Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/666/2019 Справа №641/5740/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2019 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комінтернівського районного суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001297 від 24.05.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадження Комінтернівського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід тримання під вартою, строк тримання під вартою закінчується 14 вересня 2019 року.

У судове засідання з`явились прокурор, обвинуваченого ОСОБА_4 доставлено конвоєм.

У судовому засіданні прокурор Харківської місцевої прокуратури № 5, ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 посилалась на те, що існує обґрунтована підозра обвинуваченого у вчиненні інкримінованого тяжкого кримінального правопорушення (злочину), за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років, а також обвинувачений не має офіційного місця роботи та доходу, не одружений, не має місця реєстрації та постійного місця мешкання в м. Харкові та Харківській області, а відтак не має стійких соціальних зав`язків, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу, та продовжують існувати і наразі їх вагомість не зменшилась, а саме, переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконний вплив на свідків та потерпілого, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не заперечував.

Суд, вислухавши думку учасників судового засідання прийшов до наступного висновку.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Так, вирішуючи питання про доцільність продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує дані про особу обвинуваченого, який не одружений, не має офіційного місця роботи та доходу, не має місця реєстрації та постійного місця мешкання в м. Харкові та Харківській області, а відтак не має стійких соціальних зав`язків.

З огляду на конкретні обставини та на суспільну небезпечність діяння, а також тяжкість покарання за тяжкий злочин, у вчиненні якого обвинувачується останній та обставини вчинення злочину, що інкриміновано, суд прийшов до висновку, що наразі не перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, визначені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України: можливість переховування від суду, можливість незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Виходячи з викладеного, враховуючи характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому злочину, що в сукупності вказує про підвищену суспільну небезпеку як самого діяння, так і особи яка обвинувачується у його вчинені, а також те, що інкримінований обвинуваченому злочин віднесено згідно статті 12 КК України до тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, виходячи з положень статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог частини першої статті 197 КПК України, обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості діяння, яке йому інкримінується, а разом з іншим, допомагає уникнути виникненню ризиків, існування яких доведено, а тому суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого строком на 60 днів.

Судом вирішувалося питання про можливість вжиття до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу, але наявність вказаних вище ризиків та обставин виключає, на думку суду, застосування таких. Між тим, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Крім того, відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001422 від 07.06.2019 щодо ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України, останній вчинив кримінальне правопорушення (злочин) 07.06.2019, на території Немишлянського району м. Харкова.

У судовому засіданні прокурор не заперечував про направлення даного кримінального провадження до Харківського апеляційного суду для вирішення питання щодо підсудності розгляду кримінального провадження оскільки в провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти направлення даного кримінального провадження до Харківського апеляційного суду для вирішення питання щодо підсудності розгляду кримінального провадження оскільки в провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться обвинувальний акт стосовно нього за ч. 2 ст. 186 КК України.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.

Згідно ст. 34 КПК України, районний суд не має права вирішувати питання пов`язані з підсудністю розгляду справи, це питання повинен вирішувати апеляційний суд в межах юрисдикції районних судів, а тому обвинувальний акт, районний суд направляє до Харківського Апеляційного суду для вирішення питання щодо підсудності розгляду справи.

Керуючись статтями 32, 34, 177, 194, 199, 314, 331, 371-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 07 листопада 2019 року.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 2 ст. 186 КК України, направити до Харківського апеляційного суду для вирішення питання щодо підсудності розгляду кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя- ОСОБА_1