Справа № 541/707/19
ВИРОК
Іменем України

25 вересня 2019 року смт. Шишаки

Шишацький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора Шишацького відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника адвоката ОСОБА_8 , законного представника ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_10 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Шишацького районного суду Полтавської області, в смт. Шишаки Полтавської області, обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000173 від 03.03.2019 року за обвинуваченням неповнолітніх:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, учня ПТУ № 44 м. Миргорода, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Хомутець Миргородського району Полтавської області, жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не одруженого, учня 10 класу ОНЗ « Трудолюбівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів», раніше не судимого, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 , 02.02.2019 року, перебували в будинку, що належить ОСОБА_12 і знаходиться в АДРЕСА_3 , допомагали останній по господарству.

Залишившись в кімнаті будинку на самоті, ОСОБА_4 помітив на дивані подушку, з-під якої виглядав поліетиленовий пакет з грошовими коштами і в нього виник умисел на таємне викрадення грошових коштів ОСОБА_10 , у зв`язку з цим, ОСОБА_4 , за відсутності власника та сторонніх осіб, з корисливих спонукань, з метою наживи, з поліетиленового пакунка, викрав частину грошових коштів в сумі 10200,00 гривень, після чого залишив будинок, а викраденими коштами розпорядився на власний розсуд і таким чином спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальних збитків на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 07.02.2019 року, близько 11-00 годин, неповнолітній ОСОБА_4 , завідомо знаючи, що в будинку, який належить ОСОБА_12 , залишилися грошові кошти та де саме вони знаходяться, спільно з неповнолітнім ОСОБА_7 вирішили викрасти кошти в сумі 20000,00 гривень для купівлі скутера та деталей до нього. У зв`язку з цим, вони прибули до вказаного домогосподарства, де ОСОБА_4 , діючи повторно, з корисливих мотивів, відволік власницю домогосподарства ОСОБА_12 , запропонувавши їй допомогу на вулиці, а ОСОБА_7 в цей час викрав частину грошових коштів в сумі 10000,00 гривень, що знаходилися в будинку в поліетиленовому пакунку, які в послідуючому розділили між собою порівну.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, усвідомивши, що викрадених коштів недостатньо для купівлі задуманого, неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_7 діючи повторно, умисно, з корисливих спонукань, з метою наживив та з метою викрадення грошових коштів потерпілої ОСОБА_10 , в другій половині лютого місяця 2019 року, знову прибули до домогосподарства ОСОБА_12 , що знаходиться в АДРЕСА_3 , де неповнолітній ОСОБА_7 відволік увагу ОСОБА_12 , а неповнолітній ОСОБА_4 в цей час, непомітно зайшов до кімнати будинку та заздалегідь знаючи де знаходяться грошові кошти, таємно викрав їх частину в сумі 9600,00 гривень, після чого залишили вказане домогосподарство, а викрадені кошти розділили порівну.

Таким чином своїми навмисними діями неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_7 спричинили потерпілій ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 29800, 00 гривень.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185 та ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення ним інкримінованих йому злочинів, що викладені в обвинувальному акті і суду показав, що він проживав неподалік нині померлої ОСОБА_12 та допомагав їй по господарству. Одного разу, коли він забивав вікно в будинку, то помітив на дивані поліетиленовий пакет з грошима, який виглядав з-під подушки. З цього пакета він перший раз сам викрав 10200,00 гривень, а в послідуючому, за попередньою змовою з ОСОБА_7 вони ще двічі викрадали грошові кошти в сумі 10000, 00 гривень та 9600, 00 гривень, які використали на придбання скутера, акумулятора та мотошоломів.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення ним інкримінованих йому злочинів, що викладені в обвинувальному акті і суду дав свідчення за своїм змістом та суттю аналогічні свідченням обвинуваченого ОСОБА_4 , лише доповнив, що він не бачив, як ОСОБА_4 перший раз викрав грошові кошти в сумі 10200 гривень.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 суду показала, що в с. Любівщина Миргородського району Полтавської області проживала нині покійна її мама ОСОБА_12 , якій вона залишила на зберігання 30000,00 гривень у зв`язку з тимчасовим від`їздом з місця свого проживання. Через деякий час її чоловіку були потрібні кошти для ремонту автомобіля і вони приїхали до матері в с. Любівщину Миргородського району, але грошей не виявили, тому вона звернулася до поліції і згодом було встановлено, що гроші викрали неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які періодично допомагали матері по господарству. Потерпіла ОСОБА_10 просила залишити без розгляду її цивільний позов до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 та його законного представника ОСОБА_6 , оскільки їй збитки були повністю відшкодовані в добровільному порядку, не заперечувала проти звільненні обвинувачених від покарання з передачею під нагляд батьків.

