Справа № 520/5783/19
Провадження № 1-в/520/60/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2019 року Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника відділу пробації ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_5 про звільнення від відбування направлення у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Одеси, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої 19.03.2015 року Малиновським районним судом міста Одеси за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді виправних робіт строком на 1 (один) рік з відрахуванням в дохід держави 20% заробітку щомісячно,
В С Т А Н О В И В:
Вказані матеріали надійшли до суду 21.03.2019 року. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2019, у зв`язку з відставкою головуючого судді ОСОБА_7 , вказані матеріали були передані в провадження судді ОСОБА_1 .
З подання вбачається, що вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 19.03.2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді виправних робіт строком на 1 (один) рік з відрахуванням в дохід держави 20% заробітку щомісячно.
Київський районний сектор Одеського міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, звернувся до суду з поданням про звільнення від відбування направлення у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_6 посилаючись на те, що ОСОБА_6 перебуває на обліку в Київському РВ філії ДУ «центр пробації» в Одеській області з 03.08.2015 року. До відбуття покарання у вигляді виправних робіт не приступила оскільки з 27.07.2015 року перебувала під вартою в Одеському слідчому ізоляторі №21 за обвинуваченням у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 186 КК України.
Вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 06.02.2018 року ОСОБА_6 засуджено за ч.3,ст. 185, ч.3 ст. 186, ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, але при ухваленні зазначеного вироку допущена помилка в частині не врахування на підставі ст. 71 КК України, покарання призначеного засудженій вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 19.03.2015 року.
Крім того з подання вбачається, що відповідно до п.1 ч. 1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Згідно частини 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ст. 80 ч.1-3 засуджена особа вчинить новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Засуджена ОСОБА_6 скоїла злочини в період з 12.12.2014 р. по 23.07.2015 р., тобто останній злочин було вчинено чотири роки потому.
Представник відділу пробації підтримала подання про звільнення від відбування направлення у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_6 , та просила його задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні просив прийняти рішення про звільнення ОСОБА_6 від покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.
Вислухавши пояснення представника органу пробації, прокурора дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання про скасування звільнення від відбування покарання підлягає задоволенню.
В судовому засіданні встановлено, що вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 19.03.2019 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді виправних робіт строком на 1 (один) рік з відрахуванням в дохід держави 20% заробітку щомісячно. Вирок набрав законної сили 07.07.2015 року. Засуджена покарання не відбула, оскільки з 27.07.2015 року перебувала під вартою в ОСІ №21 за скоєння злочинів передбачених ч.3,ст. 185, ч.3 ст. 186, ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України.
Кримінальне законодавство встановлює правило, згідно з яким звільненню від відбування покарання підлягають особи, відносно яких строки давності виконання обвинувального вироку закінчилися. Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання. Нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку передбачено ст. 80 КК України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду. Отже, строк давності виконання обвинувального вироку починає спливати з моменту набрання вироком законної сили і триває весь час, доки вирок не виконується з причин, не пов`язаних з ухиленням особи від його виконання.
Проте, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми. Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді виправних робіт, відповідно до ч. 1 ст. 389 КК України, є злочином. Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку. Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дія або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.
В той же час, відомостей щодо притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 КК України (ухилення від відбування покарання у вигляді виправних робіт), матеріали провадження не містять.
Ухиленням від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо. А за змістом ст.389 КК України ухилення від виконання покарання у виді виправних робіт супроводжується прямим умислом, утворює склад злочину та тягне кримінальну відповідальність. Сюди не відносяться випадки, коли вирок не був виконаний з незалежних від засудженого причин (неналежне виконання своїх обов`язків працівниками державних органів, зміна чинного законодавства щодо визначення компетентних органів, які повинні виконувати покарання тощо).
Як вбачається із вироку Малиновського районного суду міста Одеси від 06.02.2018 року, ОСОБА_6 з 23.07.2017 року перебувала в ОСІ 21, за вчинення злочинів, в період з 12.12.2014 р. по 23.07.2015 р.
Згідно частини 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ст. 80 ч.1-3 засуджена особа вчинить новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Враховуючи, що засуджена ОСОБА_6 останній злочин вчинила 23.07.2015 року, а з дня набрання чинності вироку Малиновського районного суду міста Одеси від 19.03.2015 року пройшло чотири роки, тобто сплив двох річний строк виконання зазначеного вироку.
Існування в КК України звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання покарання за вироком суду обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаних строків його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу.
Відповідно до ч.1 ст.152 КВК України підставами звільнення від відбування покарання є: закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.
З врахуванням вищевикладеного судом було встановлено, що з 07.07.2015 року (дня набрання вироком законної сили) вирок Малиновського районного суду міста Одеси від 19.03.2019 року не було виконано протягом чотирьох років, тобто на даний час закінчився строк давності виконання обвинувального вироку.
У зв`язку з викладеним, суд вважає, що дане подання про звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, підлягає задоволенню.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст.80 Кримінального кодексу України, сст.26, 27,152 КВК України, ст.ст.369-372,376,537,539КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_5 про звільнення від відбування направлення у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_6 - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_6 від покарання, призначеного вироком Київського районного суду міста Одеси від 19 березня 2015 року за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, у вигляді одного року виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням в дохід держави двадцяти відсотків із суми заробітку, у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Київський районний суд міста Одеси.

Суддя ОСОБА_1