зарахування строків попереднього ув`язнення до строку відбуття покарання суд не вбачає. На момент ухвалення цього вироку ОСОБА_5 знаходиться під вартою по запобіжному заходу в іншому кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:
Визнати ОСОБА_5 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, і призначити йому покарання

за ч.2 ст. 185 КК України три роки позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 357 КК України два роки обмеження волі.

За ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання три роки позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 09.10.2019.

Визнати невинуватим ОСОБА_5 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 200 та за ч.2 ст. 200 КК України, та виправдати його у зв`язку із недоведеністю того, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 задоволити повністю.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальні збитки в сумі 31550,00 грн.

Речові докази: диск із збереженими фотознімками із камер спостереження банкоматів ПАТ КБ «Приватбанк» залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження також мають право на отримання в суді копії вироку.

Головуючий: ОСОБА_1