Крім повного визнання вини самими неповнолітніми обвинуваченими, їх вина у вчиненні інкримінованих їм злочинів також підтверджується наступними доказами, наданими суду стороною обвинувачення:

- протоколом проведення слідчого експерименту з неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_7 від 28.03.2019 року ( а.с.171-173);

- протоколом проведення слідчого експерименту з неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 від 28.03.2019 року ( а.с.176-178);

Дій неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст. 185 КК України, як умисні дії, що виразилися у таємному викрадені чужого майна ( крадіжка) а саме таємному викраденні грошових коштів з будинку ОСОБА_12 02.02.2019 року в сумі 10200,00 гривень, та за ч. 2 ст. 185 КК України, як умисні дії, що виразилися у таємному викраденні чужого майна ( крадіжка) вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Дії неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст. 185 КК України як умисні дії, що виразилися у таємному викраденні чужого майна ( крадіжка) вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Обставинами, що пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, повне відшкодування завданих збитків потерпілій та вчинення кримінальних правопорушень неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено

За місцем проживання та навчання обвинувачений ОСОБА_4 характеризується позитивно, на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий ( а.с. 193-206 ), згідно висновку органу пробації, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а у разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням, то буде доцільним, з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень у майбутньому, покласти на нього обов`язок, передбачений п.4 ч.2 КК України, виконувати заходи, передбачені апробаційною програмою ( а.с.109-113).

Обставинами, що пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, повне відшкодування завданих збитків потерпілій та вчинення кримінальних правопорушень неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено

За місцем проживання та навчання обвинувачений ОСОБА_7 характеризується позитивно, на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий ( а.с. 179-192 ), згідно висновку органу пробації, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а у разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням, то буде доцільним, з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень у майбутньому, покласти на нього обов`язок, передбачений п.4 ч.2 КК України, виконувати заходи, передбачені апробаційною програмою ( а.с.114-118).

В судовому засіданні захисниками неповнолітній обвинувачених адвокатами ОСОБА_8 та ОСОБА_5 були заявлені клопотання про звільнення неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_7 від покарання із застосуванням до них примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батьків, які на думку суду є обґрунтованими і підлягають задоволенню з наступних підстав.

Виходячи із змісту ч. 1 ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання, у цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один чи декілька примусових заходів виховного характеру, визначених частиною 2 статті 105 КК України.

Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх», згідно із ч.1 ст.105 КК України суд у праві звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов: а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним; б) неповнолітній щиро розкаявся; в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття; г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.

У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку суд управі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання.

Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (ч.ч. 4 і 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання» (ст. 75, 79, 104 КК України ), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Відповідно до п. 7 Постанови пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру", передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Відповідно до вимог ст.12 КК України скоєні неповнолітніми ОСОБА_4 та ОСОБА_7 кримінальні правопорушення відносяться до злочинів середньої тяжкості.

При призначенні неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_7 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєних злочинів, особи обвинувачених, які вперше притягуються до кримінальної відповідальності, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, повне відшкодування завданої потерпілій шкоди, те, що вони на спеціальних обліках не перебувають, навчаються, мають постійне місце проживання, їх характеристику, вибачення перед потерпілою, з урахуванням висновків уповноваженого органу з питань пробації, прохання батьків, які вважають, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на них та постійний контроль за їх поведінкою, думку прокурора, яка вважала за можливе звільнити неповнолітніх обвинувачених від покарання із застосуванням до них примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд батьків, думку потерпілої, яка підтримувала думку прокурора, а також враховуючи інші конкретні обставини справи, суд приходить до висновку, що неповнолітні обвинувачені на час постановлення вироку не потребують призначення їм покарання, а тому знаходить за можливе застосувати до них ст. 105 ч.1 КК України та звільнити їх від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд батьків строком на 1 рік 6 місяців.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, процесуальні витрати по справі відсутні

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати неповнолітнього ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч. 1, 185 ч.2 КК України, які відносяться до злочинів середньої тяжкості - винуватим.

На підставі ч. 1 ст. 105 КК України, звільнити неповнолітнього ОСОБА_4 від покарання, без визначення його виду, із застосування примусових заходів виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки с. Любівщина Миргородського району Полтавської області строком на 1 рік 6 місяців.

Визнати неповнолітнього ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.2 КК України, які відносяться до злочинів середньої тяжкості - винуватим.

На підставі ч. 1 ст. 105 КК України, звільнити неповнолітнього ОСОБА_7 від покарання, без визначення його виду, із застосування примусових заходів виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки с. Любівщина Миргородського району Полтавської області строком на 1 рік 6 місяців.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 та його законного представника ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Копію вироку направити Службі у справах дітей Миргородської районної державної адміністрації та в Миргородський міськрайонний сектор філії Державної установи « Центр пробації» в Полтавській області, для організації та здійснення контролю за його виконанням.

Речові докази по справі два мотошоломи, акумуляторну батарею та скутер повернути неповнолітнім обвинуваченим та їх законним представникам.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шишацький районний суд Полтавської області.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченим, законним представникам неповнолітніх обвинувачених та прокурору.

Учасники кримінального провадження мають право отримати в суді копію даного вироку.

Головуючий, суддя ОСОБА_1