Справа № 445/791/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 червня 2019 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золочів, Львівської області, проживаючого та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше судимого 27.11.2018 року Залізничним районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до сплати штрафу у розмірі 1700 грн.,
за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185КК України,
24 березня 2019 року, близько 19 години, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення майнового злочину, знаходячись у приміщенні торгового залу ТзОВ «РУШ» магазину «EVA» № 1551, що розташований у м. Золочеві по вул. м. Шашкевича, 14, 16 Львівської області, з метою вчинення крадіжки, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не стежить, умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно викрав тестер парфумованої води «Gian Marco Venturi», вартість якої, відповідно до прихідної накладної ТзОВ «РУШ» магазину «EVA» № 1551, становить 326 грн. 78 коп., яку помістив у власну куртку та виніс із вищевказаного магазину не сплативши, після чого розпорядився нею на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, а саме, крадіжку, вчинену повторно.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю. Надав покази, що зайшов в магазин, пройшов між рядами та побачив тестер, мав намір придбати його для дружини, але поклав в кишеню і вийшов з магазину, пізніше, добровільно видав тестер працівникам поліції
Представник потерпілого ОСОБА_5 подала заяву про розгляд даного кримінального провадження без її участі.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає за доцільне не проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованих ОСОБА_4 діянь і ніким не оспорюються, суд приходить до висновку, що своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185КК України, і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує характер та тяжкість вчиненого правопорушення, яке згідно статті 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, який, за місцем проживання характеризується позитивно, на диспансерному обліку з приводу наркологічного та психіатричного захворювання не перебуває, має на утриманні малолітню дитину.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
З врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає за можливе за злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України призначити ОСОБА_4 такий вид покарання як обмеження волі, що на думку суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався, витрати понесені державою у кримінальному провадженні відсутні, речові докази по справі відсутні.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Керуючись ст. 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ч.2 ст.185 КК України, суд,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 3 ч. 3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_6