справа № 208/7227/19
провадження № 1-кп/208/723/19
УХВАЛА

31 жовтня 2019 р. м. Кам`янське

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

провівши підготовче судове засідання, призначеного ухвалою суду від 31.10.2019 року по кримінальному провадженню № 0001690 від 04.09.2019 року за обвинувальним актом, що надійшов до суду з Дніпродзержинської місцевої прокуратури по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, під час досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд

ВСТАНОВИВ:

31.10.2019 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, від Дніпродзержинської місцевої прокуратури, отримано обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Своє клопотання прокурор обґрунтував тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а також те, що він раніше судимий, не працює, тобто постійного доходу не має, не має стійких соціальних зв`язків, знайомий та підтримує товариські зв`язки із свідками, в зв`язку чим мається достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, та переховуватись від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні проти задоволення вказаного клопотання заперечили, захисник заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який, посилаючись на те що, існування ризиків прокурором не доведені, обвинувачений має постійне місце мешкання на орендованій квартирі в м. Кам`янське, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, нагороджений грамотою за службу, має певні вади здоров`я, домашній арешт у повному обсязі забезпечить виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, тому просив задовольнити його клопотання.
При вирішенні вказаного питання судом приймається до уваги те, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, тяжкість можливих наслідків уникнення від слідства і серйозність пред`явленого обвинувачення, необхідність попередити тиск на свідків. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.29 Конституції України, ніхто не може триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчинення особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так у рішенні ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (пункті 175) зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, SeriesA,№ 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

При розгляді вказаного питання, суд виходить з того, що в наявності обґрунтована підозра про вчинення ОСОБА_4 тяжкого злочину, та на даній стадії судового розгляду суд не має повноважень давати оцінку доказам щодо їх достатності та допустимості.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому суд має керуватися практикою ЄСПЛ, а саме тим, що оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії), § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови) § 58).

Також суд враховує, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Як відображено у рішеннях ЄСПЛ, аргументи на користь і проти звільнення не можуть бути «загальними та абстрактними» (Boicenco v. Moldova (Бойченко проти Молдови) § 142; Khudoyorov v. Russia (Худойоров проти Росії), § 173), але повинні стосуватись специфічних фактів і особистих обставин заявника, які виправдовують його тримання під вартою Aleksanyan v. Russia (Алексанян проти Россії), § 179).

Суд вважає, оскільки обвинувачений не має постійного офіційного місця роботи, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, тобто не має міцних соціальних зв`язків, то може ухилитися від суду, а при наявності обґрунтованої підозри, та тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, обвинувачений може переховуватися від суду, таким чином, суд приходить до висновку, що існує ризик втечі обвинуваченого та ухилення від правосуддя.

Крім того, суд бере до уваги ту обставину, що обвинуваченому інкримінується вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, тобто останній не дотримується норм суспільної моралі та загальноприйнятих правил поведінки у соціумі, а отже може вчинити новий злочин.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, а суспільний інтерес, у даному випадку, превалює над правом обвинуваченого на свободу.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 р. по справі № 3-208/ 2018, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Під час підготовчого судового засідання з`ясовано, що в провадженні судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська ОСОБА_6 знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.1 ст 304, ч.2 ст.190 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.334 КПК України у разі якщо на розгляд місцевого суду надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.

Відповідно до ст. ст. 217, 334 КПК України, в разі необхідності в одне провадженню можуть бути об`єднанні матеріали досудових розслідувань щодо однієї особи, підозрюваної у скоєнні декілька кримінальних правопорушень.

При розгляді поставленого судом вищезазначеного питання, прокурор, обвинувачений та його захисник не заперечували проти направлення кримінального провадження судді ОСОБА_6 для вирішення питання про об`єднання зазначених справ в одне провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.177, 178, 183, 197, 217, 34 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 28.12.2019 включно.

Кримінальне провадження № 0001690 по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст 121 КК України, передати у провадження судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська ОСОБА_6 для вирішення питання щодо його об`єднання з кримінальним провадженням відносно ОСОБА_4 по обвинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст 304, ч.2 ст.190 КК України, що знаходиться у його провадженні

На ухвалу в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 7 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Суддя ОСОБА_1