465/3550/19
1-кп/465/839/19
У Х В А Л А

15.07.2019 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

Франківський районний суд м. Львова в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали обвинувального акту, долученого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 11 лютого 2019 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Чудви Костопільського району Рівненської області, громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , колишнього військовослужбовця військової служби за контрактом осіб рядового складу, колишнього стрільця- помічника гранатометника 1 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 (на теперішній час військова частина НОМЕР_2 ), у військовому званні солдат запасу, документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданим 11 березня 2008 року Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, ІПН - НОМЕР_4 .

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

Сторона обвинувачення-

прокурор військової прокуратури Рівненського гарнізону ОСОБА_4

Сторона захисту- адвокат ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні за № 0000029 від 11 лютого 2019 року, досудовим слідством встановлено, що солдат ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що у порушення вимог статей 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 1 Закону України «Про оборону України», проходячи військову службу за контрактом, на

посаді навідника 3 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмового батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із метою тимчасово ухилитися від військової служби, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 16 грудня 2016 року близько 08 год. 00 хв., самовільно залишив місце служби, де тимчасово дислокувався підрозділ 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , на базі табірного збору військової частини НОМЕР_5 у АДРЕСА_2 , та направився за місцем фактичного проживання та реєстрації у АДРЕСА_1 , де перебував без поважних на те причин, не виконуючи обов`язки військової служби та проводячи час на власний розсуд.

Усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, 16 грудня 2016 року близько 08 год. 00 хв., близько 09 год. 00 хв., ОСОБА_3 добровільно заявив про себе, та з власної ініціативи прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , тим самим припинивши власну протиправну діяльність, чим вчинив самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних на те причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 11 лютого 2019 року, складений слідчим військової прокуратури Рівненського гарнізнізону Західного регіону україни ОСОБА_6 20 червня 2019 року підписаний та затверджений прокурорм який здійснював процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, поступив до Франківського районного суду м. Львова 25 червня 2019 року від прокурора військової прокуратури Рівненського гарнізону ОСОБА_4 та переданий для розгляду судді, визначеному у порядку, передбаченому ст. 35 КПК України 26 червня 2019 року.

Відповідно до ухвали судді від 26 червня 2019 року призначено підготовче судове засідання з розгляду питань, передбачених статтями 314 -316 КПК України.

В ході підготовчого судового засідання прокурор пропонував суду призначити справу до судового розгляду, стверджуючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам процессуального закону.

Даючи відповіді на запитання головуючого, прокурор вважає, що досудове розслідування проводилося належним органом досудового розслідування, обвинувальний акт складений слідчим, який мав процесукальні повноваження на здійснення слідчих та процесуальних дій станом на 11 лютого 2019 року. Зясовуючи питання, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України, щодо викладу фактичних обставин кримінального провадження, прокурор так і не зміг пояснити, появу вказаного кнримінального провадження, як не зміг пояснити чому таке є від 11 лютого 2019 року, у той час, коли за даними обвинувального акта ОСОБА_3 покинув в/ч 16 грудня 2016 року близько 08 год. 00 хв. та добровільно повернувся 16 грудня 2016 року близько 08 год. 00 хв. , а також 14 вересня 2017 року звільнений з військової служби за контрактом, у звязку із закінченням контракту.
Отже, в ході підготовчого судового засідання встановлено ряд очевидних обставин, що вказують на процесуальні порушення органами військової прокуратури Рівненського гарнізону щодо внесення відомостей та початку досудового розслідування, а також здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000029

від 11 лютого 2019 року, фактичні обставини, що викладені в обвинувальному акті є суперечливими, кримінальне проавопорушення вчинено на території Житомирської області (Прокуратура Центрального регіону і визначення підслідності було прерогативою Генерального прокурора України.), досудове розслідування проводилося прокуратурою Рівненського гнарнізону Західного регіону України, а справа скерована до Франківського районного суду м. Львова. Таким чином досудове розслідування проводилося з явними порушеннями вимог ст. 218 КПК України. Враховуючи пояснення прокурора, що розглядуваний обвинувальний акт складений у кримінальному провадженні № 0000029 від 11 лютого 2019 року, яке виділено із кримінального провадження № 0000038 від 14 лютого 2017 року, а відтак із кримінального провадження № 0000120 від 11 лютого 2019 року щодо однієї - конкретної особи та одних і тих же фактичних обставин, суперечить вимлгам ч. 3 ст. 217 КПК України, в іншому випадку, невірною є кваліфікація.

Вказані процесауальні порушення, котрі у сукупності з невідповідністю обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, позбавляють можливості суд провести судовий розгляд кримінального провадження з дотриманням процесуальних вимог щодо повноти, всебічності та об`єктивності.

З обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_3 інкримінується кримінальний злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, який він вчинив 16 грудня 2016 року.
Досудове розслідування з 11 лютого 2019 року у данному кримінальному провадженні проводилося, обвинувальний акт складено та підписано слідчим військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_6 .

