печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2019 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого першого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зірне, Березнівського району, Рівненської області, громадянина України, одруженого, керівника Благодійного Фонду «Сергія Пашинського», зареєстрованого: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий першого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 за погодженням з процесуальним керівником у провадженні прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на те, що у провадженні Державного бюро розслідувань перебувають матеріали кримінального провадження № 0003023 від 31.12.2016 за фактом заподіяння колишнім народним депутатом України ОСОБА_5 вогнепального поранення ОСОБА_9 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Зокрема, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, на даний час існують ризики того, що він, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати будь-які документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим виникла необхідність застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурори у судовому засіданні підтримали клопотання з підстав в ньому зазначених.

Підозрюваний та його захисники заперечили щодо задоволення клопотання, мотивуючи тим, що стороною обвинувачення не доведена мета застосування запобіжного заходу, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, захисник ОСОБА_6 зазначив, що вказане кримінальне провадження постановою прокурора від 18.03.2019 року було закрите, та в подальшому постановою заступника Генерального прокурора від 11.09.2019 року скасовано без наявності на це повноважень регламентованих ст. 36 КПК України. Вказав, що органом досудового розслідування після повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України не вирішувалося питання щодо дій підозрюваного в межах необхідної оборони чи дій з перевищенням меж необхідної оборони. Крім того, з копій матеріалів, які слідчий та прокурор долучили до матеріалів клопотання, не вбачається, які нові докази здобуті органом досудового розслідування після 18.03.2019 та 11.09.2019 року, щодо наявності умислу у діях підозрюваного чи визначення ступеня тяжкості вчинення кримінального правопорушення. Вказане свідчить лише про зміну процесуальної позиції органу досудового розслідування.

Прокурором ніяким чином не обґрунтовано наявність такого ризику, що підозрюваний перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що спростовується належною процесуальною поведінкою ОСОБА_5 , враховуючи тривалість здійснення досудового розслідування з початку 2017 року. Крім цього, такий ризик як знищити, сховати будь-які документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, взагалі не може бути наявним при кваліфікації кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України. Разом з цим, ризик як, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень ніяким чином не мотивований прокурорам та суперечить матеріалам клопотання. Прокурором не надано жодного доказу, що будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 . Захисник ОСОБА_10 надав з цього приводу письмові заперечення.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Під час розгляду клопотання встановлено, що у провадженні Державного бюро розслідувань перебувають матеріали кримінального провадження № 0003023 від 31.12.2016 за фактом заподіяння колишнім народним депутатом України ОСОБА_5 вогнепального поранення ОСОБА_9 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 31.12.2016 приблизно о 17 год. 00 год. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повертався до дому від будинку своєї матері, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 до місця свого проживання, а саме до будинку АДРЕСА_3 та перебуваючи по вул. Батюка у селі Хлепча Київської області, приблизно 1500-1600 метрів від з`їзду з автошляху «М 95» (автодорога Київ Одеса), він побачив раніше йому незнайомого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який намагався самотужки штовхати автомобіль марки «VolksWagen LT» д.н.з. НОМЕР_1 .

Зустрівши, раніше йому незнайомого ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , запропонував йому допомогти штовхати автомобіль марки «VolksWagen LT», на пропозицію якого ОСОБА_12 погодився.

Після цього, ОСОБА_9 , почав штовхати своїм лівим плечем в передню ліву частину автомобіль марки «VolksWagen LT», а ОСОБА_12 штовхав зазначений автомобіль з правої передньої частини.

Таким чином, ОСОБА_12 та ОСОБА_9 штовхали автомобіль марки «VolksWagen LT» зі сторони с. Хлепча Київської області в напрямку автошляху «М 95» (автодорога Київ Одеса).

В цей час, ОСОБА_5 , перебуваючи у салоні автомобіля «Mercedes-Benz GL 450», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повертався з кінотеатру «Батерфляй», розташованого за адресою: Київська область, с. Ходосівка, вул. Обухівське шосе 1, буд.16.

Рухаючись у зазначеному автомобілі по вул. Батюка у селі Хлепча, Київської області, приблизно 1400 метрів від з`їзду з автошляху «М 95» (автодорога Київ Одеса) прилизано о 17 год. 15 хв. 31.12.2016, ОСОБА_13 побачила перед собою автомобіль марки «VolksWagen LT» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував у несправному стані та зупинила свій автомобіль, відкривши переднє ліве скло автомобіля зробила зауваження особам, які штовхали автомобіль марки «VolksWagen LT».

