ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1744/19 Справа № 205/1846/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000439 від 06 лютого 2019 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2019 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпра, українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, офіційно непрацевлаштований, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 13.09.2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
- 14.12.2018 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з іспитовим строком 2 (два) роки, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2019 року ОСОБА_7 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково у виді 6 місяців позбавлення волі приєднати покарання, невідбуте засудженим за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2018 року, і остаточно призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог закону.
Цим вироком умисні дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.
За обставин встановлених судом та детально викладених у мотивувальній частині вироку, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.02.2019 року приблизно о 16:00 годин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), зайшов до холу приміщення КЗО НВК №92, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Проїжджа, буд.2-Б, де на столі побачив жіночу сумку, після чого у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадання чужого майна, що належить потерпілій ОСОБА_9 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 цього ж дня, тобто 05.02.2019 року приблизно о 16:05 годин, перебуваючи в холі приміщення КЗО НВК №92, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів і особистої зацікавленості, підійшов до сумки, яка знаходилась на столі у вищезазначеному закладі, після чого взяв із даної сумки гаманець червоного кольору, який для потерпілої не представляє матеріальної цінності, в якому знаходились грошові кошти в сумі 400 гривень, та поклав його у правий внутрішній карман одягнутої на ньому куртки. В подальшому ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями, що виразилися в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 400 гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник просить скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги зазначає, що при винесенні вироку судом першої інстанції були допущені: неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, які вказують на незаконність та необґрунтованість.
Вказує, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 Дніпропетровської області, для усунення недоліків, оскільки в матеріалах кримінального провадження знаходиться постанова заступника керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_10 про призначення групи прокурорів від 06.02.2019 року, в якій відсутній підпис ОСОБА_10 .
Враховуючи вищевикладене, на думку захисника ОСОБА_8 прокурори ОСОБА_11 , ОСОБА_12 не є належними суб`єктами по даному кримінальному провадженню.
Також, захисник ОСОБА_8 зазначає, що згідно аудіо-записів судового засідання, судом першої інстанції не було з`ясовано бажання у обвинуваченого ОСОБА_7 про розгляд кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Окрім того в судовому засіданні була відсутня потерпіла ОСОБА_9 , а тому її позиція відносно проведення судового засідання в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не з`ясована.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні обвинувачений та захисник підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги сторони захисту та просили задовольнити її в повному обсязі з підстав наведених у ній.
Прокурор заперечувала проти задоволенні апеляційної скарги захисника та просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні суспільно небезпечних діянь за обставин, викладених у вироку, правильність їх кваліфікації за ч. 2 ст. 185 КК України у апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються, у зв`язку з чим в частині обвинувачення ОСОБА_7 апеляційний суд виходить з фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , які полягають у тому, що судом першої інстанції було порушено процедуру розгляду кримінального провадження в порядку спрощеного провадження за ст. 349 КПК України, то слід зазначити, що дане твердження є необґрунтованим.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового розгляду 01 квітня 2019 року учасникам було поставлено питання про можливість розгляду кримінального провадження в спрощеному провадженні в порядку ст. 349 КПК України, та учасники провадження не заперечували проти такого розгляду, зокрема наслідки розгляду кримінального провадження за вказаною нормою закону, судом першої інстанції неодноразово, ретельно і доступно роз`яснювалися обвинуваченому ОСОБА_7 зокрема і те, що він не зможе оскаржувати в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.
Вказані обставини зафіксовані в журналі судового засідання та відповідно на технічному носії запису судового засіданні від 01.04.2019, де наявна відповідь обвинуваченого ОСОБА_7 , що права і обов`язки йому повністю зрозумілі, захисник не потрібен, вину свою визнає повністю, підтверджує всі обставини вчинення ним інкримінованого злочину, на розгляд справи у порядку положень ч. 3 ст. 349 КПК України згоден і наслідки розгляду кримінального провадження у цьому порядку, зокрема і те, що він не зможе оскаржувати в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України, йому повністю зрозумілі.
Обставин, які б свідчили про здійснення будь-якого тиску на обвинуваченого ОСОБА_7 , у тому числі і морального, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Твердження наведені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 щодо того, що прокурори ОСОБА_11 і ОСОБА_12 не є належними суб`єктами по даному кримінальному провадженню, колегія суддів оцінює критично, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявний витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань в якому визначено групу прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво по кримінальному провадженню № 0000439 від 06.02.2019 року, а саме прокурори ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (т.1 а.с.1).
Сам факт, наявності в матеріалах кримінального провадження копії постанови заступника керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_10 без його підпису, хоча і є недоліком однак не може свідчити про незаконність дій прокурорів цієї групи при здійсненні ними процесуального керівництва по даному кримінальному провадженні.
З доводами захисника ОСОБА_8 в апеляційній скарзі з приводу того, що в судовому засіданні суді першої інстанції була відсутня потерпіла ОСОБА_9 та її позиція відносно проведення судового засідання із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України не з`ясована колегія суддів не може погодитись, виходячи з наступного.
В матеріалах справи наявна заява надана до суду першої інстанції потерпілою ОСОБА_9 від 01 квітня 2019 року (т.2 а.с.14), зі змісту якої вбачається, що потерпіла просить підготовче та судове засідання розглядати без її участі, претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_7 не має, покарання просить призначити на розсуд суду.
Враховуючи вищенаведені обставини, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовними підставами для скасування судового рішення, по кримінальному провадженню колегією суддів не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4