Житомирський апеляційний суд
Справа №272/964/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд в складі суддів:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальне провадження №0000221 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 05 липня 2019 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Волиця, Андрушівського району, Житомирської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , судимого 22.08.2018 року Богунським районним судом м. Житомира за ч.2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Волиця, Андрушівського району, Житомирської області, зареєстрованого в АДРЕСА_3 , проживаючого в АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

представника потерпілої особи Волицької ЗОШ - ОСОБА_13 ,

В С Т А Н О В И В:

в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок Андрушівського районного суду Житомирської області відносно нього та закрити кримінальне провадження

Вважає вирок незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалений з істотним порушенням норм процесуального права, на підставі недопустимих та неналежних доказів.

Зазначає, що судом була пропущена стадія дослідження доказів, внаслідок чого суд не надав кожному доказу оцінки з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності в сукупності з іншими доказами, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого вироку.

Обґрунтував тим, що згідно обвинувального акту ОСОБА_11 за даним кримінальним провадженням є потерпілою. Разом з тим, в матеріалах кримінального та судового провадження заява про визнання її потерпілою відсутня, що виключає її участь у справі в тому процесуальному статусі, у якому вона зазначена в обвинувальному акті. ОСОБА_11 не зверталась з такою заявою і на стадії підготовчого судового засідання.

Послався на те, що 09.08.2017 року своїм листом ПАТ «Житомиргаз» без ухвали слідчого судді надав копію відеофайлу, про що зазначено в додатку до нього без зазначення маркування та інших родових ознак носія. Суд, посилаючись на вказані докази, не звернув уваги на те, що вони отримані не у порядку передбаченому ст.ст. 159-161 КПК. Вказані відеофайли є лише копіями, так як при їх виготовленні, не залучались спеціалісти і відсутні протоколи тимчасового доступу до інформаційних систем ПАТ «Житомиргаз», яким оформлювалось копіювання.

Зазначив, що суд першої інстанції, посилаючись як на доказ доведеності його вини на довідку вартості бувших у використанні телевізора та ноутбука від 31.07.2017 року, виданої відділенням №67 TOB «Ломбард компані» за підписом ОСОБА_14 , не з`ясував, чи уповноважена вказана особа видавати від імені вказаного суб`єкта будь-які довідки. Отже вказані довідки не є висновками судової товарознавчої експертизи, тому є вочевидь недопустимими доказами та суд першої інстанції не мав права на них посилатись як доказ доведення розміру спричиненої шкоди.

Також вказав, що потерпілим не надано жодних доказів того, що в будинку перебували грошові кошти у зазначеній сумі, а твердження суду про їх викрадення ґрунтується лише на нічим не підтверджених показах, отже є припущенням.

Послався на те, що згідно обвинувального акту за цим епізодом, стороною обвинувачення кваліфікуючою ознакою за ч.3 ст.185 КК України є проникнення до будинку. Однак, за відсутності належних та допустимих доказів про розмір спричиненої шкоди його дії можуть лише кваліфікуватись за ч.1 ст.162 КК України, яке є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення.

Вказав, що обвинувачення за цим епізодом ґрунтується здебільшого на визнавальних показах ОСОБА_7 , який був 05.07.2017 року допитаний в якості свідка, якому не роз`яснювалось право не свідчити проти себе.

В доводах апеляційної скарги заперечив щодо факту крадіжки у ЗОШ в с. Волиця та вказав, що в матеріалах зазначеного кримінального провадження міститься «протокол доступу до матеріалів досудового розслідування», в якому лише зазначено його прізвище та можливо його підпис, при цьому відсутні відомості про обсяг сторінок, томів та дати. Зазначив, що з вказаного протоколу не можливо встановити обсяг матеріалів, які відкриті йому, що має наслідком застосування до всього обсягу матеріалів наслідків ч.12 ст.290 КПК. На вказані істотні порушення з боку сторони обвинувачення, суд першої інстанції уваги не звернув, не з`ясував обсяг відкритих матеріалів та незаконно допустив їх в якості доказів.

