ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 592/4794/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/2010/19 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.187 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , без участі обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, з участю обвинувачених ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та його захисника ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та його захисника ОСОБА_16 , з участю законних представників обвинувачених, з участю потерпілого ОСОБА_17 , без участі інших учасників, належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого та захисників на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 02 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 02 2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Суми, громадянина України, з неповною середньою освітою, студента Машинобудівного коледжу, який зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та призначено йому покарання на підставі ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років; на підставі ст.104 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, зі встановленням іспитового строку на два роки; напідставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Суми, громадянина України, з неповною середньою освітою, учня 1 курсу ДПТНЗ СЦТО №2, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та йому призначено покарання на підставі ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років; на підставі ст.104 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, зі встановленням іспитового строку на два роки; на підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Річки, Білопільського району, Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого менеджером ФОП ОСОБА_18 , військовозобов`язаного, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_4 , раніше не судимого, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та йому призначено на підставі ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією майна;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Суми, громадянина України, з незакінченою середньою освітою, учня 1 курсу Сумського центру ПТО №2, який зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_5 , раніше судимого 18.07.2018р. Ковпаківським районним судом м.Суми за ч.1 ст.185 КК України до штрафу у розмірі 850 грн., визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та йому призначено покарання на підставі ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років; на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, за які засуджено цим вироком та вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 18.07.2018 р., призначено ОСОБА_12 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та штрафу у розмірі 850 грн. Покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. ухвалено виконувати самостійно та вважати відбутим; на підставі ст.104 КК України звільнено ОСОБА_12 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, зі встановленням іспитового строку на два роки; на підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_12 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Суми, громадянина України, з неповною середньою освітою, закінчив 9 класів ЗОШ №20, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимий, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та йому призначено покарання на підставі ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років; на підставі ст.104 КК України звільнено ОСОБА_13 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, зі встановленням іспитового строку на два роки, на підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_13 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Суми, громадянина України, учня ДПТНЗ СЦТО №2, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_7 , раніше судимий 29.05.2018 р. Ковпаківським районним судом м.Суми за ч.2 ст.187, ч.1 ст.357 КК України із застосуванням ст.69 КК України до двох років позбавлення волі, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та йому призначено покарання на підставі ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років; на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, за які засуджено цим вироком та вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 29.05.2018 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_15 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років; строк відбування покарання ОСОБА_15 відраховано з 25.02.2019 року. Зараховано у строк відбування покарання строк перебування під вартою за попереднім вироком з 05.03.2018 року по 24.02.2019 року;

Стягнуто у дольовому порядку з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 429 грн., тобто по 71 грн. 50 коп. з кожного.

Позов прокурора в інтересах держави в особі позивача Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації задоволено повністю.

Стягнуто порівну з кожного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 на користь Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації 2116 грн. 16 коп. відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_17 .

Позов потерпілого ОСОБА_17 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_17 відшкодування моральної шкоди у розмірі 7000 грн. У разі відсутності у ОСОБА_7 самостійних доходів, власних коштів або майна, на яке може бути звернене стягнення, витрати у сумі 71 грн. 50 коп., грошове відшкодування моральної шкоди у сумі 7000 грн., витрати на лікування у сумі 2116 грн. 16 коп. стягнути з ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_17 відшкодування моральної шкоди у розмірі 12 000 грн.. У разі відсутності у ОСОБА_8 самостійних доходів, власних коштів або майна, на яке може бути звернене стягнення, витрати у сумі 71 грн. 50 коп., грошове відшкодування моральної шкоди у сумі 12 000 грн. , витрати на лікування у сумі 2116 грн. 16 коп. стягнути з ОСОБА_21 та ОСОБА_22 .

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_17 відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_17 відшкодування моральної шкоди у розмірі 12 000 грн.. У разі відсутності у ОСОБА_12 самостійних доходів, власних коштів або майна, на яке може бути звернене стягнення, витрати у сумі 71 грн. 50 коп., грошове відшкодування моральної шкоди у сумі 12 000 грн., витрати на лікування у сумі 2116 грн. 16 коп. стягнути з ОСОБА_23 та ОСОБА_24 .

Стягнуто з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_17 відшкодування моральної шкоди у розмірі 13 000 грн.. У разі відсутності у ОСОБА_13 самостійних доходів, власних коштів або майна, на яке може бути звернене стягнення, витрати у сумі 71 грн. 50 коп., грошове відшкодування моральної шкоди у сумі 13 000 грн., витрати на лікування у сумі 2116 грн. 16 коп. стягнути з ОСОБА_25 та ОСОБА_26 .

Стягнуто з ОСОБА_15 на користь ОСОБА_17 відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000 грн.. У разі відсутності у ОСОБА_15 самостійних доходів, власних коштів або майна, на яке може бути звернене стягнення, витрати у сумі 71 грн. 50 коп., грошове відшкодування моральної шкоди у сумі 15 000 грн., витрати на лікування у сумі 2116 грн. 16 коп. стягнути з ОСОБА_27 та ОСОБА_28 .

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 визнані винними судом та засуджені за те, що: 05.03.2018 року близько 2 години 10 хвилин, перебуваючи поблизу будинку №4 по вулиці Л.Українки в м. Суми, побачивши раніше незнайомого ОСОБА_17 домовилися про вчинення нападу на нього з метою заволодіння його будь-яким майном, поєднаного із насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого.

Для цього, діючи за попередньою змовою, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 прослідували за ОСОБА_17 по вулиці Л. Українки в м. Суми.

На дорозі, біля будинку по вул. Л.Українки, 4, в м. Суми близько 02 години 10 хвилин, ОСОБА_15 , діючи згідно спільного злочинного умислу, підійшов ззаду до потерпілого та наніс один удар своєю ногою по правій щиколотці потерпілого ОСОБА_17 , від чого потерпілий упав на поверхню дороги покриту снігом та отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох щиколоток правого гомілковоступневого суглобу зі зміщенням, які відносяться до середньої тяжкості. У той же час, діючи за попередньою змовою, ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_17 , поєднаного із насильством, небезпечним для здоров`я останнього, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, спільно, відкрито, почали хаотично наносити удари кулаками обох рук, а також ногами потерпілому в область голови, обличчя, кінцівок. У такий спосіб вони спричинили тілесні ушкодження у вигляді сполученої краніоскелетної травми, ЗЧМТ, струс головного мозку, переломи кісток лицевого черепа, множинні забої, синці м`яких тканин голови, обличчя, кінцівок. Ушкодження в ділянці голови та обличчя кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після нанесення ударів потерпілому, ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , пошкодивши ремінь сумки, заволоділи майном потерпілого, а саме: чоловічою сумкою, яка була одягнена потерпілим під куртку, через плече, матеріальної цінності для потерпілого не становить. В сумці знаходилися мобільний телефон «Lenovo А 6000», вартістю 1400 грн., гаманець, вартістю 352 грн. з грошовими коштами в сумі 1505 грн., 20 злотих Республіки Польща, що за курсом НБУ України дорівнює 155 грн. 78 коп., посвідчення водія та паспорт громадянина України на ім`я потерпілого ОСОБА_17 , візитівки в кількості 10 штук, сувенірна купюра номіналом 500 грн., фотокартки в кількості 5 штук, металеві щіпці для нігтів, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять. У такий спосіб обвинувачені спричинили ОСОБА_17 матеріального збитку на загальну суму 3 412 грн. 78 коп.