Відтак, приходжу до висновку, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено з порушенням норм КПК України, процесуальні дії, щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення в ЄРДР за № 0000029 від 11 лютого 2019 року, повідомлення про підозру 11.02.2019 та повідомлення про зміну підозри від 20.06.2019 року, складання та підписання обвинувального акт у кримінальному провадженні № 0000029 від 11 лютого 2019 року , здійснені не уповноваженою на це особою, а саме, - слідчим військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_6 .

Так, 11 лютого 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України де органом досудового розслідування зазначено військову прокуратуру Рівненського гарнізону Західного регіону України.

Абзацом 2 пункту 1Розділу XI «Перехідні положення» КПК визначено, що після введення в дію положень частини четвертої статті 216 цього Кодексу, кримінальні провадження, розпочаті слідчими органів прокуратури, продовжують здійснюватися слідчими органів прокуратури, які користуються повноваженнями слідчих, визначеними цим Кодексом, до закінчення досудового розслідування, але не довше двох років. Після закінчення дворічного строку кримінальні провадження, розпочаті слідчими органів прокуратури, у тримісячний строк передаються слідчим органів Державного бюро розслідувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 КПК слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 216 КПК , який набрав чинності 19.11.2012, слідчі органів Державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування злочинів, серед яких вчинені військовослужбовцями.

Згідно п. 1 Розділу X «Прикінцеві положення» КПК положення ч. 4 ст. 216 цього Кодексу вводиться в дію з дня початку діяльності Державного бюро розслідувань України, але не пізніше п`яти років з дня набрання чинності цим Кодексом.

Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ України 02.03.2016 р. роз`яснено, що початок дії положень ч. 4 ст. 216 КПК України пов`язаний не з моментом набрання чинності закону, який регулюватиме діяльність ДБР як державної установи, а з моментом початку здійснення останнім функцій органу досудового розслідування.

Закон України «Про Державне бюро розслідувань», набрав чинності 01.03.2016, а саме ДБР створено ще 29.02.2016 відповідною Постановою Кабінету Міністрів України № 127 «Про утворення Державного бюро розслідувань».

Кримінальне провадження у якому ОСОБА_3 було здійснено повідомлення про підозру - зареєстровано в ЄРДР вже 11.02.2019. Відтак, на момент внесення відомостей про дане кримінальне правопорушення до ЄРДР,11.02.2019, Державне Бюро розслідувань України вже функціонувало, що є загально відомим фактом, дане кримінальне правопорушення віднесено до підслідності саме ДБР, але прокурором підслідність вказаного кримінального провадження належним чином визначена не була.

Отже, з аналізу зазначених вище положень КПК, слідчі органів прокуратури (військової прокуратури) втратили повноваження щодо здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях, розпочатих після 19.11.2017, оскільки розслідування злочинів, підслідність яких визначена ч. 4 ст. 216 цього Кодексу, повинні здійснювати слідчі органи Державного бюро розслідувань.

У відповідності до ч. 3 ст. 26 КПК суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

В ході підготовчого судового засідання суд зобов`язаний перевірити обвинувальний акт на відповідність вимогам ст.. 291 КПК України, а у випадку його невідповідності повернути прокурору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Частиною першою та другою ст.. 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обгрунтованитм і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим кодексом.

У зв`язку з цим, слід зробити висновок про відсутність повноважень у слідчого військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону України щодо проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000029, яке було розпочато 11 лютого 2019 року після втрати слідчими органів прокуратури повноважень слідчих, визначеними КПК України, що є підставою для повернення обвинувального акта з підстав очевидних неприпустимих порушень норм КПК.

Доводи прокурора в судовому засіданні про наявність повноважень у слідчого військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_6 здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000029 від 11 лютого 2019 року , є безпідставні, оскільки дане провадження виділено із іншого кримінального провадження, момент фактичного здійснення повноважень слідчим у конкретному кримінальному провадженні почався саме з даного часу, а тому є неприйнятним, у зв`язку з тим, що виділені матеріали слід вважати новим

та окремим кримінальним провадженням , здійснювати розслідування у якому має орган , наділений такими процесуальними повноваженнями, інших застережень КПК України не містить.

Підсумовуючи викладене, слід зробити висновок, що повідомлення про підозру, оголошене ОСОБА_3 є таким, що вручено з порушенням кримінального процесуального законодавства, не уповноваженою особою.

Відтак ОСОБА_3 не може вважатися таким, що повідомлений про підозру, тобто не є підозрюваним, очевидно що й обвинуваченим, не набув процесуального статусу підозрюваного та відповідно не може піддаватися кримінальному переслідуванню, а тим більше покаранню покаранню.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст.314КПК України, суд першої інстанції в підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч.6 ст.9, ст.ст.291, 314 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Матеріали обвинувального акта з додатками у кримінальному провадженні за № 0000029 від 11 лютого 2019 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, повернути прокурору військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_4 для приведення їх у відповідність вимогам, передбаченим п.13 ст.3, п.п.1, 2,5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Встановити строк на приведення обвинувального акта у відповідність до вимог процесуального законодавства, який не може перевищувати 3 (трьох) днів з часу закінчення строку на апеляційне оскарження даної ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня складання та оголошення повного тексту, через суд, який ухвалив судове рішення.

Суддя ОСОБА_7