ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУНСС: 711/7408/18 Номер провадження: 11-кп/821/40/19Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.ст. 537, 539 КПК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря судового засідання прокурора засудженого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 квітня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про застосування строку давності виконання обвинувального вироку,

в с т а н о в и л а :

27.09.2018 (зареєстровано канцелярією суду 05.09.2019) засуджений ОСОБА_7 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з заявою про застосування строку давності виконання вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002, яким його засуджено за ст. 69, п. «а» ст. 93, ст. 17 п. «а», «г» ст. 93, ч. 3 ст. 142 КК України 1960 року, із застосуванням ст. 42 КК України 1960 року, до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

26.04.2019 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси засудженому ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні клопотання про застосування строку давності виконання обвинувального вироку. Ухвала вмотивована тим, що вирок Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 щодо ОСОБА_7 набрав законної сили і у законний спосіб звернений до виконання, з огляду на наведене, останній перебуває в місцях позбавлення волі і відбуває призначене йому покарання у виді довічного позбавлення волі. При цьому, судом встановлено, що обвинувальний вирок щодо засудженого набрав законної сили 16.09.2004 і з цього дня до дати розгляду клопотання не пройшло 15 років, тобто строк, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 порушує питання про скасування ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.04.2019 через неправомірність висновків суду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування норм матеріального права та просить направити справу на новий розгляд в суд першої інстанції.

Зазначає про відсутність належного за процесуальною формою і змістом розпорядження про звернення до виконання вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 та, з огляду на наведене, безпідставність не застосування судом положення ст. 49 КК України 1960 року, яке відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України в чинній редакції належить до застосування.

Наголошує на тому, що всупереч ст.ст. 401, 404 КПК України 1960 року, після набрання вироком Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 законної сили, він не був звернутий до виконання шляхом направлення розпорядження відповідного змісту.

Звертає увагу на те, що розпорядження від 20.05.2003 оформлено до набрання вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 чинності, оскільки 25.06.2004 ВСУ скасовано рішення касаційної інстанції від 29.10.2002.

За наведених обставин, на думку засудженого, розглядати розпорядження від 20.05.2003 як законний процесуальний документ про звернення вироку до виконання, є неприпустимим з точки зору законності.

Крім того, вказує, що відповідно до положень. 1 ст. 5 КК України, суд, обраховуючи строк давності за нормою ст. 80 КК України в редакції 2001 припустився помилки в частині застосування закону, який не підлягає застосуванню, оскільки застосував принцип 15-річного строку обрахування давності, а мав би застосувати положення ст. 49 КК Укераїни 1960 року, яка передбачає встановлення 10-річного строку давності звернення вироку до виконання.

Заслухавши доповідача, думку засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про задоволення в повному обсязі апеляційних вимог з підстав, наведених в апеляційній скарзі, думку прокурора про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог засудженого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 до задоволення не належить з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

За змістом ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

В клопотанні засуджений ОСОБА_7 акцентує увагу на тому, що після касаційного перегляду 16.09.2004 ВСУ вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002, судом не видавалось розпорядження про звернення судового рішення до виконання. Така позиція ОСОБА_7 не знайшла свого об`єктивного підтвердження як в ході розгляду відповідного клопотання судом першої інстанції так і в апеляційній інстанції.

Так, відповідно до ст. 401 КПК України 1960 року, вирок місцевого суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляцій, а вирок апеляційного суду після закінчення строку на подання касаційної скарги, якщо його не було оскаржено.

За загальним правилом, у разі подачі, зокрема, касаційної скарги, вирок апеляційного суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи касаційною інстанцією.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 404 КПК України 1960 року, вирок, що набрав законної сили, звертається до виконання судом, який його постановив, не пізніше як через три доби з дня набрання ним законної сили або повернення справи з апеляційної чи касаційної інстанції. Судом разом із своїм розпорядженням про виконання обвинувального вироку надсилається копія вироку тому органу, на який покладено обов`язок його виконати.

Як установлено з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 14.06.2002 засуджено вироком Апеляційного суду Черкаської області за ст. 69, п. «а» ст. 93, ст. 17 п. «а», «г» ст. 93, ч. 3 ст. 142 КК України 1960 року, із застосуванням ст. 42 КК України 1960 року, до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 29.10.2002 вирок Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 щодо ОСОБА_7 залишено без змін і цього ж дня він набрав законної сили.

20.05.2003, на виконання положень ст. 404 КПК України 1960 року, Апеляційним судом Черкаської області вирок звернуто до виконання, в тому числі, шляхом направлення відповідного розпорядження по місцю утримання засудженого, яке установою отримано 21.05.2003 за № 6572.

Ухвалою Верховного суду України від 25.06.2004 ухвалу Верховного Суду України від 29.10.2002 скасовано, а кримінальну справу передано на новий касаційний розгляд.

Ухвалою Верховного Суду України від 16.09.2004 вирок Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 щодо ОСОБА_7 залишено без змін.

06.10.2004, після повторного перегляду вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002, Верховним Судом України на адресу Черкаського СІЗО за вихідним номером 5-3726к04 направлено копії ухвал суду касаційної інстанції щодо ОСОБА_7 для виконання покарання, призначеного судом першої інстанції, у виді довічного позбавлення волі. Засуджений ОСОБА_7 з даною інформацією 12.10.2004.

Згідно повідомлення начальника ВКВСР ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» ОСОБА_9 на запит засудженого ОСОБА_7 , вирок Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 щодо нього установою звернутий до виконання.

Оскільки вирок Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 щодо ОСОБА_7 набрав законної сили в розумінні положень ст. 401 КПК України 1960 року та Апеляційним судом Чекраської області 20.05.2003 звернутий до виконання, засуджений ОСОБА_7 перебуває в місцях позбавлення волі та відбуває призначене йому вироком суду покарання у виді довічного позбавлення волі.

При вирішенні апеляційних вимог засудженого щодо необхідності обрахування строку давності виконання обвинувального вироку за нормами ст. 49 КК України 1960 року, а не за нормами ст. 80 діючого КК України, колегія суддів приходить до висновку, що як за нормами попереднього КК України так і за нормами діючого КК Украіни для звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку необхідна наявність певної передумови та підстави. Зокрема, передумовою цього виду звільнення є засудження винуватого за вчинення злочину із призначенням відповідного покарання, а підставою є сприятливий сплив строків давності виконання обвинувального вироку, визначений нормою Закону.

Оскільки обвинувальний вирок, яким засуджений ОСОБА_7 набрав законної сили і відповідно до визначеної КПК України 1960 року процедури звернутий до виконання, то, за відсутності правових підстав для застосування строків давності виконання обвинувального вироку, відповідне клопотання останнього обгрунтовано залишено без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, п. 1 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 418, 419, 537, 539, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 квітня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про застосування строку давності виконання обвинувального вироку, залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді