Справа № 461/4164/19
Провадження № 1-кп/461/454/19
УХВАЛА
12.08.2019 року.

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

представника цивільного позивача ОСОБА_8 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження № 0000677 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває зазначене кримінальне провадження.

Обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався.

Прокурор в судовому засіданні заявив та надав письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на 02 місяці. Вимоги щодо продовження строку запобіжного заходу прокурор мотивує тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років. На даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні. При цьому просить врахувати, що ОСОБА_4 за час служби у органах поліції набув широке коло знайомств серед службових осіб правоохоронних органів, має досвід оперативної роботи і знає особливості роботи правоохоронних органів. Саме скориставшись цими знайомствами і знаннями, ОСОБА_4 після вчинення ДТП відвернув увагу поліцейських від місця події і зумів втекти з місця злочину і переховувався деякий час, а щоб не бути викритим - змінював транспортні засоби, телефони, застосовував інші конспіративні методи. Прокурор вважає, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватись від суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою заперечили. Захисник обвинуваченого заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт або продовжити дію даного заходу із визначенням застави. Захисник пояснив, що обвинувачений не має наміру переховуватись від суду, має міцні соціальні зв`язки: постійне місце проживання з батьками. Мати ОСОБА_4 страждає на важку хворобу. Перебування обвинуваченого під заставою забезпечило б йому можливість працювати та забезпечувати себе.

Потерплий ОСОБА_6 та його представник клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого підтримали та просили задовольнити.

Представник цивільного позивача ДП «Бігборд» залишив вирішення клопотань сторін захисту та обвинувачення на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши надане прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, дійшов висновку про необхідність продовження терміну дії обраного раніше заходу забезпечення провадження.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд виходить з наступних вимог кримінального процесуального закону.

У статті 315 КПК України не зазначено про право суду продовжувати дію запобіжного заходу. Проте, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Пунктом 24 ст. 3 КПК України визначено, що судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Таким чином, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження (яке включає в себе підготовче судове засідання) не було завершене до спливу 2-х місячного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчим суддею при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу, продовження строку його дії була надана оцінка обґрунтованості підозри обвинуваченого ОСОБА_4 . Тому, в даному судовому засіданні суд цього питання не вирішує.

Положеннями ст. 199 КПК України передбачено, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, ураховуються обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з санкцією статті, у разі визнання ОСОБА_4 винуватим, він може бути позбавлений волі на строк до 08 років.

Суд погоджується з позицією сторони обвинувачення, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу не зменшилися, що дає обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може використовувати авторитет та здобутий досвід роботи в органах поліції з метою впливу на свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , більшість з яких разом з ним працювали, або є його знайомими, може схиляти їх до зміни даних слідству показань.

Суворість можливого покарання у сукупності з наведеним ризиком також свідчить про можливість переховування ОСОБА_4 від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Про це свідчить також той факт, що обвинувачений після ДТП втік з місця події і вживав заходи конспіративного характеру для приховування свого переміщення і місця перебування. Наявність досвіду роботи у правоохоронних органах (Управлінні патрульної поліції у Львівській області), наявність знайомств серед працівників поліції свідчить існування можливості переховування з метою уникнення відповідальності, в тому числі залишення території України.

Суд зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій обвинуваченого, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Відтак застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, що повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Суд вважає, що наведені обвинуваченим та його захисником спростування позиції прокурора щодо недоцільності тримання ОСОБА_4 під вартою та необхідності обрання більш м`якого запобіжного заходу не знайшли свого підтвердження під час розгляду та не є визначеними законом підставами для скасування або зміни запобіжного заходу. Тривале тримання обвинуваченого під вартою, на думку суду, виправдовується значним суспільним інтересом, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Суд погоджується зі стороною захисту, що ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, однак такі не виключають необхідності утримання останнього під вартою.

З урахуванням викладеного суд вважає, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, на даний час неможливо застосувати до ОСОБА_4 . Тому, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити на два місці з дня проведення даного судового засідання, тобто до 11 жовтня 2019 року.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, який призвів до загибелі людини.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 194, 199, 314-316, 331, 369 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» на два місяці до 11 жовтня 2019 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту постановлення.

Суддя ОСОБА_1