Провадження №1-кс/523/4243/19
УХВАЛА
про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
та про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту

15 серпня 2019 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчого СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого вказаного СВ ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №00001022 від 11.07.2019 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, перебуває у цивільному шлюбі та має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, у тому числі останній раз:

- 13.11.2013 року Біляївським районним судом Одеської області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 23.03.2016 року умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 2 дні,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и в:
14.08.2019 року до Суворовського районного суду м.Одеси від старшого слідчого СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 надійшло погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у відкритому заволодінні майна ОСОБА_10 золотого ланцюжка якірного плетіння, вагою 12,3 гр., вартістю 15000 грн., що мало місце 10.07.2019 року о 14:35 годині за адресою: АДРЕСА_3 , а також - у відкритому викраденні майна ОСОБА_11 золотого ланцюжка плетіння «Бісмарк», вагою 15 гр., вартістю 15000 грн., що мало місце 06.08.2019 року приблизно о 10:30 годині за адресою: м.Одеса, вул.Балківська 30б.

Як слідує з клопотання й доданих до нього відповідних матеріалів, за заявами ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №00001022 від 11.07.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України, а 14.08.2019 року старшим слідчим ОСОБА_9 складено і прокурором ОСОБА_3 погоджено відповідне повідомлення про підозру ОСОБА_8 , яке вручено останньому у той ж день.

З`ясувавши позицію прокурора ОСОБА_3 на підтримку внесеного клопотання, заслухавши думку захисника ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення клопотання та просили обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, дослідивши матеріали внесеного клопотання та допитавши в судовому засіданні за клопотання сторони захисту свідка ОСОБА_12 , слідчий суддя, доходить наступного.

Частина ч.1 ст.9 КПК України встановлює, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно з ч.1 ст.94 означеного Кодексу, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до положень ст.ст.177, 183 вказаного Кодексу, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який може бути застосований лише до підозрюваного чи обвинуваченого у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний чи обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
З огляду на ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

За доданими до розглядуваного клопотання матеріалами, ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні двох епізодів тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України, за кваліфікуючими ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинених повторно, за які визначена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі строком від чотирьох до шести років.

В обґрунтування внесеного клопотання старший слідчий ОСОБА_9 посилається на дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , який є громадянином іншої держави та постійного місця проживання на території України не має; на тяжкість злочинів, у яких підозрюється останній, що обумовлює на думку сторони обвинувачення, ймовірність можливого незаконного впливу підозрюваного на потерпілих, свідків і експертів у кримінальному провадженні, існування ризиків його можливого переховування від органу досудового розслідування, суду, знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, перешкоджання досудовому розслідуванню іншим чином.

Разом із тим, ст.8 КПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року встановлюють, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерел права.
У практиці ЄСПЛ щодо дотримання положень ст.5 Конвенції встановлено вимогу, щоб позбавлення свободи було "законним", зокрема з дотриманням "процедури, встановленої законом". У цьому аспекті Конвенція відсилає до норм національного законодавства та встановлює зобов`язання забезпечувати дотримання матеріально-правових і процесуальних норм законодавства, але вона також вимагає, щоб при будь-якому позбавленні свободи забезпечувалася мета ст.5 Конвенції, зокрема захист осіб від свавілля. Відповідно до практики ЄСПЛ національні органи, передусім суди, повинні тлумачити і застосовувати національний закон відповідно до ст.5 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 року у справі "Ічин та інші проти України"п.п.34-35).
В пункті 196 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», Суд наголосив на тому, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним у розумінні п.1 ст.5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо. Застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин.
Опріч викладене, за п.62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», існує презумпція на користь звільнення з-під варти, а доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» та у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.
Відповідно ж до вимог п.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.63 рішення у справі «Доронін проти України» від 19 лютого 2009 року), при обранні чи продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою навіть у справах про вбивство та при спробі обвинуваченого зникнути із одночасним супротивом працівникам правоохоронного органу при затриманні, національні суди мають розглядати можливість застосування тих чи інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, а посилання при цьому головним чином на тяжкість обвинувачення, не уявляє собою «відповідної і достатньої» підстави.
Як слідує з матеріалів клопотання, підозра в інкримінованих ОСОБА_8 злочинах обґрунтовується, зокрема: протоколами допиту потерпілих ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , протоколами проведення впізнання особи за фотознімками за участю вказаних потерпілих та свідка ОСОБА_13 , сукупність чого уявляється слідчому судді достатнім для висновку про те, що наведені докази, в цілому, здатні об`єктивно переконати неупередженого спостерігача у причетності вказаної особи до скоєння інкримінованих діянь.
Разом із тим, слідчим суддею в порядку ст.ст.94, 132, 184 КПК України не приймаються до уваги наведені у розглядуваному клопотанні доводи сторони обвинувачення щодо обґрунтування висунутої ОСОБА_8 підозри, зокрема, іншими доказами у їх сукупності, оскільки вказані матеріали до суду не надані і до матеріалів розглядуваного клопотання не додані, а наявний в матеріалах клопотання протокол допиту свідка ОСОБА_13 не містить відповідних відомостей щодо посади, прізвища та підпису слідчого, яким здійснювався цей допит, що у свою чергу позбавляє слідчого суддю можливості надати належну оцінку викладеним в цьому протоколі обставинам та обґрунтувати ним відповідне процесуальне рішення.