Також послався на те, що зразки, здобуті на підставі огляду місця події не відповідають критерію допустимості, належності та достовірності, що виключає можливість посилання на них як доказу винуватості.

Зазначив, що вилучені речові докази в межах кримінального провадження за фактом крадіжки в с. Волиця у ОСОБА_12 та визнавались речовими доказами в цьому кримінальному провадженні, є недопустимими доказами та всі наступні докази, а саме протоколи пред`явлення речей до впізнання від 25.10.2017 року, протоколи огляду предметів від 25.10.2017 року також є недопустимими доказами.

Жоден із свідків допитаних в суді за цим епізодом не був очевидцем події кримінального правопорушення і не вказує на будь-якого з обвинувачених, а будь - яких інших належних та допустимих доказів стороною обвинувачення не надано та не здобуто під час судового розгляду і вичерпані можливості здобути нові докази.

Також заперечив щодо факту крадіжки з будинку в АДРЕСА_5 , який належить ОСОБА_15 .

Зазначив, що за відсутності конкретно визначеного місця, де нібито знайдені відбитки його пальців під час огляду місця події в зазначеному будинку, проведення дактилоскопічної експертизи на підставі його дактилокарти за відсутності у справі будь-яких процесуальних документів, тягне за собою недопустимість вказаних доказами, що залишилось поза увагою суду, так як ці докази не було досліджено безпосередньо судом.

За фактом крадіжки по АДРЕСА_6 у потерпілої ОСОБА_12 вказав, що докази, на які послався суд в обґрунтування його винуватості, а саме: протокол огляду місця події від 06.07.2017 року; протокол огляду місця події від 08.07.2017 року; висновки дактилоскопічної експертизи; висновок трасологічної експертизи та покази потерпілої ОСОБА_12 , безпосередньо не досліджувалися, що свідчить про порушення вимог ст.94 КПК.

Зазначив, що в матеріалах кримінального провадження № 0000221 від 03.07.2017 року відсутні будь-які дані, які б стали підставою для проведення огляду місця події 08.07.2017 року в приміщенні кабінету № 8, яке розташоване на другому поверсі Андрушівського ВП було вчинене будь-яке кримінальне правопорушення, яке зафіксоване у належній процесуальній формі. Тому, проведений слідчим СВ Андрушівського РВП ОСОБА_16 08.07.2017 року огляд місця події фактично є обшуком, який згідно приписів ч.2 ст.234 КПК здійснюється лише на підставі ухвали слідчого судді та після внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Ocкiльки огляд місця події від 08.07.2017 року був проведений без дозволу слідчого судді та за відсутності складеного протоколу затримання ОСОБА_17 , цей протокол та здобуті на його підставі кросівки, та решта доказів отриманих на підставі очевидно недопустимого речового доказу, повинні бути визнані недопустимими.

Стороною обвинувачення не надано жодних допустимих, належних, достовірних доказів на підтвердження обставин передбачених п.2-6 ст.91 КПК та можливості для їх здобуття вичерпані, що є підставою для закриття кримінального провадження щодо нього.

Послався на те, що 24.01.2019 року в судовому засіданні прокурором було долучено письмові докази, які на його думку доводили винуватість обвинувачених, проголосив їх назви з метою їх подальшого дослідження, однак суд, в порушення вимог ч.1 ст.23, ст.357 та ст.94 КПК, одразу перейшов до дебатів, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення та порушив права обвинувачених заявляти клопотання з приводу досліджуваних доказів.

Вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 05 липня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним за ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років і шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75,76 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

Зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_6 визнано винним за ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 22.08.2018 року відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України - виконувати самостійно.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_6 залишено попередній у вигляді застави.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишено попередній у вигляді особистого зобов`язання. Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з часу затримання.