В подальшому ОСОБА_13 , ОСОБА_10 ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , втекли з місця скоєння кримінального правопорушення та розпорядились викраденим майном на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_13 , ОСОБА_10 ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.187 КК України, напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Своїми діями ОСОБА_15 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.187 КК України, напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) вчинений групою осіб та особою яка раніше вчинила розбій.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу, в якій просить просить вирок змінити, перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.2 ст.187 КК України на ч.2 ст.296 КК України, призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

В обґрунтування своїх доводів зазначила про те, що обвинувачений ОСОБА_10 не мав умислу на заволодіння майном потерпілого, наніс три удари потерпілому з хуліганських мотивів, тому його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.296 КК України. Крім того, її підзахисний не був ініціатором та організатором злочину, приєднався набагато пізніше до хуліганських дій інших осіб. Більш того, він безпосередньо припинив хуліганські дії усіх, що підтвердили всі обвинувачені. Не він заволодів майном потерпілого, йому не було відомо про володіння барсетки потерпілого.

Також судом неповно враховані обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , а також те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, тільки став повнолітнім, закінчив училище, постійно працює, вибачився перед потерпілим, один з перших прийняв участь у відшкодуванні шкоди потерпілому на рівні з усіма обвинуваченими, мешкає у благополучній сім`ї, позитивно характеризується, щиро розкаюється, жалкує про те, що трапилося і більше такого не повторить.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_29 поджала апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок та визнати ОСОБА_8 винним за ч.2 ст.296 КК України, призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк на 1 рік.

В обґрунтування зазначила, що попередньої змови на вчинення злочину в обвинувачених не було, події того дня відбулись спонтанно. Крім того, майна потерпілого у її підзахисного не було вилучено.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_16 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити, перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.2 ст.187 КК України на ч.2 ст.296 КК України, пом`якшити призначене покарання.

Зазначила, що висновок суду про попередню змову про напад на потерпілого з метою заволодіння майном зроблений на припущеннях слідства, не знайшов свого підтвердження факт нанесення обвинуваченим ОСОБА_15 удару по нозі потерпілого, оскільки сам потерпілий не бачив, хто наносив удар по нозі, речей потерпілого в обвинуваченого ОСОБА_15 вилучено не було.

Крім того, судом не враховано, що обвинувачений ОСОБА_15 неповнолітній, виховувався одним батьком, який приділяв мало уваги, навчався, мав постійне місце проживання, вибачився перед потерпілим, частково відшкодував матеріальну шкоду, завдану потерпілому злочином.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_15 просить вирок змінити, перекваліфікувати його дії на ч.2 ст.296 КК України, оскільки в судовому засіданні не здобуто доказів щодо вчинення умисного злочину за попередньою змовою з метою заволодіння майном потерпілого, а сам потерпілий його обмовив.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок в частині призначення ОСОБА_15 покарання скасувати, призначити йому покарання за ч.2 ст.187 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на 6 років. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити йому покарання у виді 6 років позбавлення волі.

При цьому, звертає увагу на те, що судом не в повній мірі враховано, що обвинувачений ОСОБА_15 скоїв розбійний напад хоч і в неповнолітньому віці, але повторно, раніше судимий. ОСОБА_15 єдиний з обвинувачених, хто не попрохав вибачення у потерпілого, саме він першим наніс удар потерпілому, внаслідок його дій потерпілий отримав перлом обох щиколоток. Застосування ст.69 КК мотивовано судом, однак покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_15 , не відповідає особі обвинуваченого та є недостанім для виправлення та перевиховання обвинуваченого.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор просив про задоволення його апеляційної скарги та заперечував проти задоволення апеляційних скарг інших учасників.

Потерпілий ОСОБА_17 заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисників.

Обвинувачені ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та його захисник ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та його захисник ОСОБА_16 , законні представники обвинувачених підтримали апеляційні скарги сторони захисту, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_15 та захисників, думку прокурора, вислухавши думки інших учасників судового провадження, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з вироку, свої висновки щодо доведеності винуватості обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, суд першої інстанції обґрунтував на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені сукупністю доказів, досліджених під час судового розгляду та яким суд надав оцінку у відповідності до вимог, передбачених ст.94 КПК України, з точки зору достатності та заємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_15 та захисників ОСОБА_29 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , що містять твердження про припущення та помилковість висновків суду, зазначених у вироку, а також їх суперечність фактичним обставинам справи, мають суто суб`єктивний характер та спрямовані на ухилення обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку з обраною лінією захисту. Такі твердження захисників та обвинуваченого повністю спростовуються об`єктивними відомостями, дослідженими судом першої інстанції в судовому засіданні за участю сторін, внаслідок чого судом надано їм обґрунтовану оцінку в нарадчій кімнаті за наслідками проведення всього судового розгляду.