Слід також зауважити на тому, що аналіз викладених у розглядуваному клопотанні відомостей свідчить про невідповідність його змісту вимогам ст.184 КПК України, зокрема й всупереч цієї норми закону, в клопотанні відсутні дані щодо правової кваліфікації інкримінованого підозрюваному ОСОБА_8 злочину (п.2 ч.1 ст.184 КК) та не наведений виклад обставин, що дають підстави підозрювати вказану особу у вчиненні певного злочину (п.3 ч.1 ст.184 КК), а також у розглядуваному клопотанні відсутні посилання на відповідні матеріали, що підтверджують існування заявлених стороною обвинувачення ризиків (п.5 ч.1 ст.184 КК), та належне обґрунтування неможливості запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів (п.6 ч.1 ст.184 КК).

Наведені обставини у контексті п.2 Розділу ІІІ роз`яснень, що містяться в «Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 року, затвердженого Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 07.02.2014 року, обумовлюють висновок про неможливість задоволення розглядуваного клопотання у запропонованому стороною обвинувачення обсязі.

Попри те, матеріалами розглядуваного клопотання не доведено будь-якими доказами доводи сторони обвинувачення щодо недостатності застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, а обґрунтовуючи необхідність застосування виняткового запобіжного заходу у конкретному випадку, ані старшим слідчим ОСОБА_9 у клопотанні, ані прокурорами ОСОБА_3 чи ОСОБА_4 в судовому засіданні належним чином не доведено ймовірність переховування вказаного підозрюваного від органів досудового розслідування, знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, незаконного впливу на потерпілого, свідків, експертів та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, виходячи з нижчевикладеного.
Так, як встановлено в судовому засіданні та слідує з показів допитаної свідка ОСОБА_12 , підозрюваний ОСОБА_8 перебуває в цивільному шлюбі, має на утриманні та приймає участь у вихованні неповнолітньої дитини 2006 року народження, працює у сфері будівництва за наймом, забезпечений місцем фактичного проживання в м.Одесі та позитивно характеризується, сукупність чого, за переконанням слідчого судді, обумовлює певну міцність соціальних зв`язків вказаного підозрюваного у місці його проживання та у випадку застосування до останнього виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, позбавить малолітню дитину належного виховання і батьківського піклування та призведе до свавільного позбавлення підозрюваного свободи.

