Провадження № 1-кп/734/186/19 Справа № 734/3099/19
В И Р О К

іменем України

26 вересня 2019 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт Козелець кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076 від 07.08.2019 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бистрик Кролевецького району Сумської області, українця, громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, лейтенанта, працюючого на посаді викладача циклової комісії водіння та технічної підготовки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

у присутності обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:
27 серпня 2019 року до Козелецького районного суду Чернігівської області надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076 від 07.08.2019 року, відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

23 серпня 2019 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону - лейтенантом юстиції ОСОБА_6 , який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.08.2019 року за № 0000076 та ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості, яка була передана суду для затвердження.

Відповідно до вказаної угоди ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 4, 16, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що повинен проходити строкову військову службу в умовах особливого періоду у військовій частині НОМЕР_1 , враховуючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України став на шлях злочинної діяльності, 25.07.2019 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_3 та має чітко визначені межі. В подальшому, 06.08.2019 року ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправність свого діяння, самостійно повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 та продовжив виконувати обов`язки військової служби.

Під час незаконної відсутності на службі, ОСОБА_3 , проводив час на власний розсуд, до органів місцевої влади і військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити, час проводив на власний розсуд.

Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду.

Згідно з вказаною угодою ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України в обсязі висунутого йому обвинувачення.

Також вказаною угодою сторони із застосуванням ст. 69 КК України погодили покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Так, злочин у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що перелічені в угоді.

Таким чином, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду, укладену 23 серпня 2019 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону - лейтенантом юстиції ОСОБА_6 , який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.08.2019 року за № 0000076 та ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятиста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення з обмеженням :

- обвинуваченим та його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення обвинуваченому наслідків укладення угоди, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1