Зараховано в строк відбуття покарання попереднє ув`язнення з 14.08.2017 року по 01.12.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_18 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 4082, 10 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь ОСОБА_11 17800,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_15 21977,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Речові докази, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Андрушівського відділення поліції Бердичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області:

пара кросівок без маркування виробника з тканини темно-сірого кольору, передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Андрушівського ВП, саморобний чулок адаптований під «балаклаву» з прорізами для очей та рота, знищено;

комп`ютерна мишка та USB-модем марки «Київстар», повернуто власнику Волицькій ЗОШ І-ІІ ступенів;

вилучені під час обшуку господарства за адресою за адресою АДРЕСА_2 та у подальшому визнанні речовими доказами Мобільний телефон марки LG КЕ-970, ІМЕІ НОМЕР_1 ; Мобільний телефон марки LG СХ-20, ІМЕІ № 1 НОМЕР_2 , ІМЕІ № 2 НОМЕР_3 ; Мобільний телефон марки NOKIA RM 1110, ІМЕІ № 1 НОМЕР_4 , ІМЕІ № 2 НОМЕР_5 ; Мобільний телефон марки Benq JASB1А, ІМЕІ - НОМЕР_6 ; Мобільний телефон марки DONOD, ІМЕІ НОМЕР_7 ; Мобільний телефон марки NOKIA RM 146/6233, ІМЕІ НОМЕР_8 ; Мобільний телефон марки Samsung GТЕ 180 W, ІМЕІ НОМЕР_9 ; Мобільний телефон марки Sony Ericsson, ІМЕІ НОМЕР_10 ; Мобільний телефон марки LG КG - 270, ІМЕІ НОМЕР_11 ; Мобільний телефон марки NOKIA 1280, ІМЕІ НОМЕР_12 ; Мобільний телефон марки NOKIA RM 258/2760, ІМЕІ НОМЕР_13 ; Мобільний телефон марки NOKIA, ІМЕІ НОМЕР_14 ; Планшет Modecom 2002, ІМЕІ НОМЕР_15 ; Чотири медалі « 60 лет победы Великой отечественной войне 1941-1945, СССР Победа 1945-2005». Шліфувальну машинку марки BFB 710, серії № 28108003; Електрорубанок марки STICHAGE PSTS 500, серії № НОМЕР_16 ; Праска марки Simens, серійний № 920794; Праска марки Harvek, моделі HV - 1038; Пара чоловічих кросівок марки Air Gofin Sport; Пара чоловічих кросівок марки 43 Holaso, які вилучені під час обшуку господарства за адресою за адресою с.Левків, вул. Героїв України, 41, Житомирського району повернуто ОСОБА_6 .

За обставин, встановлених судом першої інстанції та наведених у вироку, в ніч з 30 березня на 31 березня 2017 року, точного часу досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи по вул. Житомирська, с. Волиця, Андрушівського району, Житомирської області, вирішив таємно заволодіти чужим майном, шляхом проникнення до приміщення Волицької ЗОШ І-ІІ ступенів, розташованого за №105/2 на вказаній вулиці, поряд з його місцем проживання, достеменно знаючи про надходження до школи нової оргтехніки.

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, ОСОБА_6 шляхом підбору ключа до запираючого пристрою на вхідних дверях, у такий спосіб проник до середини Волицької ЗОШ, де з приміщення кабінету інформатики таємно викрав: два ноутбуки марки «Lenovo 300-15 AJTR28 MO-PF 9 K» укомплектовані безпровідними ручними маніпуляторами (мишками) марки «Gresso GM-8006», балансова вартість котрих становить по 7070 грн., один ноутбук марки «Lenovo MO-PF 90», укомплектований безпровідним ручним маніпулятором (мишка) марки «Gresso GM-8006», балансова вартість котрого становить 9800 грн., а також USB-модем марки «Київстар» ІМЕІ НОМЕР_17 , який матеріальної цінності не має, заподіявши таким чином Волицькій ЗОШ І-ІІ ступенів матеріального збитку на загальну суму 23940 грн.