Зокрема, суд першої інстанції послався у вироку в обґрунтування винуватості обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням за ч.2 ст.187 КК Українип на низку доказів, які походять з різних джерел, що безпосередньо стосуються події злочину та його наслідків, тому є належними та допустимими доказами.

Суд ретельно допитав потерпілого ОСОБА_17 , який в суді дав покази про те, що 05.03.2018 року приблизно о 01-00 год. він повертався додому, проходячи поблизу будинку №4 по вул. Лесі Українки в м. Суми біля магазину, почув, що хтось позаду іде, обернувся. ОСОБА_15 відразу наніс перший удар ногою по правій нозі. Від такого удару потерпілий впав та у нозі почув гострий біль. Від цього ж нападника зазнав ще удар кулаком в обличчя. Потім відразу декілька осіб підбігли та почали наносити йому численні удари ногами по обличчю, по руках, якими він закривав обличчя. На його питання «за що» нападники не відповіли. Потім вони втекли. Один з нападників залишився та зняв з нього сумку, наніс ще один удар кулаком в обличчя. Злочинців було приблизно шість сім чоловік, чоловічої статі, молодого віку, під час нападу вони між собою не спілкувалися. У барсетці були документи (паспорт, водійські права) і гроші у сумі 1500 грн., злоті, візитівки, щіпці, а телефон марки «Леново 6000» був у зовнішньому лівому кармані куртки. Після нападу він виповз на дорогу та звернувся до водія таксі, щоб викликав поліцію. Приїхали поліцейські і через деякий час йому, повідомили, що нападників знайшли і затримали. Вони на планшеті показали речі, які у нього були викрадені.

Обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 під час судового розгляду не заперечували, що вони всі разом били потерпілого ОСОБА_17 , який лежав на землі, а потім втекли, обвинувачений ОСОБА_13 забрав сумку потерпілого.

У колегії суддів відсутні підстави ставити під сумнів показання потерпілого ОСОБА_17 , які були отримані судом безпосередньо під час судового розгляду за участю сторони захисту. Крім того, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_15 та захисників не містять будь-яких об`єктивних даних, які б ставили ці показання потерпілого під сумнів.

Показання потерпілого також підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_30 та письмовими доказами, що досліджені судом під час судового розгляду цього кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця події від 05.03.2018 р.; протоколом огляду предметів від 06.03.2018 р., висновками експерта № 204, № 257від 13.04.2018 р., №179, №180 від 28.03.2018 р., №263 від 20.04.2018 р., протоколом слідчого експерименту від 30.03.2018 з участю потерпілого ОСОБА_17 , протоколом слідчого експерименту від 23.03.2018р. з участю ОСОБА_8 , протоколом слідчого експерименту від 23.03.2018р. з участю ОСОБА_10 , протоколом слідчого експерименту від 27.03.2018р. з участю ОСОБА_15 , висновком експерта №258 від 20.04.2018 р.

Судом першої інстанції встановлено, що фактичні дані, що містяться у вказаних джерелах доказів узгоджуються з показами потерпілого та свідків у справі та іншими доказами, зібраними в ході досудового розслідування та судового слідства.

Сукупність наведених доказів в достатній мірі доводить факт вчинення протиправних дій обвинуваченими за попередньою змовою. Про це свідчить встановлене судом переслідування потерпілого обвинуваченими, здійснення ними нападу миттєво, без будь яких приводів, крім заволодіння майном, узгодженість дій обвинувачених під час вчинення злочину, оскільки вони діяли разом, швидко, між собою не розмовляли, а після подолання опору потерпілого забрали його майно, досягнувши своєї мети, що в свою чергу спростовує доводи апеляційних скарг сторони захисту в частині того, що судом першої інстанції, не було встановлено того, що обвинувачені діяли узгоджено, так як таке твердження апелянтів є голослівним.

