490/4291/19 27.05.2019
н/п 1-кс/490/3292/2019
Справа № 490/4291/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000254 відомості про яке 18.05.2019 року внесено до ЄРДР підозрюваному:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, українцю, уродженцю с. Мізяків, Калинівського району Вінницької області, неодруженого, працюючого слюсарем ВП "Южно-Українська АЕС, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого в квартирі АДРЕСА_1 , -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4
слідчий ОСОБА_5
підозрюваний ОСОБА_3
захисник ОСОБА_6
в с т а н о в и в:
20 травня 2019 року слідчий СУ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області капітан поліції ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва із погодженим прокурором прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 , клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 268 КК України у кримінальному провадженні №0000254, відомості про яке 18.05.2019 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Вислухавши думку прокурора, який доводи клопотання підтримав, думку підозрюваного, захисника які проти застосування запобіжного заходу у виді триманні під вартою заперечували, оскільки вважають, що ризики, на які посилається прокурор не є реальними, а повідомлена підозра не обґрунтована, дослідивши матеріали клопотання, матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов наступного.
Так, з клопотання та наданих слідчому судді матеріалів досудового розслідування вбачається, що 18.05.2019 року до ЄРДР були внесені відомості про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 268 КК України, суть якого полягає у наступному.
18.05.2019 близько 14:30 год., водій ОСОБА_3 в порушенні вимог п. п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), керував автомобілем «AUDI A8», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, рухався по вул. Дружби Народів в м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, зі сторони пр. Соборності в напрямку вул. Спортивної.
На перехресті з вул. Миру, водій ОСОБА_3 порушив вимоги п. п. 2.3 «б», 14.6 «в», 18.1 та дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 ПДР України, а саме: проявив неуважність в дорожній обстановці, що склалась, розпочав маневр обгону на вищевказаному перехресті ближче ніж за 50 метрів до пішохідного переходу, перетнув лінію дорожньої розмітки 1.1 «вузьку суцільну лінію» розділу 34 ПДР України, виїзд за яку заборонено, не надав переваги в русі та здійснив наїзд в зоні дії пішохідного переходу на пішохода ОСОБА_8 , який переходив проїжджу частину по нерегульованому пішохідному переходу з право на ліво відносно напрямку руху автомобіля «AUDI A8», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
В результаті дорожньо транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 , від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.
Дана ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. п. 2.3 «б», 14.6 «в», 18.1 та дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 ПДР України, які знаходяться в прямому причинному зв'язку з наслідками, що настали.
За вказаних дій, ОСОБА_3 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому ОСОБА_8 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
18.05.2019 ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України затримано та 19.05.2019 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Підозру ОСОБА_3 прокурор підтверджує зібраними доказами, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.05.2019 року та схемою до нього, де зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення та слідову інформацію залишену транспортним засобом, яким керував підозрюваний ОСОБА_3 ; показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які повністю підтверджують механізм вчинення ОСОБА_3 даної ДТП.
З огляду на вищевикладене, з метою забезпечення виконання покладених на ОСОБА_3 процесуальних обов`язків, у слідчого виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу.
ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
З метою запобігання спроби ОСОБА_3 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, прокурор просить застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно п. 3 абз. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки. В пункті 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.
Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, та наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні.
Проте, прокурором у судовому засіданні не доведено той ризик, що ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, разом із цим не доведено що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти таким ризикам як незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, передбаченим ст. 177 КПК України.
Як встановлено під час судового засідання, ОСОБА_3 з місця вчинення ДТП не зкрився, вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнає, активно сприяє у розкритті злочину, дає покази, має постійне місце проживання, зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання.
Позитивні відомості про особу підозрюваного не зменшують наявних ризиків, проте встановлена інформація про ОСОБА_3 свідчить про його міцні соціальні зв`язки, і застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не виправдовує потреби досудового розслідування, тому слідчий суддя приходить до висновку, про залишення без задоволення клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який на думку слідчого судді є достатнім задля запобігання встановленим ризикам.
Отже, керуючись п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", ст. ст. 177, 178, 183, 186, 309, 392 КПК України,

п о с т а н о в и в :
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання, місця роботи;
- утримуватися від спілкування із свідками, еспертами у вказаному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Підозрюваного ОСОБА_3 негайно доставити до місця проживання: АДРЕСА_2 та звільнити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня іі оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1