Постанова
Іменем України
23 травня 2019 року

м. Київ
справа № 541/1790/16-к

провадження № 51-10047км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
законного представника
неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого

ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 29 серпня

2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001132, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125 КК України.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від

31 жовтня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за:
ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді виправних робіт строком на 1 рік з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків суми заробітку засудженого;
ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді виправних робіт строком на 1 рік з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків суми заробітку засудженого.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді виправних робіт строком на 1 рік 6 місяців з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків суми заробітку засудженого.
На підставі п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено ОСОБА_6 від призначеного судом покарання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 3359, 62 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 5000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн.
Цивільний позов законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9

16080, 95 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 12000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 870 грн.
Вирішено питання про речові докази.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 06 жовтня

2015 року у м. Миргороді на вул. Троїцька, 55, перебуваючи в приміщенні кімнати № 305 гуртожитку Миргородського художньо-промислового коледжу

ім. М.В. Гоголя Полтавського національного технічного університету імені

Ю. Кондратюка, наніс удар нижньою частиною долоні в чоло

ОСОБА_9 . Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 таким самим способом наніс удар в лобно-скроневу ділянку голови ОСОБА_10 . Далі, ОСОБА_6 продовжував наносити удари в тім`яну ділянку голови та ліву ділянку голови потерпілої ОСОБА_10 , яка в свою чергу вдарялась головою об голову

ОСОБА_9 . При цьому наніс близько 5 ударів.

В результаті таких умисних протиправних дій ОСОБА_6 потерпілій

ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, потерпілій

ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження, які відносяться до середнього ступеня тяжкості за ознакою розладу здоров`я, поєднаного зі стійкою втратою працездатності менш ніж на одну третину.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 29 серпня 2018 року вирок

місцевого суду змінено в частині вирішення цивільного позову. Стягнуто з

ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 75000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений у зв`язку з неправильністю вирішення у провадженні цивільного позову просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції в частині стягнення з нього на користь потерпілої ОСОБА_9 75000 грн в рахунок відшкодування їй моральної шкоди.

Стверджує, що збільшення розміру стягнутої апеляційним судом з нього моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_9 є необґрунтованим і базується виключно на емоціях вказаної потерпілої та її представника.

Також, заперечує правильність вирішення цивільного позову в частині стягнення витрат потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на правову допомогу.
Позиції інших учасників судового провадження
У запереченні на касаційну скаргу засудженого потерпіла ОСОБА_9 просить залишити її без задоволення як безпідставну.
В судовому засіданні засуджений підтримав подану касаційну скаргу, а прокурор, потерпіла ОСОБА_9 та її представники заперечували проти її задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого, прокурора, потерпілої та її представників, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
Висновки суду про винність ОСОБА_6 та кваліфікація його дій у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень в касаційній скарзі

не оспорюються.
Стосовно доводів засудженого, наведених у касаційній скарзі про необґрунтоване збільшення розміру стягнутої на користь потерпілої ОСОБА_9 моральної шкоди, то колегія суддів вважає, що вони є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 128 КПК Україницивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Також у ч. 1 ст. 368, частинах 3, 4 ст. 374 КПК України передбачено, що при ухваленні вироку суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, і якщо так, то на чию користь, в якому розмірі та порядку, а в мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, рішення про цивільний позов.
Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦК України.
Згідно із положеннями п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
При цьому суд зобов`язаний усебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити причинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, й дати у вироку належну оцінку таким обставинам.
Встановивши доведеність винуватості ОСОБА_6 , місцевий суд, задовольнив частково позовні вимоги потерпілої ОСОБА_10 , стягнув із засудженого на її користь 3359, 62 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 5000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн та законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 і стягнув з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 16080, 95 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 12000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 870 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представником потерпілої ОСОБА_9 було подано апеляційну скаргу в якій вона просила, зокрема змінити вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 31 жовтня 2017 року в частині вирішення цивільного позову на користь вказаної потерпілої.
Під час розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку суд перевірив усі доводи, викладені представником потерпілої, у зазначеній апеляційній скарзі, і, приймаючи рішення про зміну вказаного вироку у частині відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_9 , апеляційний суд визначив невідповідність розміру стягнутої моральної шкоди на користь неповнолітньої потерпілої, у зв`язку із чим її розмір було збільшено до 75000 грн.
При цьому, як убачається з мотивувальної частини рішення суду апеляційної інстанції, щодо визначення та обґрунтування розміру відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_9 було встановлено судом з достатнім урахуванням характеру вчиненого злочину, його наслідків, глибини та тривалості моральних та фізичних страждань неповнолітньої потерпілої, пов`язаних з вчиненням щодо неї протиправних дій ОСОБА_6 , зокрема те, що внаслідок отриманих травм

ОСОБА_9 встановлено ІІІ групу інвалідності, необхідність в періодичному лікуванні, що значно порушує звичний спосіб життя. Також виходячи при цьому з вимог розумності, виваженості та справедливості, суд врахував конкретні обставини провадження та докази досліджені і оцінені в судовому засіданні, діяв на власний розсуд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.
Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду і вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди було визначено із засад розумності, виваженості та справедливості з урахуванням фізичних та моральних страждань потерпілої, конкретних обставин справи, наслідків вчиненого злочину і вважати його необґрунтовано завищеним підстав не має.
Апеляційний суд розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 дотримався вимог ст. 419 КПК України, ретельно перевірив доводи апеляційної скарги представника потерпілої, і задовольняючи її частково, належним чином вмотивував прийняте рішення. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.
Стосовно доводів касаційної скарги засудженого щодо необґрунтованості прийнятого рішення у вирішення цивільного позову в частині стягнення витрат потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на правову допомогу, то вони не заслуговують на увагу, оскільки відповідні розрахунки, підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, касаційну скаргу засудженого має бути залишено без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК України, Суд

ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 29 серпня 2018 року щодо

ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3