Провадження №11-кп/801/1470/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2019 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15.11.2019 у кримінальному провадженні №0002100, якою призначено судовий розгляд та продовжено строк дії обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком 60 днів до 13.01.2020 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який органами досудового слідства обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України в тому, що 9.09.2019 близько 14:00 години, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , де він проживає у одній з належних йому кімнат вказаного будинку, проте, не веде спільного побуту з іншими мешканцями, а саме: колишньою дружиною ОСОБА_9 , донькою ОСОБА_10 та двома малолітніми онуками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, попередньо того ж дня придбавши пневматичну зброю револьвер «STALKER R145 № НОМЕР_1 » та патрони «Флобер» 4 мм у кількості 10 штук, безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, спокій та відпочинок громадян, правила поведінки в суспільному житті та побуті, умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи зневагу, зайшов до однієї з кімнат будинку, де проживає ОСОБА_9 , та де вона перебувала у той момент з їхнім малолітнім онуком ОСОБА_12 , усвідомлюючи, що він діє в присутності дитини, почав висловлювати погрози ОСОБА_9 , використовуючи нецензурну лексику та демонструючи їй револьвер, погрожуючи, що якщо вказану зброю приставити до голови, то таким чином можна вбити людину, чим створив реальну загрозу заподіяння цією зброєю тілесних ушкоджень.
Після чого, ОСОБА_7 , усвідомлюючи відкритість своїх дій для оточуючих, із хуліганських спонукань, прагнучи протиставити себе суспільству, показати зневагу до оточуючих та виявити свою грубу силу, нехтуючи загальноприйнятими нормами співжиття встановлених державою, правилами моралі, демонструючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, протиставляючи себе іншим громадянам з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, застосовуючи вищевказану пневматичну зброю револьвер «STALKER R145 № НОМЕР_1 », тобто предмет, заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, здійснив із цього револьвера постріл у бік стіни, пошкодивши таким чином майно (стіну житлової кімнати) та ще раз створивши реальну загрозу заподіяння пневматичною зброєю тілесних ушкоджень. Внаслідок таких дій ОСОБА_13 його колишня дружина ОСОБА_9 відчула реальну загрозу своєму життю та здоров`ю і життю та здоров`ю свого малолітнього онука, та вибігла з кімнати.

До суду надійшла апеляційна скарга адвоката, в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15.11.2019 про призначення судового розгляду та продовження йому строку тримання під вартою.

Враховуючи те, що Конституційний Суд України рішенням від 13.06.2019 у справі № 3-208/2018(2402/18) визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції, колегія суддів вважає за можливе переглянути ухвалу суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 .

Суд, продовжуючи дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував прийняте рішення тим, що ОСОБА_7 може намагатись перешкоджати проведенню досудового розслідування шляхом переховування від слідчого, прокурора та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

В апеляційній скарзі адвокат зазначає, що суд безпідставно продовжив строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під варто, оскільки клопотання прокурора не містить обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Вказує, що прокурор у клопотанні не навів доказів на обґрунтування обвинувачення, а також відпали ризики, які прокурором не доведені.

З огляду на вказане, просить скасувати ухвалу суду від 15.11.2019 про продовження строку тримання під вартою, обравши йому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його адвоката, які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як убачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, що передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 7 років.

Обвинувачений не одружений, потерпіла є його колишньою дружиною, свідки є його дітьми, онуками та сусідами.

Вказане свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, що створює можливі ризики у переховуванні його від суду та здійснення тиску на потерпілу та свідків в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що продовження строку тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 184, 199 КПК України та містить суть обвинувачення, обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Що стосується необґрунтованості підозри та недоведеності вини, Суд зазначає, що обґрунтування обвинувачення за ч. 4 ст. 296 КК України належним чином викладено у обвинувальному акті. Докази доведеності вини є предметом дослідження під час судового розгляду та прийняття кінцевого рішення у справі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на вказане, обґрунтованим є ризик того, що в разі застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, останній може намагатись перешкоджати проведенню досудового розслідування шляхом переховування від слідчого, прокурора та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали суду по справі не встановлено, тому враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15.11.2019 у кримінальному провадженні №0002100, якою призначено судовий розгляд та продовжено строк дії обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком 60 днів до 13.01.2020 відносно ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4