Справа № 210/1543/16-к
У Х В А Л А

07 листопада 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

06.11.2019 року до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з Дніпровського апеляційного суду надійшов обвинувальний акт, відносно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, відповідно до ухвали від 04.11.2019 року.

Судом встановлено, що строк дії запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 09.09.2019р. закінчується 07.11.2019 року.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою, посилаючись на те, що 07.11.2019 року спливає строк тримання під вартою ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, по кримінальному провадженню не розпочато слухання, а тому ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились.
Потерпілий ОСОБА_8 просив задовольнити клопотання про продовження строку тримання під вартою.
Захисник при вирішенні питання про задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на недоведеність прокурором своєї позиції, обвинувачений підтримав свого захисника.
Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод в ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Так, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.3 ст.311 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Розглядаючи питання доцільності продовження терміну тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує, що є докази про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, об`єктом посягання якого є життя людини та відноситься до категорії особливо тяжкого. Крім того, суд враховує, що оскільки справа тільки надійшла до суду для розгляду, судом не допитані учасники процесу, які будуть давати покази в судовому засіданні, а тому існує ризик, що перебуваючи на свободі, обвинувачений може впливати на свідків та потерпілих, також те, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду. Перевіряючи наявність ризиків та продовження їх існування, передбачених ст.177 КПК України суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження, врахування особу обвинуваченого, який обвинувачується в скоєнні особливо тяжкого злочину та з урахуванням всіх зазначених вище критеріїв в сукупності, на даний час достатньо підстав вважати, що обвинувачений з огляду на її моральні якості може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), вплинути на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Потерпілий підтвердив в судовому засіданні факт намагання впливу обвинуваченого на свідків.
Відтак, підстави для застосування більш м`якого запобіжного на теперішній час та на даній стадії кримінального процесу - відсутні. Врахувавши положення ст.178 КПК, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, всі обставини передбачені даною нормою закону, суд дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 слід продовжити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131,132,177,178,183,184,315, колегія суддів -,

У Х В А Л И Л А:

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України на шістдесят днів, до 05 січня 2020 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій особі місця ув`язнення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

ОСОБА_3