У подальшому викраденим розпорядився як своїм особистим, привласнивши його.

03 травня 2017 року у період часу з 08 год. 30 хв. по 17 год. 00 хв., точного часу досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи по АДРЕСА_3 , вирішив таємно заволодіти чужим майном, шляхом проникнення до житлового будинку, розташованого за АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_15 , при цьому достовірно знаючи, що господарі відсутні за місцем свого проживання.

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, ОСОБА_6 , знаючи про місце схову ключа від вхідних дверей до даного будинку, шляхом відмиканням належним ключем вхідних дверей, у такий спосіб проник до середини вказаного будинку, де таємно з шафи в приміщені спальної кімнати житлового будинку, умисно викрав грошові кошти в сумі 17000 грн., купюрами різного номіналу вартості; 100 доларів США в конвертації на національну валюту станом на 03.05.2017 за офіційним курсом НБУ 26,56 грн. за 1 долар США, а всього на загальну суму 2656 грн.; золотий ланцюжок вагою 1,11 грам 585 проби по ціні згідно довідки 1100 грн. за 1 грам золота станом на 03.05.2017, вартістю 1221 грн.; а також золотий кулон 585 проби у формі хрестика вагою 1 грам по ціні згідно довідки 1100 грн. станом на 03.05.2017 за 1 грам золота, вартістю 1100 грн., заподіявши таким чином потерпілому ОСОБА_15 матеріального збитку на загальну суму 21977 грн. У подальшому викраденим розпорядився як своїм особистим, привласнивши його.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, повторно скоїв новий умисний злочин за наступних обставин.

02 липня 2017 року у нічну пору доби, точного часу досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи по вул. Шкільна с. Волиця, Андрушівського району, Житомирської області, вирішив таємно заволодіти чужим майном, шляхом проникнення до житлового будинку, розташованого за № 5а., на вказаній вулиці, що належить ОСОБА_12 , при цьому достовірно знаючи, що власниця відсутня за місцем свого проживання, оскільки працює продавцем в нічному магазині та перебуває на робочому місці.

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, ОСОБА_6 за допомогою невстановленого слідством підручного предмету, відчинивши одне з металопластикових вікон, у такий спосіб проник до середини даного будинку, звідки таємно, умисно, повторно, викрав золотий ланцюжок вагою 7,65 грам 585 проби по ціні згідно довідки 1100 грн. за 1 грам золота станом на 02.07.2017 вартістю 8415 грн., а також золотий кулон 585 проби у формі серця вагою 2,2 грами по ціні згідно довідки 1100 грн. за 1 грам золота станом на 02.07.2017 вартістю 2420 грн., заподіявши таким чином ОСОБА_12 матеріального збитку на загальну суму 10 835 грн. У подальшому викраденим розпорядився як своїм особистим, привласнивши його.

03 липня 2017 року близько 03 год. 00 хв. ОСОБА_7 за попередньою змовою зі ОСОБА_6 , перебуваючи по вул. Житомирська с. Волиця, Андрушівського району, Житомирської області, вирішили таємно заволодіти чужим майном, шляхом проникнення до житлового будинку, розташованого за №77а., на вказаній вулиці, що належить ОСОБА_11 .

Реалізовуючи свій спільний злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, попередньо обумовивши та розподіливши ролі, ОСОБА_7 залишився на присадибній ділянці вказаного вище домоволодіння ОСОБА_11 , поряд з будинком, спостерігати за навколишньою обстановкою, і в такий спосіб сприяти вчиненню даного кримінального правопорушення, а ОСОБА_6 , за допомогою викрутки, відчинивши одне з вікон, у такий спосіб проник до середини даного будинку, звідки таємно викрав рідкокристалічний телевізор марки «LG» Web OS TV 43LF590V діагональ 43 дм. вартістю згідно довідки 9500 грн., ноутбук марки «hp» 8470р вартістю згідно довідки 8000 грн., а також грошові кошти в сумі 300 грн. купюрами різного номіналу вартості, заподіявши таким чином ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 17 800 грн.

