Дата документу 20.08.2019 Справа № 335/9137/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1067/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 335/9137/17Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.122 ч.1 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001864, за спільною апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2019 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, який має вищу юридичну освіту, військовослужбовця ЗСУ, займає посаду начальника майстерні взводу з ремонту озброєння, ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2019 року обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України, з передачею його на поруки трудовому колективу Військової частини НОМЕР_1 , за умови, що він протягом року з дня передачі на поруки трудовому колективу Військової частини НОМЕР_1 виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку, а кримінальне провадження щодо нього закрито.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, ОСОБА_7 16.05.2017 року приблизно о 00 годин 10 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, штовхнув руками голову потерпілого ОСОБА_8 об голову ОСОБА_10 , після чого наніс один удар лівою рукою в область щоки потерпілого, чим згідно висновку судово-медичного експерта КУ «ЗОБ СМЕ» №1632 від 21.06.2017 року, спричинив йому закритий перелом нижньої щелепи праворуч з крововиливом в ділянку перелому і розповсюдженням на ділянку шиї праворуч, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, струс головного мозку, синці у лобовій ділянці, лівої брови, ділянки носу, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.

Своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, яке кваліфікується як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Трудовий колектив Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України звернувся до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Суд, задовольняючи дане клопотання, зазначив, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочину середньої тяжкості, щиро розкаявся у вчиненому, за місцем роботи характеризуються позитивно, має міцні соціальні зв`язки, частково відшкодував шкоду потерпілому, а тому він може бути звільнений від кримінальної відповідальності з передачею його на поруки.

В спільній апеляційній скарзі потерпілий та його представник просять ухвалу скасувати як незаконну та необґрунтовану та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог зазначають, що обвинувачений відшкодував потерпілому матеріальну та моральну шкоду частково, а процесуальні витрати на правову допомогу не відшкодував взагалі, що свідчить про відсутність з боку обвинуваченого щирого каяття у скоєному. Крім того, клопотання та протокол загальних зборів трудового колективу оформлені не у відповідності з діючим законодавством. Протокол відображає думку не всього колективу в/ч № НОМЕР_1 , а думку групи офіцерів в складі 47 осіб. Суд, без врахування думки потерпілого та його представника, без вирішення в повному обсязі заявленого цивільного позову та об`єктивного розгляду клопотання про передачу обвинуваченого на поруки, в порушення ст. 47 КК України, передчасно прийняв рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закрив провадження. Заперечення потерпілого та його представника були необґрунтовано відхилені. Суд не надав належної оцінки доводам представника потерпілого про недоліки, допущені під час складання обвинувального акта. Зокрема, в обвинувальному акті не в повному обсязі описані протиправні дії обвинуваченого в момент побиття потерпілого та необґрунтовано зазначено мотив поведінки обвинуваченого. Зазначений в обвинувальному акті мотив злочину не підтверджений жодним доказом. З цією метою на досудовому розслідуванні не були проведені одночасні допити потерпілого, підозрюваного та свідка ОСОБА_10 . Покази самого обвинуваченого являються суперечливими, оскільки вони суперечать іншим доказам у провадженні, а в деяких випадках обвинувачений взагалі відмовлявся відповідати на питання представника потерпілого. Така позиція обвинуваченого та його поведінка в суді вказує на те, що у скоєному злочині він не розкаявся, належних висновків для себе не зробив, свою вину був вимушений визнати, оскільки усвідомлював значення та роль наявних у провадженні доказів, які повністю підтверджували його вину.

Крім того, аналіз та оцінка усіх наявних в матеріалах провадження фактичних даних свідчить про те, що дії обвинуваченого повинні бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, оскільки дії обвинуваченого порушували громадський порядок, так як відбувалися у нічний час. Дії обвинуваченого по побиттю потерпілого полягали в грубому порушенні громадського порядку, так як полягали в активних діях, що є об`єктивною стороною даного злочину. Суб`єктивна сторона даного злочину з боку обвинуваченого полягала в тому, що останній, без наявності до того підстав та поводів проявляв неповагу до установлених у суспільстві правил поведінки, правам та інтересам потерпілого, ігноруючи їх, в присутності свідка ОСОБА_10 , проявляючи особливу зухвалість, кулаками та ногами умисно та неодноразово наносив удари потерпілому. Також апелянти вважають, що під час досудового розслідування було встановлено, а судом перевірено, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: потерпілого та його представника, які прохали задовольнити апеляційну скаргу; прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу; обвинуваченого, зокрема і в останньому слові, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що спільна апеляційна скарга потерпілого та його представника задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Відповідно до ст. 47 КК України особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №1 від 23 грудня 2005 року, звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 47 КК України можливе лише за клопотанням колективу підприємства, установи чи організації, членом якого є особа, про передачу її на поруки. Звернення з клопотанням крім колективу можуть ініціювати сам обвинувачений або його родичі, потерпілий, а також прокурор, слідчий чи особа, яка проводить дізнання. Клопотання колективу має бути оформлене протоколом загальних зборів колективу, який долучається до справи.

Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею особи на поруки може мати місце за сукупності умов, серед яких обов`язковою умовою є те, що особа, яка вчинила злочин, щиро розкаялася.

Перевіряючи ухвалу районного суду на відповідність вимогам закону, колегія суддів прийшла до висновку про її законність та обґрунтованість.

Порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для зміни чи скасування ухвали, в тому числі, зазначених в спільній апеляційній скарзі потерпілого та його представника, колегією суддів не встановлено.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Клопотання уповноваженої особи трудового колективу Військової частини НОМЕР_1 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності з передачею його на поруки колективу цієї організації та закриття кримінального провадження колегія суддів вважає обґрунтованим та таким, що підтверджується даними протоколу загальних зборів колективу цієї організації від 01.03.2018 року про те, що колектив Військової частини НОМЕР_1 одноголосно вирішив взяти на поруки їх члена обвинуваченого ОСОБА_7 (який займає посаду начальника майстерні технічного обслуговування озброєння взводу з ремонту озброєння ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та взяти на себе обов`язок здійснювати щодо нього заходи виховного характеру посилений контроль щодо сумлінного виконання службових обов`язків по займаній посаді, дотримання ним розпорядку дня, а також ведення порядного та доброчесного способу життя у побуті поза межами військової частини. У разі порушення висунутих до військовослужбовця вимог терміново повідомляти суд про порушення умов передачі на поруки старшиною ОСОБА_7 з метою подальшого притягнення до кримінальної відповідальності (т.1, а.п. 240-244).

Колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 як під час судового розгляду клопотання в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину та щиро кається у вчиненому, раніше не судимий, частково відшкодував шкоду потерпілому, за місцем роботи характеризується позитивно.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано визнав допустимим та обґрунтованим клопотання колективу Військової частини НОМЕР_1 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності. Шляхом допиту командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України підполковника ОСОБА_11 районний суд достатньо з`ясував здатність колективу цієї організації здійснювати щодо ОСОБА_7 заходи виховного характеру та встановив доцільність у цьому випадку застосування щодо останнього такого виду звільнення від кримінальної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про відсутність щирого каяття з боку обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину є неспроможними, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 , будучи допитаним під час судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, повністю визнав себе винним у скоєному злочині, щиро розкаявся у вчиненому, попрохав вибачення у потерпілого, засудив свої дії та пообіцяв не вчиняти надалі будь-яких протиправних дій, частково відшкодував шкоду потерпілому. В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 також зазначив, що вину у скоєному злочині він визнав у повному обсязі та щиро розкаюється у скоєному, підтвердив, що дійсно частково відшкодував потерпілому шкоду у розмірі 6033 грн.

До того ж, як вбачається зі змісту обвинувального акта, під час досудового розслідування кримінального провадження ОСОБА_7 повністю визнав себе винним у скоєному злочині, щиро розкаявся у вчиненому, у зв`язку із чим дана обставина була встановлена прокурором в обвинувальному акті, як така, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 .

Доводи апелянтів стосовно неналежного складення та оформлення протоколу зборів колективу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та відсутність на зборах всього колективу військової частини колегія суддів вважає безпідставними, оскільки на зборах були присутні лише ті члени колективу (а саме командування та управління військової частини, а також керівний склад ремонтної роти), яким обвинувачений ОСОБА_7 безпосередньо підпорядкується у відповідності до положень Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України».

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно лише часткового відшкодування шкоди потерпілому та невідшкодування процесуальних витрат на правову допомогу, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на ту обставину, що у кримінальному провадженні не ухвалювався обвинувальний вирок, а тому суд першої інстанції обґрунтовано, у відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 124, ч. 1 ст. 129 КПК України, залишив без розгляду цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 , роз`яснивши потерпілому право на звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги щодо невірної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки, на думку потерпілої сторони, в його діях наявний склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, є неспроможними, з огляду на те, що, у відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Відповідно до ч. 3 цієї ж статті суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для його зміни чи скасування немає, у зв`язку із чим колегія суддів не знаходить підстав для задоволення спільної апеляційної скарги потерпілого та його представника по зазначених у ній доводах.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути безумовною підставою для скасування судового рішення, колегія суддів також не встановила.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

спільну апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2019 року, якою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України, з передачею його на поруки трудовому колективу Військової частини НОМЕР_1 , за умови, що він протягом року з дня передачі на поруки трудовому колективу Військової частини НОМЕР_1 виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку, а кримінальне провадження щодо нього закрито, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4