Номер провадження: 11-кп/813/886/19
Номер справи місцевого суду: 492/988/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 на вирок Арцизького районного суду Одеської області від 19.02.2019 року в кримінальному провадженні №0000613, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.06.2017 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Арциз Одеської області, громадянина України, українця, одруженого, має на утриманні малолітню доньку та дружину (інваліда з дитинства ІІІ групи), з вищою освітою, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання звільнено із застосуванням випробувального строку на 3 (три) роки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 76 КК України ОСОБА_7 зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі.

Вироком також вирішене питання стосовно речових доказів та процесуальних витрат,-

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у скоєнні кримінального правопорушення за наступних обставин:
25.06.2017 року, приблизно о 13:52 годині, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «ОPEL KADET», р/н НОМЕР_1 , здійснював pyx в межах своєї смуги проїзної частини автодороги «КПП Серпньове-Арциз-Татарбунари» (T-16727) в Арцизькому районі Одеської області, з боку м. Татарбунари в напрямку м. Арциз. Наближаючись до ділянки автошляху, де розташована «Дунайська CEC-2», та закруглення ліворуч, діючи в порушення вимог п.п. 1.5., 2.3. б), 12.1. «Правил дорожнього pyxy», маючи реальну i об`єктивну можливість своєчасно вибрати безпечну швидкість, діючи з необережності, при зміні дорожньої обстановки у вигляді заокруглення ділянки проїзної частини, своєчасно не відреагував на її зміну, не вжив належних i своєчасних заходів до зниження швидкості свого pyxy до безпечної, проявляючи злочинну самовпевненість, продовжив pyx у зазначеному режимі, застосовував такі прийоми керування, які призвели до виїзду автомобіля за межі проїзної частини вправо, після чого втратив контроль над керуванням автомобіля та допустив його перекидання.

Внаслідок перекидання пасажир автомобіля ОСОБА_10 , який перебував на передньому пасажирському сидінні автомобіля отримав множинні тілесні ушкодження, які призвели до набряку головного мозку та які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 73 від 24.07.2017 року знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_10 ..

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 347-A від 19.07.2017 року, у даній дорожньо-транспортної ситуації водій а/м «ОPEL KADET», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1 «Правил дорожнього pyxy» України та дотримуючись його, мав технічну можливість уникнути виїзду за межі проїзної частини та перекидання автомобіля, i саме його дії, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням цієї пригоди.

У судовому засіданні не знайшли свого підтвердження та визнано судом недоведеним обвинувачення ОСОБА_7 в порушенні вимог п.п. 2.9. а), 12.6. г) «Правил дорожнього pyxy» України якими передбачено: п.2.9. «Водію забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння aбo перебування пiд впливом лікарських прeпapaтів, що знижують увагу та швидкість реакції»; п. 12.6. «Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходить через населені пункти, позначені знаком 5.47. дозволяється pyx зі швидкістю: г) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1. не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах не більше 90 км/год.».

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор прокуратури Одеської області ОСОБА_9 , не оспорюючи вирок суду в частині доведеності вини ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення та кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що:

- судом безпідставно не взято до уваги висновок про результати токсикологічного дослідження №2498 від 05.07.2017 року, з якого вбачається, що у сечі ОСОБА_7 виявлений етанол в концентрації 2,58 %, та як наслідок не враховано, як обтяжуючу обставину при призначенні обвинуваченому покарання;

- суд безпідставно звільнив обвинуваченого від відбування призначеного покарання та застосував до нього дію ЗУ «Про амністію у 2016 році», оскільки зазначені норми не можуть бути застосовані до осіб, яких засуджено за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, що спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, вчинені особою у стані алкогольного сп`яніння.

Просить вирок відносно ОСОБА_7 скасувати частково та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, строком на 2 роки. Мотивувальну частину вироку змінити, зазначивши як обтяжуючу обставину перебування обвинуваченого ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити; думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України є вірною, так як ОСОБА_7 скоїв порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, а призначене йому покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що районним судом безпідставно не прийнято до уваги висновок токсикологічного дослідження №2498 від 05.07.2017 року та не визнано в якості обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно матеріалів провадження, судом першої інстанції досліджено результат токсикологічного дослідження №2498 від 05.07.2017 р., з якого вбачається, що ОСОБА_7 проходив обстеження на стан алкогольного сп`яніння з 13 год. 04 хв. 05.07.2017 року по 13 год. 19 хв. 05.07.2017 року.

На думку апеляційного суду, районним судом вірно зроблено висновок про визнання результату токсикологічного дослідження №2498 від 05.07.2017 року неналежним доказом, так як вказане дослідження було проведено в порушення вимог п. 8 р. 1, п. 9 р. 2, п. п. 11, 16, 22 р. 3 та додатку №4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом МОЗ України та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року, а саме: огляд ОСОБА_7 на стан сп`яніння відбувся 05.07.2018 року, тобто пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, а саме скоєння ДТП унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані; в матеріалах провадження відсутні докази того, що в обвинуваченого ОСОБА_7 було відібрано зразки для проведення експертизи у встановленому КПК України та зазначеної Інструкції порядку, а сам зміст та форма висновку суперечить встановленим у додатку №4 до Інструкції вимогам (т. 1 а. с. 204).

Також, згідно оскаржуваного вироку під час судового розгляду прокурором не надано інших доказів, а свідками не надано показань щодо перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 такої обтяжуючої покарання обставини як скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння (т. 2 а. с. 27-30).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 районний суд згідно з вимогами ст. 65 КК України врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винуватого, обставини його вчинення та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд першої інстанції вірно визнав: щире каяття, відшкодування завданої шкоди; наявність на утриманні неповнолітньої дитину та дружини-інваліда ІІІ групи з дитинства, а обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого районним судом вірно не встановлено.

Судом також вірно враховано ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим злочину, тяжкість наслідку, характеризуючі обвинуваченого дані. Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив з необережності злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів; одружений; проживає з дружиною-інвалідом ІІІ групи з дитинства, має на утриманні неповнолітню дитину; характеризується за місцем проживання позитивно; на диспансерному обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога Комунального закладу «Арцизька центральна районна лікарня» не знаходиться; раніше не судимий.

Також, суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому, врахував висновок досудової доповіді та позицію потерпілої, яка в судовому засіданні не наполягала на суворому покаранні ОСОБА_7 , узгоджену позицію її представника щодо призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, та відсутність заперечень для застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до практики призначення кримінальних покарань, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винуватим у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону, на підставі чого дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та призначив йому покарання у виді позбавлення волі з застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, із застосуванням до нього дії ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для зміни або скасування вироку в частині призначеного судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції зобов`язаний дослідити повторно обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Згідно матеріалів справи усі зазначені в апеляційній скарзі доводи прокурора досліджувались судом першої інстанції, висновки по ним обґрунтовані та вмотивовані у вироку районного суду.

В апеляційному суді від учасників судового провадження не надходили клопотання щодо дослідження нових доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції.

Апеляційний суд вважає, що районним судом всі заявлені учасниками процесу докази досліджені в повному обсязі, та доведено винуватість обвинуваченого, обставини вчинення злочину в повній мірі відповідають матеріалам справи, встановленим районним судом, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, а призначене йому покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_7 та попередження скоєння ним нових злочинів.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, Одеський апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Арцизького районного суду Одеської області від 19.02.2019 року за обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4