Разом із тим, як слідує з наданих захисником в судовому засіданні відповідних документів, квартира АДРЕСА_4 належить на праві приватної власності матері цивільної дружини підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_14 , яка з огляду на покази її доньки ( ОСОБА_12 ) в судовому засіданні та заяву від 15.08.2019 року, не заперечує проти проживання підозрюваного в означеній квартирі.
Крім того, слідчий суддя вважає необґрунтованими доводи сторони обвинувачення щодо наявності ризику переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органів досудового розслідування або суду, адже іноземне громадянство вказаної особи та відсутність у нього місця реєстрації на території України, незважаючи на тяжкість інкримінованих йому злочинів, у контексті приписів ст.10 КПК України та з огляду на відсутність пропусків підозрюваним судових засідань в межах розглядуваного клопотання, уявляє ознаки дискримінаційного підходу до вирішення означеного питання.
До того ж, неспроможними уявляються доводи сторони обвинувачення щодо існування ризиків знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, незаконного впливу на потерпілого, свідків, експертів та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, адже відповідних доказів на підтвердження вчинення таких дій з боку підозрюваного ОСОБА_8 протягом всього періоду часу досудового розслідування, стороною обвинувачення до суду не подано, а можливість запобігання означеному ризику шляхом покладення на підозрюваного відповідного зобов`язання, яке прямо передбачено в п.4 ч.5 ст.194 КПК України та полягає у забороні спілкування з іншими учасниками кримінального провадження, стороною обвинувачення не враховано.
Згідно ж з наданими в судовому засіданні поясненнями самого підозрюваного ОСОБА_8 , свою провину в інкримінованих діяннях він фактично визнає, пояснюючи при цьому, що у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, планує відшкодувати завдану потерпілим матеріальну шкоду, а під час попереднього допиту в ході досудового розслідування, він вказав на місця збуту ним майна потерпілих до ломбарду.

Допитана ж в судовому засіданні в межах розглядуваного клопотання свідок ОСОБА_12 , показала її фактичні шлюбні відносини з підозрюваним ОСОБА_8 , якого вона характеризує позитивно та який допомагає їй у вихованні й утриманні її неповнолітньої доньки, а також вказаний свідок підтвердила добровільну письмову згоду її матері ОСОБА_14 , яка надала відповідну заяву та є власником житла, де означені вище особи проживають однією сім`єю, на проживання вказаного підозрюваного під час дії домашнього арешту в квартирі АДРЕСА_4 .

Частиною 4 ст.194 КПК України регламентовано, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри та наявність достатніх підстав, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.ч.5, 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Отже, з урахуванням означеного вище та у контексті наведеної практики суду конвенційної юрисдикції, в силу ч.4 ст.194 КПК України, слідчий суддя вважає, що у такому випадку розглядуване клопотання сторони обвинувачення не підлягає задоволенню у запропонованому обсязі, а доводи сторони захисту уявляються такими, що заслуговують на увагу.
На підставі викладеного, оцінюючи доводи розглядуваного клопотання старшого слідчого ОСОБА_9 та позицію прокурора ОСОБА_3 в судовому засіданні, враховуючи положення ст.ст.177-178, 181, 183, 193-194 КПК України у їх системному взаємозв`язку, а також приймаючи до уваги встановлені під час розгляду клопотання обставини та характер інкримінованих підозрюваному ОСОБА_8 злочинів, їх тяжкість та забезпеченість останнього місцем проживання в м.Одесі, його сімейний стан та попередні судимості, слідчий суддя доходить висновку про те, що для забезпечення належного виконання вказаним підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, достатнім й обґрунтованим, з дотриманням справедливого балансу між існуванням суспільного інтересу та поваги до особистої свободи, уявляється застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із залишенням без задоволення клопотання сторони обвинувачення.

Частинами 1, 2 ст.181 КПК України регламентовано, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Керуючись ст.ст.3, 7-9, 22, 26, 177-178, 181-184, 193-194, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні за №00001022 від 11.07.2019 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України, - залишити без задоволення.

Обрати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 13.10.2019 року.
Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки: невідкладно прибути до проживання та заборонити залишати житло в період часу з 22:00 до 06:00 години, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ; з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду; завчасно повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками та експертами у цьому кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчується 13.10.2019 року.

Виконання ухвали в частині застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту доручити працівникам Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області. Ухвала підлягає негайному виконанню органом внутрішніх справ.
Копію ухвали направити для виконання до Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області, для контролю виконання прокурору Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , для відома та виконання вручити під розписку підозрюваному ОСОБА_8 .
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження шляхом подачі апеляційної скарги, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1