КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1845/2019 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 5 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вишгород Київської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, який має на утриманні двох малолітніх дітей та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, уродженця м. Вишгород Київської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, приватного підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Вологда Російської Федерації, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, який має на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та першого заступника прокурора м. Києва ОСОБА_10 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_11

захисників ОСОБА_12

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України та призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, кожному.
Відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 3 (три) роки та покладено на кожного обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі ст. 77 КК України ухвалено не застосовувати до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 додаткове покарання у виді конфіскації майна.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді застави щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишено без зміни.
Вирішено питання накладеного арешту, процесуальних витрат та речових доказів по справі.
Вироком суду ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 визнані винуватими у тому, що вони 11 березня 2018 року, з невстановленою особою, справа відносно якої виділена в окреме провадження, близько 04 год. 40 хв., діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, вчинили таємне викрадення чужого майна в особливо великих розмірах, поєднане з проникненням у житло, а саме до приміщення квартири АДРЕСА_4 , завдавши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 2 149 289,03 гривень.

В апеляційних скаргах, тотожніми за змістом апеляційних вимог, прокурори ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , не оспорюючи висновків суду І-ї інстанції щодо встановлення доведеності вини, фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинувачених, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особам обвинувачених внаслідок м`якості, просять вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання за ч. 5 ст. 185 КК України у виді 7 років позбавлення волі кожному, з конфіскацією майна.
Вважають, що щире каяття обвинувачених є формальним, а застосування судом ст. 69 КК України безпідставним, оскільки обвинувачені не викрили ще одну особу, а отже покарання до них повинно бути застосовано без ст.ст. 69, 75 КК України.
В запереченні на апеляційні скарги захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_12 просить суд відмовити в задоволенні апеляційних скарг, а вирок суду залишити без зміни, з урахуванням того, що під час розгляду справи встановлені усі дані про особу кожного з обвинувачених, які вмотивовані у вироку та законно застосовані судом при вирішенні питання про призначення покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін кримінального провадження, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинувачених, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України за обставин викладених у вироку, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується наявними у ньому доказами, які досліджувались судом 1-ї інстанції в порядку ст. 349 КПК України і ніким з учасників судового провадження не оспорювалися раніше і не оспорюються тепер, а тому колегія суддів не переглядає його відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 за ч.5 ст.185 КК України, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, є правильною, що в апеляційних скаргах не оскаржується.

Щодо доводів апеляційних скарг про необґрунтованість застосування судом 1-ї інстанції при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України, то колегія суддів з ними погодитись не може.

Так, положеннями ст.ст. 50, 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може за особливо тяжкий, тяжкий злочин або злочин середньої тяжкості призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Як вбачається з вироку, дотримуючись наведених вимог закону, суд першої інстанції, обираючи обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 вид та розмір покарання, крім ступеню тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, врахував обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення злочину, позицію потерпілого, дані про особи обвинувачених та обставини, що пом`якшують та обтяжують їх покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 раніше не судимі, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, виключно позитивно характеризуються за місцем проживання, мають активну громадську позицію, обвинувачений ОСОБА_6 має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_14 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також батьків-пенсіонерів, є помічником-консультантом депутата Вишгородської міської ради VII скликання на громадських засадах; обвинувачений ОСОБА_7 має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 і також батьків-пенсіонерів; обвинувачений ОСОБА_8 має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_4 , виключно позитивно характеризується за місцем громадської діяльності, займається благодійністю, є членом Всеукраїнської кікбоксерської асоціації "WКА", хворіє на ряд хронічних захворювань. Вказані обставини не заперечуються в апеляційних скаргах, доводи яких здебільшого стосуються кваліфікуючих ознак злочину, які судом враховані.

Обставинами, які пом`якшують обвинуваченим покарання суд 1-ї інстанції визнав щире каяття, а також добровільне відшкодування потерпілому завданих збитків. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Крім того, зважаючи на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щирого каяття та повного відшкодування завданих збитків потерпілому, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також враховуючи відсутність обставин, які обтяжують покарання, оцінюючи ці обставини у сукупності з характеризуючими особи обвинувачених відомостями, суд 1-ї інстанції вважав за можливе застосувати до обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 вимоги ч. 1 ст. 69 КК України, призначивши основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 5 ст. 185 КК України, правильність якого доводами апеляційної скарги не спростовано.

Також суд 1-ї інстанції, врахувавши усі обставини справи у їх сукупності і те, що потерпілий ОСОБА_13 до обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 будь-яких претензій матеріального чи морального характеру немає, обґрунтовано прийшов до висновку, що перевиховання та виправлення обвинувачених цілком можливе без ізоляції їх від суспільства, застосувавши приписи ч. 1 ст. 75 КК України та звільнивши ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши випробувальний строк та зобов`язавши їх щомісячно з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, без застосовування у таких випадках додаткового покарання у виді конфіскації майна на підставі ст. 77 КК України.

Із таким видом та розміром покарання погоджується колегія суддів апеляційного суду, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , і попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень, і необхідності у застосуванні до них більш тяжкого покарання, без урахування положень ст.ст. 69, 75 КК України, як про те зазначено апеляційних скаргах прокурорів, не вбачає.

Отже, колегія суддів вважає доводи, зазначені в апеляційних скаргах прокурорів про невмотивованість висновків суду та необхідність призначення реального покарання обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.
При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційних скарг прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та першого заступника прокурора м. Києва ОСОБА_10 без задоволення, а вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року без зміни.

Таким чином, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та першого заступника прокурора м. Києва ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без зміни.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня її винесення.

Судді _______________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4