У подальшому викраденим розпорядились як своїм особистим, привласнивши його.

Дії обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 та його адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та вирок суду в межах ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Згідно ст.409 КПК України однією з підстав скасування або зміни судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ст.23 КПК суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.358 КПК України протоколи слідчих (розшукових) дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи, якщо в них викладені чи посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, повинні бути оголошені в судовому засіданні за ініціативою суду або за клопотанням учасників судового провадження та пред`явлені для ознайомлення учасникам судового провадження, а вразі необхідності також іншим учасникам кримінального провадження. Учасники судового провадження мають право ставити запитання щодо документів свідкам, експертам спеціалістам. Якщо долучений до матеріалів кримінального провадження або наданий суду особою, яка бере участь у кримінальному провадженні, для ознайомлення документ викликає сумнів у його достовірності, учасники судового провадження мають право просити суд виключити його з числа доказів і вирішувати справу на підставі інших доказів або призначити відповідну експертизу цього документа.

Засада безпосередності дослідження доказів означає таку побудову судового розгляду його предмета (обвинувачення, клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру), за якого суд розглядає і вирішує його за участі сторін на підставі особистого і безпосереднього ознайомлення і дослідження доказів без будь-яких проміжних ланок. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення доказами, які не були безпосередньо перевірені (досліджені) ним за участі сторін під час судового розгляду.
Засада безпосередності є додатковою гарантією для вирішення завдань кримінального провадження, особливо для захисту обвинуваченого, оскільки виключає можливість використання доказів, які безпосередньо не досліджені під час судового розгляду матеріалів провадження. Лише в результаті безпосереднього дослідження доказів з`ясовується їх джерело, перевіряється їх належність, допустимість, достовірність і достатність для сформування внутрішнього переконання суддів у наявності чи відсутності обставин, що охоплюються предметом доказування.

Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад кримінального провадження: презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пп.10, 13, 15 ст.7 КПК). Тому засада безпосередності виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, недотримання її судом, виходячи зі змісту ч.2 ст.23 та ст.86 цього кодексу, означає, що докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими та враховані при постановленні рішення судом, крім випадків, передбачених зазначеним кодексом, а отже, судове рішення відповідно до ст.370 цього кодексу не може бути визнано законним і обґрунтованим та згідно з ч.1 ст.412 КПК підлягає скасуванню.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримався.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, а саме з технічного звукозапису фіксування судового розгляду та журналу судового засідання від 24.01.2019 року (т.3 а.п. 23-26), в ході судового розгляду прокурор заявив клопотання про дослідження судом доказів, які зібрані стороною обвинувачення, та долучення їх до матеріалів кримінального провадження.

Проте, суд першої інстанції, всупереч ст.23, 358 КПК України, безпосередньо особисто письмові докази, надані стороною обвинувачення, під час судового розгляду не досліджував, обмежившись лише оголошенням цих доказів прокурором на стадії вирішення їх долучення до матеріалів кримінального провадження. У зв`язку з нездійсненням судом безпосереднього дослідження наявних у кримінальному провадженні доказів, залишилася не з`ясована позиція учасників судового провадження щодо цих доказів.

Таким чином, внаслідок неповноти судового розгляду, судом першої інстанції було порушено засаду кримінального провадження - безпосередність дослідження доказів, що позбавило суд ухвалити відповідне рішення, надавши у ньому оцінку кожному доказу з точки зору їх належності, допустимості та достовірності відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

За наявності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд не вбачає підстав для надання оцінки всім доводам, наведеним в апеляційній скарзі, у томі числі доводам щодо належної чи неналежної оцінки доказів сторони обвинувачення, оскільки оцінку таким доводам може бути надано після усунення зазначених істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, судовий розгляд здійснити відповідно до вимог кримінального процесуального закону та прийняти законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.404, 405, 407,412 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 05 липня 2019 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ: