В И Р О К
іменем України

15 жовтня 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

головуючий суддя ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000735 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Каменка Каменського району Воронезької області, є громадянином України, має середньо-спеціальну освіту, розлучений, не працює, зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично на час судового розгляду проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у злочинах, передбачених частиною 1 статті 162, частиною 3 статті 357 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

20 серпня 2019 року близько 15:30 години ОСОБА_5 перебував в АДРЕСА_2 , де у нього виник умисел на незаконне проникнення до житла, а також на незаконне заволодіння паспортом та іншими важливими особистими документами.

Того ж числа та часу, реалізуючи умисел на незаконне проникнення до житла, діючи на порушення вимог статті 30 Конституції України, яка гарантує недоторканість житла, ОСОБА_5 без дозволу власника ОСОБА_4 через хвіртку воріт зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , а потім, шляхом пошкодження віконного скла, незаконно проник до належного ОСОБА_4 житлового будинку.

Далі, реалізуючи умисел на незаконне заволодіння паспортом та іншими важливими особистими документами, перебуваючи у вказаному житловому будинку, ОСОБА_5 , скориставшись відсутністю власника будинку ОСОБА_4 , незаконно заволодів належними їй: паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 та карткою платника податків № НОМЕР_2 , виданою 09.01.2013; а також свідоцтвами про народження її неповнолітніх дітей: серії НОМЕР_3 про народження ОСОБА_6 , НОМЕР_4 про народження ОСОБА_7 .

Зазначеними діями ОСОБА_5 вчинив: 1) незаконне проникнення до житла; 2) незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом та іншими важливими особистими документами.

Викладені вище обставини кримінального провадження щодо місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінальних правопорушень, форми вини і мотивів кримінальних правопорушень не оспорювалися учасниками судового провадження, які під час судового розгляду не заперечували проти того, щоб суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо вказаних обставин.

З`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст зазначених обставин; відсутні сумніви у добровільності їх позиції; роз`яснивши, що сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину у незаконному проникненні до житла, а також у незаконному заволодінні паспортом та іншими важливими особистими документами визнав у повному обсязі та показав, що до 20.08.2019 проживав разом із ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу в її будинку в с. Лиман. 20.08.2019 вранці між ними виникла сварка, після якої він пішов з будинку, а потім по телефону ОСОБА_4 йому сказала, щоб він забирав свої речі та більше у неї на з`являвся. Коли він прийшов до вказаного будинку, дома нікого не було, і він вирішив виставити скло шибки та, таким чином, відчинити двері і зайти до будинку, що і зробив. У будинку він своїх речей не виявив, але побачив сумку, яка належить ОСОБА_4 , в якій був паспорт та інші документи в пакеті. Щоб позбавити ОСОБА_4 можливості кудись уїхати, він викрав паспорт і документи в пакеті. Далі він знову додзвонився по телефону до ОСОБА_4 та дізнався, що його речі знаходяться в господарській будівлі у дворі. Після цього він забрав свої речі, документи ОСОБА_4 та поїхав до себе додому в смт Пісочин.

На даний час він примирився з потерпілою, повернув їй документи, знову проживає в її будинку.

У вчиненому злочині щиро розкаявся, виявив готовність нести відповідальність за вчинені злочини, просив призначити покарання у виді штрафу.

Оцінивши докази, досліджені в судовому засіданні, які є належними, допустимими, достовірними та достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновків, що в межах пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 є винуватим:

- у незаконному проникненні до житла, і його дії суд кваліфікує за частиною 1 статті 162 Кримінального кодексу України;

- у незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом та іншими важливими особистими документами, і його дії суд кваліфікує за частиною 3 статті 357 Кримінального кодексу України.

Під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до вимог статей 65-67 Кримінального кодексу України, судом враховано наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є злочинами невеликої тяжкості;

- обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до пункту 1 частини 1, частини 2 статті 66 Кримінального кодексу України, якими визнаються щире каяття обвинуваченого, що виявилося у критичному ставленні до вчиненого; відсутність претензій з боку потерпілої, яка заявила про це в судовому засіданні;

- відсутність обставин, що обтяжують покарання відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України;

- особу винного, який раніше не судимий (а. п. 25), на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував (а. п. 22, 23); розлучений, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо (а. п. 24).

З урахуванням сукупності зазначених відомостей щодо ступеня тяжкості вчинених злочинів, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання, а також відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення нових злочинів є покарання у виді штрафу в межах санкцій частини 1 статті 162, частини 3 статті 357 Кримінального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Остаточне покарання ОСОБА_5 належить призначити за сукупністю злочинів, відповідно до статті 70 Кримінального кодексу України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України (а. п. 27-30).

На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у злочинах, передбачених частиною 1 статті 162, частиною 3 статті 357 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

- за частиною 1 статті 162 Кримінального кодексу України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одну тисячу сімсот) грн. 00 коп;

- за частиною 3 статті 357 Кримінального кодексу України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Відповідно до статті 70 Кримінального кодексу України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_5 у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одну тисячу сімсот) грн. 00 коп.

Речові докази - паспорт, картку платника податків, два свідоцтва про народження, що передані на зберігання потерпілій ОСОБА_4 , - вважати їй повернутими.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: ОСОБА_1