ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/1298/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/249/19 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Кременецької місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Кременецького районного суду від 31 липня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Кременецького районного суду від 31 липня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання Кременецького районного сектору з питань пробації Державної установи у Тернопільській області ОСОБА_10 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання відносно ОСОБА_7 ..

Обґрунтовуючи своє рішення, суд послався на те, що після винесення попередження уповноваженим органом з питань пробації про притягнення до кримінальної відповідальності у зв`язку з порушенням ОСОБА_7 обов`язку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, покладених на нього судом, засуджений встановлені судом обов`язки не порушував.

Суд зазначив, що матеріали особової справи засудженого ОСОБА_7 №09/2018 не містять переконливих обставин того, що ОСОБА_7 не бажає стати на шлях виправлення, а викладені в поданні факти перетину кордону ним, самі по собі не можуть розцінюватися як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення, оскільки на всі виклики та реєстрацію до органу з питань пробації ОСОБА_7 з`являвся.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання (подання) фахівця Кременецького районного сектору з питань пробації філії Державної установи у Тернопільській області ОСОБА_10 скасувати звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та направити засудженого для відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі.

Прокурор посилається на те, що засуджений систематично порушував обов`язок встановлений судом, оскільки впродовж 2018 року та І кварталу 2019 року 36 разів виїжджав за межі України без погодження з повноваженим органом з питань пробації, за що отримував письмові застереження, що стало підставою для звернення до суду.

Вказує, що засуджений, посилаючись на місце праці за кордоном не підтвердив документами. Тому вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні вищевказаного клопотання.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах прокурора, який підтримав подану апеляцію, просить її задовольнити, засудженого ОСОБА_7 , його захисника, які заперечили апеляційну скаргу прокурора, вважають ухвалу суду законною та обґрунтованою, просять її залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 лютого 2018 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 408 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з з випробуванням з іспитовим строком 2(два) роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

З матеріалів особової справи №09/2018 вбачається, що 27 березня 2018 року засудженого поставлено на облік та ознайомлено з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію.

Впродовж 2018 року ОСОБА_7 з`являвся на чергові реєстрації, повідомляючи орган пробації про тимчасові заробітки та про відсутність відносно нього правопорушень.

У поясненнях від 03 травня 2019 року засуджений ОСОБА_7 вказав, що виїжджав за межі України (в Польщу) без погодження з органом пробації в зв`язку з роботою, оскільки перебуває в скрутному матеріальному становищі.

26 червня 2019 року в поясненнях органу пробації засуджений ОСОБА_7 зазначив, що впродовж 2018 року та І кварталу 2019 року 36 разів виїжджав за межі України без погодження з органом пробації, оскільки, перебуваючи в скрутному матеріальному положені та, щоб утримувати сім`ю, працював водієм у приватного перевізника в зв`язку з чим, залишав межі України, що пов`язано з роботою.

ОСОБА_7 було винесено два застереження у вигляді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності.

24 травня 2019 року ОСОБА_7 повідомив орган пробації, що працює на власному тракторці у власному господарстві та по замовленнях на сезонних роботах.

Відповідно до ч.3 ст.164 КВК України, звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

Відповідно до абз.1 п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, згідно з ч.2 ст.78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Як вбачається з п 5.3. розділу 4 Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань, Міністерства внутрішніх справ України від 19.12.2003 року № 270/1560, якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження або три і більше разів вчинювала правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, а також коли засуджена особа не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин (що повинно бути підтверджено матеріалами) або зникла з метою ухилення від контролю за її поведінкою з постійного місця проживання, або засуджена жінка не займається доглядом, вихованням дитини, то інспекція вносить до суду подання (додаток 44 до цієї Інструкції) про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, вказавши, що засуджений ОСОБА_7 , самостійно з`являючись в орган пробації та надаючи пояснення про поважність причин його відсутності, зокрема, з метою утримання сім`ї перебував на роботі, не може свідчити про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Окрім цього, орган пробації, оцінюючи ризики вчинення повторного кримінального правопорушення зазначив, що ОСОБА_7 під час іспитового строку до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, маючи статус безробітного та наявність у нього на утриманні дружини та двох малолітніх дітей, де стосунки є люблячі та мирні, не маючи достатньо засобів для існування в даній життєвій ситуації, перебивається можливими тимчасовими заробітками та, маючи потребу в додаткових коштах, при цьому, не має боргів за утримання житла чи запозичених коштів, громадський порядок не порушує, алкоголем не зловживає.

Із урахуванням вище встановлених обставин, беручи до уваги те, що ОСОБА_7 на всі виклики та реєстрацію до органу пробації з`являвся, а після винесення йому попередження встановлені судом обов`язки не порушував, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_7 не безпідставно ухилявся від покладених на нього судом обов`язків, встановлених вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 лютого 2018 року, а тому наведені у поданні факти перетину кордону Сіморою, ще не свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, тому відсутні підстави для її скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 539, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Кременецької місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Кременецького районного суду від 31 липня 2019 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи