Справа № 357/6104/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2019 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду №1 в м. Біла Церква обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000040 від 28.05.2019 р. щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата запасу, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, з угодою про визнання винуватості, надійшов до Білоцерківського міськрайонного суду 04.06.2019 р.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 вчинив злочин за наступних обставин.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №274 від 12.10.2011 р. старший солдат ОСОБА_5 , яким 15.07.2011 р. укладено контракт на проходження військової служби строком на 3 роки, призначений на посаду водія 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону та зарахований на всі види забезпечення, а згідно з наказом від 01.03.2014 №43 останнього призначено на посаду гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону.

В подальшому, наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (з 30.06.2017- військова частина НОМЕР_1 ) від 15.04.2014 №96 строк військової служби за контрактом старшому солдату ОСОБА_5 продовжено до видання указу «Про демобілізацію».

Згідно із затвердженим командиром військової частини НОМЕР_1 розпорядком дня, старший солдат ОСОБА_5 повинен був прибувати на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 у АДРЕСА_3 о 8 годині 00 хвилин кожного робочого дня з понеділка по п`ятницю.

Під час проходження військової служби старший солдат ОСОБА_5 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен був керуватися вимогами ст.ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.4,9,11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язували його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Разом з тим, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, старший солдат ОСОБА_5 о 8 год. 00 хв. 10.12.2014 р., діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, бажаючи тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, умисно, без поважних причин, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та в період з 10.12.2014 р. по 23.05.2019 р. включно, ухилявся від обов`язків військової служби, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків.

24.05.2019 р. старший солдат ОСОБА_5 добровільно з`явився до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_5 нез`явився вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць, будучи особою, зазначеною в ч.2 ст.407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби) чим вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.407 КК України.

В підготовчому судовому засіданні сторони провадження просили затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ними 31 травня 2019 р.

Відповідно до вказаної угоди про визнання винуватості від 31 травня 2019 р., укладеної між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону підполковником юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст.36 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні - з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 - з іншого боку, в присутності його захисника адвоката ОСОБА_4 , на підставі ст.ст.468,469,472 КПК України, ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, пояснивши про причини скоєння кримінального правопорушення та визнавши вину згідно викладеного обвинувачення.

Крім того, суд переконався у судовому засіданні, що сторони при наявностя ряду обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 , із застосуванням, вимог ст.69 КК України, призначення іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст.407 ч.3 КК України - у виді штрафу в дохід держави в розмірі 800(вісімсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 13600(тринадцять тисяч шістсот) грн.

При цьому обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_5 , розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуте в судовому засіданні і він буде мати при цьому весь обсяг прав, в тому числі допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, які свідчать на його користь, просив затвердити угоду.

При цьому суд переконався, що ОСОБА_5 винуватість визнав добровільно і з розумінням того, що відмовляється від своїх прав, включаючи право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення, угода була укладена добровільно, без будь якого примусу.

Крім того, судом роз`яснено ОСОБА_5 наслідки угоди, характер обвинувачення, конкретну міру покарання, передбачену ч.3 ст.407 КК України, з застосуванням ст.69 КК України, погоджену сторонами угоди у виді штрафу в дохід держави в розмірі 800 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 13600 грн.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст.472 КПК України, дії ОСОБА_5 за ч.3 ст.407 КК України кваліфіковані вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, підстави для застосування судом ст.69 КК України (ряд пом`якшуючих покарання обставин: добровільне з`явлення, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, безпосередньо брав участь в антитерористичній операції та території Донецької області, учасник бойових дій, позитивна характеристика за місцем проживання, вчинення злочину вперше) в провадженні наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

Речові докази у провадженні та процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-376, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену 31 травня 2019 р. у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000040 від 28.05.2019 р. - затвердити.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в дохід держави в розмірі 800(вісімсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 13600(тринадцять тисяч шістсот) грн.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1