Провадження №11-сс/801/481/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
17 липня 2019 рокум. Вінниця
17.07.2019 ухвалою Вінницького апеляційного суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 залишено без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.
З вказаним рішенням я не погоджуюсь, маю окрему думку та вважаю, що апеляційна скарга підлягала до часткового задоволення, а оскаржуване рішення до скасування з огляду на таке.
Відомості про вказане кримінальне провадження було внесено до ЄДРДР 03.05.2018 року за заявою попереднього власника транспортного засобу ОСОБА_7 , поданої 02.05.2018 року, про заволодіння його автомобілем марки Audi A8, 2012 року випуску, шляхом зловживання довірою.
Видача 16.02.2018 року довіреності ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_8 з правом продажу транспортного засобу свідчить про намір ОСОБА_7 відчужити зазначений вище автомобіль.
Доказів того, що договір комісії від 22.02.2018 року між ТОВ «С.П.К.М.» та ОСОБА_7 через повіреного ОСОБА_8 не підписувався матеріали кримінального провадження не містять, а тому до встановлення факту дійсного його підроблення підстав для позбавлення права користування транспортним засобом його власника ОСОБА_5 є необгрунтованим.
Однак, оскільки на даний момент триває досудове розслідування у кримінальному провадженні, питання скасування арешту на майно в повному обсязі, зокрема, в частині заборони розпорядження транспортним засобом його власником, є передчасним.
Часткове скасування арешту транспортного засобу з його передачею власнику ОСОБА_5 на відповідальне зберігання з правом користування виключить ризики завдання шкоди кримінальному провадженню та забезпечить часткову реалізацію власником зазначеного вище транспортного засобу свого права власності шляхом його використання.
Згідно з ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до абз.2 ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В свою чергу, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, правову підставу для арешту майна, можливий розмір шкоди, завданої злочином, наслідки арешту майна для третіх осіб та розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Законодавець передбачив можливість передачі речових доказів, на які накладено арешт, на відповідальне зберігання власнику (законному володільцю), якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження (ст.100 КПК України).
Порядок передачі на зберігання майна, на яке накладено арешт, врегульовано Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом ГПУ, МВС, ДПА України, СБУ, ВСУ, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 року №51/401/649/471/23/125.
Вважаю, що станом на день розгляду згаданого вище клопотання, відпала необхідність в подальшому використанні автомобіля органом досудового розслідування (збереженні автомобіля у ДП МВС України «Вінниця-Інформ-Ресурс») для встановлення обставин, що мають важливе значення для кримінального провадження.
Зокрема, в межах даного кримінального провадження з вказаним транспортним засобом проведено всі необхідні експертизи, про що зазначив допитаний в суді першої інстанції експерт ОСОБА_9 .
Крім того, використання ОСОБА_5 автомобіля необхідне для задоволення життєво важливих потреб його сім`ї (син заявника ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має важке захворювання, яке вимагає постійного, стабільного відвідування лікаря, що підтверджується медичним висновком №3533 від 19.09.2017 року, яким встановлено у дитини захворювання «вроджена вада серця»; консультативним висновком №6591 від 04.04.2019 року, відповідно до якого дитині встановлено діагноз: вроджена вада розвитку аортального та мітрального клапанів; консультативним висновком від 15.05.2019 року, яким встановлено діагноз - нейрофиброматоз; встановлено інвалідність з дитинства).
Таким чином, стан здоров`я ОСОБА_10 , який є членом сім`ї заявника, зумовлює необхідність здійснювати виїзди в лікарню, а враховуючи характер та ступінь тяжкості захворювання, доставляти до лікарні сина на власному автомобілі.
Слід також зазначити, що згаданий транспортний засіб використовувався ОСОБА_5 як засіб для отримання стабільного доходу. Зокрема, відповідно до трудового договору №1 від 23.10.2017 року ОСОБА_5 був прийнятий на посаду водія до ОСОБА_11 та на нього було покладено обов`язок здійснювати перевезення роботодавця з використанням власного транспортного засобу. З моменту арешту автомобіля ОСОБА_5 фактично не може виконувати свої трудові обов`язки, що відповідно завдає йому значної матеріальної шкоди.
Отже, внаслідок арешту транспортного засобу та його передачі на зберігання ДП МВС України «Вінниця-Інформ-Ресурси», ОСОБА_5 фактично втратив можливість отримувати дохід, який необхідний для задоволення основних життєвих проблем, в тому числі на оплату медичного обстеження та лікування сина.
Враховуючи вищевикладені обставини, передача транспортного засобу під відповідальне зберігання ОСОБА_5 зможе забезпечити йому можливості матеріально утримувати свою сім`ю та здійснювати належне медичне обстеження дитини.
Відомості про власників транспортних засобів вносяться до реєстру МВС України.
Згідно даних Єдиного державного реєстру МВС України, автомобіль Audi А8, 2012 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 зареєстровано за ДНЗ НОМЕР_2 за ОСОБА_5 .
Згідно з п.18 ст 3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.2 КПК України, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Доказів, які б свідчили про наміри ОСОБА_5 , як власника транспортного засобу на який накладено арешт приховати, пошкодити, знищити чи відчужити майно матеріали провадження не містять.
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Право на захист власності викладено у ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція): «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти РФ», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти РФ», судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу №1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів.
Верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Таким чином, обмеження права власності ОСОБА_5 , за відсутності достатніх доказів вчинення кримінального правопорушення свідчить про порушення конституційних норм, цивільного законодавства та норм міжнародного права, а також не узгоджується з практикою ЄСПЛ, яка допускає таке обмеження лише за умови відповідності такого обмеження результату, що досягається.
Оскільки досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, вважаю що обмеження ОСОБА_5 у розпорядженні належним йому транспортним засобом є правомірним.
Проте, враховуючи дату передачі ОСОБА_7 з метою продажу транспортного засобу ТОВ «С.П.К.М.», укладення з останніми договору комісії 22.02.2018; часу звернення ОСОБА_7 до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України лише 02.05.2018; відсутність з часу виникнення події (22.02.2018) і до часу апеляційного розгляду (17.07.2019) підозри у скоєні злочину; зважаючи що всі необхідні експертні дослідження із арештованим транспортним засобом проведено; за відсутності інших відомостей, ніж встановлені у даному кримінальному провадженні, вважаю що дані обставин в сукупності свідчать про необхідність передачі транспортного засобу під відповідальне зберігання його власнику, і таке рішення не зашкодить досудовому розслідуванню кримінального провадження, відповідатиме нормам КПК України, забезпечить гарантоване Конституцією України та міжнародними договорами право власності особи на майно.
Суддя ОСОБА_3