пр. № 1-кс/759/6782/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2019 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , ознайомившись зі скаргою потерпілого ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , поданої в порядку ст. 303 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

16.10. 2019 року ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , поданої в порядку ст. 303 КПК України, в якій просив визнати бездіяльність слідчого протиправною та зобов`язати виконати ряд процесуальних дій та встановити термін для їх виконання два місяці.

Обгрунтовуючи скаргу скаржником зазначено, що досудове розслідування триває більше двох років, однак жодної особи не притягнуто до відповідальності, слідчі дії не проводяться, не допитано свідків, не призначено жодної експертизи. Зазначивши при цьому, що 12.01.2018 року на адресу слідчого було направлено клопотання про проведення ряд слідчих дій. Однак, в порушення ст. 220 КПК України, дане клопотання не було розглянуто та про прийняте рішення не повідомлено потерпілого. 11.06.2018 року представником потерпілого адвокатом ОСОБА_4 було повторно направлено клопотання про проведення ряду слідчих дій, дане клопотання не було розглянуто та про прийняте рішення не повідомлено потерпілого, що і змусило потерпілого звернутися ждо слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого. Ухвалою слідчого судді від 30.07.2018 року скаргу було задоволено, та зобов`язано слідчого провести ряд слідчих дій. Але, як зазначив скаржник, дана ухвала слідчого судді майже не виконана. На підставі наведеного просив призначити двохмісячний термін для виконання ухвали слідчого судді та зобов`язати провести ряд слідчих дій.

Вивчивши подану скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що у відкритті провадження по зазначеній скарзі слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до п.17 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Встановлений ч.1 ст.303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно з п. 18) ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва 30.07.2018 року зобов`язано слідчого у кримінальному провадженні №004422 від 24.05.2017 року вчинити ряд слідчих дій та встановлено строк в два місяці для виконання.

Як вбачається з скарги ОСОБА_2 останній просить зобов`язати слідчого звернутися до суду з клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів, які перебувають у володінні органів юстиції, Департаменту економіки та інвестицій при КМДА, звернутися з клопотаннями про проведення обшуків, про допит осіб, призначення експертизи та інше.

Згідно узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17, зазначено, шо відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК предметом оскарження є рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій. Існування такого предмета оскарження зумовлене задекларованою та імплементованою в КПК засадою змагальності сторін у кримінальному провадженні, оскільки одне із законодавчих положень, завдяки якому реалізується зазначена засада, передбачене у ч. 2 ст. 22 КПК, якою встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Також реалізація відповідної засади забезпечується положеннями ст. 220 КПК, якою встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а в разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй. Таким чином, наведені законодавчі положення передбачають, з одного боку, право учасників кримінального провадження ініціювати здійснення процесуальних, у тому числі слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій, а з іншого регламентують недопустимість необґрунтованої та невмотивованої відмови у проведенні відповідних дій органами досудового розслідування. Необхідно зауважити, що п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК передбачене право на оскарження постанови про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, а не будь-яких процесуальних дій, для проведення яких учасник кримінального провадження вносив клопотання слідчому.

Згідно розділу 6 зазначеного узагальнення розглядаючи скарги цієї категорії, слід зважати на те, що відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється. Таким чином, при розгляді скарг на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій слідчим суддям необхідно співвідносити вимоги ст. 220 КПК з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, зокрема встановленими ст. 40 КПК. Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.
Як вбачається з скарги, бездіяльність яка оскаржується не віднесена до предмета розгляду слідчим суддею.
Згідно ч.2 ст.303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.304 Кримінального процесуального кодексу України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Відповідно до змісту скарги заявник вважає, що слідчий не виконав ухвалу слідчого судді, проте оскарження дій слідчого щодо невиконання судового рішення не входить до переліку рішень, дій чи бездіяльності, що можуть бути оскаржені на стадії досудового розслідування.

Відповідальність за невиконання судового рішення передбачена ст. 382 КК України.

Крім того, відповідно до ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності та несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Враховуючи, що положеннями статті 303 КПК України не передбачено право оскарження дій слідчого, що полягають у невиконанні судового рішення, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за скаргою, оскільки скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, що не підлягає оскарженню.

Керуючись ст.ст. 303-306, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У відкритті провадження за скаргою потерпілого ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , поданої в порядку ст. 303 КПК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання її копії безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1