Після зупинки автомобіля «Mercedes-Benz GL 450», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_13 , висловила вимогу про необхідність усунення автомобіля марки «VolksWagen LT» з проїжджої частини. На вказану репліку ОСОБА_9 повідомив про негайне усунення перешкоди у вигляді автомобіля, який вони з ОСОБА_12 штовхали.

Після виниклого словесного конфлікту, ОСОБА_5 , який перебував на передньому пасажирському сидінні автомобіля «Mercedes-Benz GL 450», попросив свою дружину ОСОБА_13 припаркувати автомобіль у якому вони рухались, на узбіччі за автомобілем марки «VolksWagen LT», що ОСОБА_13 і зробила.

У свою чергу, ОСОБА_9 залишився стояти біля капоту автомобіля марки «VolksWagen LT», спостерігаючи за рухом автомобіля «Mercedes-Benz GL 450».

У цей час, у ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_9 , виник умисел на заподіяння останньому, тілесних ушкоджень. Після повної зупинки автомобіля марки «Mercedes-Benz GL 450», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , вийшовши з автомобіля, усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій, своєю правою рукою дістав з кобури, яка знаходилась на ремені його брюк, самозарядний пістолет марки «Glock 19», який згідно з дозволом на зберігання та носіння зброї № НОМЕР_3 йому належить та направив його в сторону ОСОБА_9 , який продовжував стояти біля передньої частини автомобіля «VolksWagen LT».

Рухаючись від автомобіля «Mercedes-Benz GL 450» в сторону ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , тримаючи у свої правій руці, самозарядний пістолет марки «Glock 19», який у той час він направив дулом в бік ОСОБА_9 , голосно наказав останньому лягти на землю обличчям вниз.

Розуміючи та усвідомлюючи, що ОСОБА_9 є неозброєним, ігнорує вимогу лягти на підлогу обличчям вниз, ОСОБА_5 продовжив реалізовувати свій раніше виниклий злочинний умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Так, ОСОБА_5 рухаючись на зустріч ОСОБА_9 здійснив постріл з самозарядного пістолету марки «Glock 19» з метою подолання волі ОСОБА_9 .

У свою чергу, ОСОБА_9 , нерозуміючі вимоги ОСОБА_5 , стоячи обличчям до останнього та усвідомлюючи, що на нього рухається особа, в руках якої знаходиться предмет зовні схожий на пістолет, направлений в його сторону в область грудей, побоюючись за своє життя та здоров`я, також направився в сторону ОСОБА_5 та з метою самозахисту, своєю правою рукою, у якій знаходилась скляна пляшка, вдарив останнього у ліву тім`яну ділянку голови.

Надалі ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у виді тілесного ушкодження і бажаючи їх настання, здійснив постріл в ОСОБА_9 з самозарядного пістолету марки «Glock 19» поціливши останньому у ліву ногу.

Від отриманого пострілу, ОСОБА_9 зупинився та відійшов назад, а потім впав на землю.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 43/Е від 20.02.2017 у потерпілого ОСОБА_9 виявлено пошкодження у вигляді відкритого (наявність вхідного і вихідного отворів) вогнепального (кульового) багатоуламкового перелому протягом проксимальної середньої третини тіла лівої стегнової кістки із значним зміщенням уламків розвитком травматичного шоку І ступеня.

За ступенем тяжкості вказане ушкодження, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя), згідно п. 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6.

Дане тілесне ушкодження у потерпілого ОСОБА_9 викликало за собою тривалий розлад здоров`я, який залежить від індивідуальних особливостей організму.

Згідно з висновком комплексної судової експерти зброї та експертизи продуктів пострілу № 696-698/17-33/7079/17-34 від 11.05.2017 наданий на дослідження пістолет є короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю пістолетом «Glock 19», калібру 9х19 мм, № НОМЕР_4 , виробництва Австрія, виготовлений заводським способом. Здійснювати постріли з наданого на дослідження пістолету «Glock 19», № НОМЕР_4 , бойовими припасами можливо. Куля, вилучена 31.12.2016 на дорозі, яка веде до с. Хлепча, була вистріляна з наданого на дослідження пістолету «Glock 19» № НОМЕР_4 . Дві гільзи, вилучені 31.12.2016 року на дорозі, яка веде до с. Хлепча, були стріляні з пістолету «Glock 19» № НОМЕР_4 .

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у тому, що за вказаних обставин своїми умисними діями, які виразились у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

За результатами проведеного розслідування, 04.10.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series А, № 182).

Виходячи з наявних даних, які містяться у протоколі огляду місця події від 31.12.16 з фото-таблицями; протоколі огляду місця події від 31.12.16; протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 31.12.16; протоколі допиту свідка ОСОБА_13 від 31.12.16; протоколі допиту свідка ОСОБА_9 від 04.01.17; протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 02.01.17; фото-таблиці до протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 04.01.17; протоколі допиту свідка ОСОБА_12 від 03.01.17; протоколі допиту свідка ОСОБА_13 від 11.01.17; протоколі допиту свідка ОСОБА_14 від 10.01.17; протоколі допиту свідка ОСОБА_15 від 13.01.17; протоколі допиту свідка ОСОБА_16 від 25.01.17; протоколі допиту свідка ОСОБА_17 від 24.01.17; протоколі допиту свідка ОСОБА_18 від 27.01.17; протоколі допиту свідка ОСОБА_18 від 30.01.17; протоколі додаткового допиту ОСОБА_13 від 14.02.17; протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 16.02.17; протоколі допиту ОСОБА_19 15.02.17; висновку судово-медичної експертизи по тілесним ушкодженням ОСОБА_9 № 43/Е; висновку судово-медичної експертизи по тілесним ушкодженням ОСОБА_5 № 8/Е; висновку судово-медичної експертизи по тілесним ушкодженням ОСОБА_9 № 56/Е; висновку судово-хімічної та трасологічної експертизи № 696-698/17-33/7079/17-34, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 121 КК України.

Тому доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри є безпідставними.

При цьому, слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту щодо відсутності умислу у діях ОСОБА_5 . За характером вчинення кримінального правопорушення вбачається наявність прямого умислу підозрюваного у його вчиненні, оскільки ОСОБА_5 направив пістолет в бік ОСОБА_9 на відстані 10-15 см від останнього, фактично впритул, після чого здійснив вистріл, що свідчить про усвідомлення ОСОБА_5 в момент вчинення таких дій їх суспільно небезпечного характеру, передбачення їх суспільно небезпечних наслідків і бажання їх настання.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, ніж до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Разом з цим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за ч. 1 ст. 121 КК України, особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, характер вчинення кримінального правопорушення із застосуванням насильства відносно особи, та доходить висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати про наявність ризиків, передбачених п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, у зв`язку з чим існує ймовірність того, що розуміючи тяжкість покарання, він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім цього, ОСОБА_5 , будучи народним депутатом України 5, 6, 7 та 8 скликання у Верховній Раді України, перебуваючи на посадах заступника голови фракції Політичної партії «Народний Фронт», голови Комітету Верховної Ради з питань національної безпеки і оборони, будучи членом Військової Ради Народного Фронту, очільником БО Благодійний Фонд Сергія Пашинського, що свідчить про наявність тісних соціальних зв`язків з керівниками органів державної влади та правоохоронних органів, може використати їх з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також вказаний ризик стверджується відомостями інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон України «ГАРТ» Державної прикордонної служби України, з яких вбачається, що ОСОБА_5 в період з 31.12.2016 по 02.10.2019 неодноразово перетинав Державний кордон України та виїжджав за її межі.

Разом з цим, слідчий суддя погоджується з позицією сторони захисту щодо відсутності існування такого ризику як, знищити, сховати будь-які документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки такий ризик не може бути наявним під час кваліфікації дій ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України.

Ризик щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень під час розгляду клопотання не знайшов свого підтвердження, оскільки у кримінальному провадженні відсутні докази цього, а також наявності інших осіб, причетних до вчинення інкримінованих правопорушень.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, направленого на застосування насильства, шляхом завдання тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, а також беручи до уваги, що ОСОБА_5 на час вчинення кримінального правопорушення обіймав посаду голови Комітету Верховної Ради з питань національної безпеки і оборони Верховної Ради VIII скликання, враховуючи, що така поведінка підозрюваного є явно неприйнятною для особи такого рангу, яка має ряд нагород та відзнак, зокрема Пам`ятний знак «Знак пошани», Пам`ятний знак «Діамантовий Хрест», Ювілейна медаль «25 років Зовнішній розвідці України» та інші, що в свою чергу створило в очах громадськості негативне враження, безладдя, безкарності у системі органів державної влади, слідчий суддя дійшов висновку про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені в судовому засіданні слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

При цьому, доводи сторони захисту щодо негативної характеристики особи потерпілого (раніше судимий, підозрюється за описаними подіями у вчиненні хуліганства) не впливають на результати розгляду клопотання щодо застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 .

Враховуючи ч. 4 ст. 183 КПК України та обставини інкримінованого підозрюваному діяння, наслідки його вчинення, слідчий суддя не знаходить підстав для визначення розміру застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою підозрюваному слід визначити в межах строку досудового розслідування кримінального провадження.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого першого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний, захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали визначити до 4 грудня 2019 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1