ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/125/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 621/1596/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.296 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника адвоката - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника та обвинуваченого на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 14 червня 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Рига, Латвія, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , із вищою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
У відповідності до вимог ст. 76 КК України на період іспитового строку, покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вироком встановлено, що 16 квітня 2017 року, близько 23 години 00 хвилин, ОСОБА_8 , прийшов до кафе ФОП « ОСОБА_9 », яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де вживав спиртні напої. Після чого, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи із хуліганських мотивів з особливою зухвалістю, яка проявилася в нахабному ставленні до оточуючих, маючи раптово виниклий умисел на вчинення хуліганських дій, почав виражатись нецензурною лайкою на адресу відвідувачів, виражаючи таким чином свою перевагу над присутніми. Після цього, ОСОБА_10 , який також перебував у приміщенні вказаного кафе зробив зауваження ОСОБА_8 , попрохавши його заспокоїтись, на що останній, діючи умисно, прагнучі протиставити себе оточуючим, виявляючи п`яну зухвалість, демонструючи грубу силу та зневагу до відвідувачів кафе, схопив стілець, який знаходився в приміщенні кафе та кинув його в телевізор ТМ «LG32LS 3500 - ZA», пошкодивши тим самим майно ФОП « ОСОБА_9 » та завдавши ОСОБА_11 , згідно висновку товарознавчої експертизи № 77 від 22 травня 2017 року матеріальну шкоду на загальну суму 3 500 гривень. Внаслідок вищевказаних хуліганських дій ОСОБА_8 було зірвано діяльність кафе ФОП « ОСОБА_9 » та пошкоджено майно останньої.

Вказані дії обвинуваченого судом кваліфіковано за ч. 1 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

В апеляційних скаргах:

-захисник ОСОБА_7 просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 . Мотивуючи скаргу вказала, що судовий розгляд проведено однобічно та неповно, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання, яке не відповідає особі та за своїм розміром є явно несправедливим. Зазначила, що стороною обвинувачення не надано належних та достовірних доказів щодо обвинувачення ОСОБА_8 . Вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину не доведена, у його діях відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 296 КК України;

-обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок районного суду та закрити кримінальне провадження. В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що вирок є незаконним, судовий розгляд проведено неповно, допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначив, що конфлікт розпочав ОСОБА_10 , почав наносити йому удари в обличчя, хтось з приятелів ОСОБА_10 теж наніс обвинуваченому удари по обличчю. З метою самозахисту він схватив стілець, в цей час отримав удар у скроню, від чого впав та втратив на деякий час свідомість. Коли прийшов до тями, то в приміщенні кафе подружжя ОСОБА_12 та його знайомих вже не було. Змивши кров у туалеті та вийшовши на вулицю, він побачив ОСОБА_13 , який щось шукав в салоні його автомобіля. Обвинувачений наказав йому покинути автомобіль, сів за кермо та виявив, що зникли ключі від машини. Після його вимоги повернути ключі, двоє чоловіків стали бити його та витягувати з автомобіля. Вважає, що потерпіла ОСОБА_11 сказала викликати працівників охорони, щоб захистити свого співмешканця від кримінального переслідування. Зазначив, що громадського порядку він не порушував, його дії були спрямовані лише на самозахист. Звертає увагу, що судом не були допитані співробітники ДСО, які прибули на місце, не прийняті до уваги показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , спиртних напоїв він не вживав, робота кафе не припинялася. Вважає показання потерпілої ОСОБА_10 , свідків-працівниць кафе неправдивими. На думку апелянта, матеріали справи є сфальсифікованими, показання свідків на досудовому слідстві та в суді суттєво відрізняються, має місце шантаж з боку потерпілої з метою отримання від нього коштів за пошкодження телевізору, до якого особисто він відношення не має. Надані докази не підтверджують його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, докази є суперечливими та недостовірними, у вироку не вказано, які саме його дії свідчать про явну неповагу до суспільства.

