12.12.2019 ЄУН № 337/5167/19
Провадження № 1-кп/337/485/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м.Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

особи, щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів

виховного характеру ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

представника служби у справах дітей ОСОБА_7

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001648 від 18.09.2019 року, стосовно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, учня 7Б класу Запорізької загальноосвітньої школи I-III ступенів № 51 Запорізької міської ради Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до відповідальності не притягувався

за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Хортицького районного суду м.Запоріжжя надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001648 від 18.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що малолітній ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, вперше, у віці 12 років, за наступних обставин.

17.09.2019 року об 22 годині 23 хвилині, малолітній ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, разом з неповнолітньою особою, матеріали відносно якої відділені в окреме провадження, перебуваючи в ТЦ «Амстор», який розташований по проспекту Інженера Преображенського, 13 у м. Запоріжжі, підійшли до торгівельного острівця «TVOYA POKUPKA», де реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом розбиття верхнього скла вітрини, проникли до полиць вітрини, звідки таємно викрали майно, що належить ФОП « ОСОБА_8 », а саме:

-Смарт- годинник «Smart Watch Phone A-1 Black», вартістю 371 гривня;

-Фітнес браслет «Xiajmi Mi Smart Band 3 Black», вартістю 637 гривень 50 копійок;

-Годинник - телефон «Smart Watch Phone Y1 Blue», вартістю 626 гривень 50 копійок;

-Годинник - телефон «Smart Watch Phone Y1 Black», вартістю 626 гривень 50 копійок;

-Смарт- годинник «Smart Watch Phone v 8 Gold», вартістю 407 гривень 00 копійок;

-Смарт- годинник «Smart Watch Phone v 8 White», вартістю 407 гривень 00 копійок;

-Фітнес браслет «Xiajmi Mi Smart Band 4 Black», вартістю 867 гривень 37 копійок, чим заподіяли останньому матеріальний збиток на загальну сумму 3942 гривні 87 копійок

Таким чином, малолітній ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинив суспільно небезпечне винне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище.

Враховуючи, що ОСОБА_4 є особою, яка відповідно до ст.22 КК України не досягла віку кримінальної відповідальності, на момент вчинення нею суспільно небезпечного діяння їй було 12 років, вона не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за ч.3 ст.185 КК України, тобто не є суб`єктом вказаного злочину, щиро розкаялась, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, просив застосувати до малолітнього ОСОБА_4 примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд батьків.

За ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

У судовому засіданні малолітній ОСОБА_4 свою провину визнав повністю, суду пояснив, що у клопотанні обставини викладені вірно, він дійсно разом з ОСОБА_9 , перебуваючи в ТЦ «Амстор» розбили скло вітрини торгівельного кіоску та викрали п`ять годинників та два фітнес-браслети. У скоєному він розкаюється, просить вибачення за скоєне, більше такого не буде. З матір`ю у нього добрі стосунки, мати його утримує і усім забезпечує, він її слухається та поважає. Просить задовольнити клопотання, передати його під нагляд матері.

Законний представник малолітнього ОСОБА_6 пояснила, що про обставини крадіжки сином вона дізналася від правоохоронних органів, для неї це була велика несподіванка. Заподіяною потерпілому шкоду її сином вона відшкодувала, пояснила, що син буде добре себе поводити, більше не вчинить правопорушень, просила передати їй під нагляд сина, зобов`язалася здійснювати контроль за його поведінкою, більше приділяти йому уваги.

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, у якій просив справу розглядати без його участі, зазначив, що заподіяна шкода представником потерпілого відшкодована, просить залишити цивільний позов без розгляду, клопотання вирішити на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_5 пояснив, що на час вчинення вказаного суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, малолітній ОСОБА_4 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність. Він погоджується з вибраним примусовим заходом виховного характеру у вигляді передачі малолітнього під нагляд матері, оскільки мати виховує його , цей захід є найбільш доцільним. Просив клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Представник служби у справах дітей пояснила, що, враховуючи вік неповнолітнього, просить задовольнити клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 .

Прокурор підтримав своє клопотання та просила застосувати до малолітнього ОСОБА_4 примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері строком на 1 рік.

Враховуючи, що малолітній ОСОБА_4 свою провину визнав повністю при обставинах, викладених у клопотанні, та приймаючи до уваги думку прокурора, інших учасників провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Інші докази досліджувати недоцільно, учасникам наслідки роз`яснено і вони із цим погодились.

За таких обставин суд приходить до висновку про доведеність причетності малолітнього ОСОБА_4 до вчинення суспільно небезпечних діянь та наявність у його діях ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, яке виразилось у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище.

При цьому також судом достовірно з`ясовано, що станом на час вчинення суспільно небезпечного діяння, яке інкриміновано, а саме на 17.09.2019 року малолітній ОСОБА_4 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинене ним суспільно небезпечне діяння.

За свідоцтвом про народження ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент скоєння кримінального правопорушення не досяг віку 14-ти років, раніше до відповідальності не притягувався, на обліку в психіатричному та наркологічному закладі не перебуває. В акті обстеження матеріально-побутових умов від 24.10.2019 вказано, що ОСОБА_4 мешкає проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з батьками та сестрами, родина складається з шести осіб. санітарний стан житла задовільний, взаємовідносини у родині спокійні. За місцем проживання ОСОБА_4 характеризуються позитивно, за місцем навчання характеризується посередньо

Так, згідно ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.40 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яку ратифіковано постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, держави-учасниці визнають право кожної дитини, яка, як вважається, порушила кримінальне законодавство, звинувачується або визнається винною в його порушенні, на таке поводження, що сприяє розвиткові у дитини почуття гідності і значущості, зміцнює в ній повагу до прав людини й основних свобод інших та при якому враховуються вік дитини і бажаність сприяння її реінтеграції та виконання нею корисної ролі в суспільстві.

При цьому, згідно п.9 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 2, до спеціальних навчально-виховних установ відповідно до п.5 ч.2 ст.105 КК України, направляють неповнолітніх, котрі вийшли з-під контролю батьків чи осіб, які їх заміняють, не піддаються виховному впливу та не можуть бути виправлені шляхом застосування інших примусових заходів виховного характеру.

Таким чином, встановивши у судовому засіданні, що малолітним ОСОБА_4 вчинено суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.185 КК України, до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння, вина його знайшла підтвердження в судовому засіданні; вислухавши учасників судового процесу; вивчивши матеріали провадження, суд приходить до висновку, що до останнього мають бути застосовані примусові заходи виховного характеру.

При визначенні виду заходу виховного характеру, суд враховує дані про особу малолітнього, його вік, стан здоров`я та рівень розвитку, умови життя та виховання, те, що за місцем навчання він характеризується посередньо, а за місцем проживання позитивно. Також суд враховує думку учасників судового розгляду та що за загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо малолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самої малолітньої особи.

Тому суд вважає необхідним клопотання прокурора задовольнити, відносно малолітнього ОСОБА_4 мають бути застосовані примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 КК України, а саме у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_6 .

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов за заявою потерпілого ОСОБА_8 підлягає залишенню без розгляду.

Вирішення долі про речові докази є передчасним, та може бути вирішено в окремому провадженні, стосовно особи, матеріали відносно якої виділені в окремому провадження.

Керуючись ст.ст. 284 ч.2, 498, 314, 371-372 КПК України, ст.ст. 97 ч.2, п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати щодо малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, учня 7 Б класу Запорізької загальноосвітньої школи I-III ступенів № 51 Запорізької міської ради Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі малолітнього під нагляд батьків, а саме ОСОБА_6 , строком на один рік.

Термін зазначених заходів встановити в 1 (один) рік з дати набрання ухвалою чинності.

Попередити ОСОБА_4 та її законного представника ОСОБА_6 , що у разі неналежного виконання цих заходів, суд має право на встановлення більш суворих заходів виховного характеру.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_8 залишити без розгляду.

Копію ухвали направити відповідним установам та прокурору для відома та виконання.

Оскаржити ухвалу можливо протягом семи діб до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя.

Cуддя: ОСОБА_1