При цьому, суд першої інстанції критично поставився до показань обвинувачених, про те, що кожен з них бив потерпілого, оскільки всі били, так як вони суперечать встановленим судом обставинам, з чим погоджується і колегія суддів.

Сукупність наведених вище доказів в достатній мірі доводить факт вчинення ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 нападу на потерпілого ОСОБА_17 з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Висновок суду першої інстанції про те, що показання потерпілого і свідків є послідовними, узгоджується поміж собою та повністю підтверджується іншими доказами, які не спростовані та досліджені в судовому засіданні, є обґрунтованим.

Будь-яких обставин щодо обмови обвинувачених свідками та потерпілим, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанцій не встановлено.

Виходячи з наведеного, на підставі аналізу всіх зібраних та ретельно перевірених в суді першої інстанції доказів, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях обвинувачених складу вищевказаного кримінального правопорушення та, призначаючи покарання обвинуваченим, дотримався вимог ст.65 КК України і призначив покарання необхідне та достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченим суд першої інстанції зазначених вимог дотримався.

Відповідно до ч.2 ст.12 КК України обвинувачені скоїли тяжкий злочин.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд врахував, що він раніше не судимий, вчинив злочин у неповнолітньому віці, певною мірою покаявся, частково відшкодував спричинену матеріальну та моральну шкоду, вибачився перед потерпілим і ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання. За місцем навчання характеризується добре.

Згідно досудової доповіді органу пробації неповнолітній не становить суспільної небезпеки, ризик повторного вчинення злочину низький та його виправлення можливо в умовах без ізоляції від суспільства.

Також судом врахований висновок служби у справах дітей, згідно якого батьки мають вплив на неповнолітнього та для його перевиховання слід призначати покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_15 вчинив злочин у неповнолітньому віці, певною мірою покаявся, частково відшкодував спричинену матеріальну шкоду і ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання.

Згідно досудової доповіді органу пробації неповнолітній не становить суспільної небезпеки, ризик повторного вчинення злочину середній та його виправлення можливо в умовах без ізоляції від суспільства.

Крім того, відповідно до висновку служби у справах дітей батьки не мають впливу на неповнолітнього та для його перевиховання слід призначати покарання не пов`язане з позбавленням волі.

ОСОБА_10 , раніше не судимий, за місцем проживання характеризується добре, певною мірою покаявся, вибачився перед потерпілим і ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання.

Згідно досудової доповіді органу пробації ОСОБА_10 має ризик вчинення злочину повторно середній, та його виправлення можливо в умовах без ізоляції від суспільства.

Отже із врахуванням обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд дійшов правильного висновку про можливість призначити ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_15 покарання, передбачене у межах санкції ч.2 ст.187 КК України із застосуванням положень ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті. Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України при призначенні покарання неповнолітньому ОСОБА_8 у виді позбавлення волі, враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого та інші обставини справи, суд приходить до обґрунтованого висновку про можливість його виправлення без відбування покарання з випробуванням. Також у зв`язку зі звільненням від покарання, йому встановлені обмеження, передбачені ст.76 КК України.

При цьому, ОСОБА_15 вчинив злочин до ухвалення попереднього вироку, а відтак остаточне покарання йому необхідно призначити за правилами ч.4 ст.70 КК України.

Доводи апеляційних скарг сторони захисту не містять обставин, які не були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченим.

Крім того, колегія суддів не вбачає підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_15 більш суворого покарання.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду про необхідність задоволення позову прокурора та часткового задоволення позову потерпілого ОСОБА_17 .

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 02 2019 року по справі щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , - залишити без змін.

Апеляційні скарги прокурора, захисника ОСОБА_29 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_11 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_15 , захисника ОСОБА_16 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 , - залишити без задоволення.

Касаційна скарга на дане судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4