Заслухавши доповідь головуючого судді; з`ясувавши думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційних скарг та вважала вирок районного суду законним та обгрунтованим; обвинуваченого та захисника, які підтримали свої апеляційні скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг, а саме в частині обґрунтованості засудження обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 296 КК України, дотримання при здійсненні кримінального провадження вимог кримінального процесуального закону та правильності призначення покарання.
Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 14 червня 2018 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
Висновки суду про вчинення обвинуваченим вказаного кримінального правопорушення засновані на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах, серед яких наступні.
Показання потерпілої ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона є директором кафе. 16 квітня 2017 року близько 22 24 години вона з чоловіком спустилася в кафе за викликом офіціантів, які повідомили їй, що в кафе між відвідувачами виникла сварка, в ході якої побито телевізор. Коли вона з чоловіком прийшла в кафе, ОСОБА_8 висловлювався нецензурною лайкою в їх адресу, розбив чарку. Після цього нормальна робота кафе була зірвана, були викликані працівники поліції. Такі випадки в кафе вже траплялись за участі ОСОБА_8 .
Показання свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що вона працювала барменом в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». На свято Пасхи, 16 квітня 2017 року вона знаходилась на роботі. У той вечір у кафе знаходились відвідувачі, а також були присутні ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . ОСОБА_8 сидів коло барної стойки та замовляв горілку. Між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виник конфлікт. Відвідувачі кафе повідомили її, що в залі кафе побито телевізор. Як було побито телевізор вона не бачила, оскільки знаходилась на літній площадці кафе. Вона та робітники кафе злякались та зателефонували своєму директору. Під час конфлікту нецензурно висловлювались і ОСОБА_8 і ОСОБА_10 .
Показання свідка ОСОБА_17 , яка пояснила у судовому засіданні, що вона працювала офіціантом в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». 16 квітня 2017 року вона знаходилась на роботі. ОСОБА_8 сидів біля барної стойки та замовляв кофе та горілку. В кафе також знаходився ОСОБА_10 , з яким у ОСОБА_8 виник конфлікт. Вона бачила, що вони розмовляють на підвищених тонах. Відвідувач кафе повідомив їй, що побито телевізор, тому робітниками кафе було зателефоновано до директора кафе та до поліції. Хто побив телевізор, вона не бачила. Внаслідок цих подій нормальна робота кафе була зірвана.
Показання свідка ОСОБА_18 , яка пояснила, що 16 квітня 2017 року вона з чоловіком ОСОБА_10 та сином ОСОБА_19 відпочивали в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Вони зробили замовлення та вона пішла на двір курити. На вулиці також знаходився ОСОБА_8 , з яким вона поговорила, потім він зайшов в зал кафе та через скляні двері кафе вона побачила, що він кинув стілець та влучив в телевізор. Пояснила, що у її чоловіка був конфлікт з ОСОБА_8 , під час якого останній поводив себе агресивно.
Показання свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що 16 квітня 2017 року він відпочивав з родиною в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Під час відпочинку в зал кафе зайшов ОСОБА_8 , який грубо та агресивно себе поводив по відношенню до оточуючих. У наслідок цього, між ними виникла словесна перепалка, в ході якої ОСОБА_8 кинув стілець та влучив в телевізор.
Показання свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що 16 квітня 2017 року близько 22 24 години він з дружиною ОСОБА_11 спустився в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за викликом офіціантів, які повідомили його дружині, яка є директором кафе, що в кафе між відвідувачами виникла сварка, в ході якої розбито телевізор. Коли вони прийшли в кафе ОСОБА_8 висловлювався нецензурною лайкою в їх адресу, розбив чарку. Після цього нормальна робота кафе була зірвана, були викликані працівники поліції. Зі слів дружини він знає, що такі випадки в кафе вже траплялись за участі ОСОБА_8 .
Висновок товарознавчої експертизи № 77 від 22.05.2017, відповідно до якого вартість телевізору ТМ «LG32LS 3500 - ZA» з урахуванням зносу станом на 16.04.2017 складає 3500 грн.

Зазначені показання потерпілої, свідків, письмові докази по справі узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.
Наведені докази були належним чином оцінені судом першої інстанції при прийнятті рішення по справі, є належними, допустимими та у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 за вказаним обвинуваченням, а доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника не спростовують висновки, що були покладені в основу обвинувального вироку за ч. 1 ст. 296 КК України.
При постановленні обвинувального вироку, районний суд відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку. По справі здобуто докази, що були отримані у встановленому законом порядку, є належними та допустимими, у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, правильність кваліфікації та розмір нанесених збитків його протиправними діями, поза розумним сумнівом.
Колегією суддів ретельно перевірені й інші доводи апеляційних скарг, в результаті встановлено наступне.
Версія обвинуваченого про перебіг розвитку подій, викладена ним в апеляційній скарзі, спростовується вищевказаними доказами по справі: показаннями потерпілої, свідків.
Районним судом перевірялися показання ОСОБА_8 про його непричетність до вчинення злочину та ця версія не знайшла свого підтвердження. Показання обвинуваченого судом оцінені критично, не визнання вини та обставин вчиненого кримінального правопорушення розцінені як бажання уникнути кримінальної відповідальності за вчинення злочинних діянь.
Будь-яких доказів того, що потерпіла та свідки обмовили обвинуваченого матеріали справи не містять, не надано таких доказів й стороною захисту.
Доводи обвинуваченого про те, що він не порушував громадський порядок та його дії були спрямовані лише на самозахист спростовуються вищевказаними належними та допустимими доказами.
Щодо неврахування районним судом показань свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції були проаналізовані ці показання, висновки суду з цього приводу викладено в оскаржуваному судовому рішенні.
Так, судом першої інстанції зазначено, що свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_14 пояснили, що 16.04.2017 року вони разом знаходилась неподалік біля кафе, звідки вони почули крики. Побачили на вулиці ОСОБА_8 , персонал кафе та працівників поліції. Після цього вони зайшли до кафе як відвідувачі та зробили замовлення, тобто зазначили, що робота кафе не була припинена.
При цьому, районний суд зазначив, що ці свідки не були безпосередніми очевидцями подій та підійшли до кафе через деякий час після інциденту, а факт вчинення хуліганських дій ОСОБА_8 у приміщенні кафе, виклик робітників поліції на місце події, не спростовує встановлених судом обставин зриву нормальної діяльності кафе.
Щодо посилань обвинуваченого про необгрунтовану відмову у виклику та допиті співробітників ДСО, які прибули на місце подій, колегія суддів вказує таке.
При розгляді кримінального провадження стороною обвинувачення були надані належні та допустимі докази, що підтверджували вину ОСОБА_8 , а тому встановлення даних осіб, їх виклик в судове засідання за клопотанням сторони захисту лише призвело б до невиправданого затягування розгляду кримінального провадження, що суперечило б як ст. 2 КПК України, так й принципу, закріпленому у ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно з яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Твердження обвинуваченого про те, що він не вживав алкоголю до та під час конфлікту спростовуються показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які в суді пояснили, що 16 квітня 2017 року вони знаходились на роботі в кафе. У кафе знаходився ОСОБА_8 , сидів коло барної стійки та замовляв горілку. Після цього між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виник конфлікт.
Посилання обвинуваченого про те, що показання свідків на досудовому слідстві та в суді суттєво відрізняються не можуть вплинути на висновки суду, що були покладені в основу обвинувального вироку.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду.
Висновки районного суду ґрунтуються виключно на показаннях, які були надані в судовому засіданні.
Твердження обвинуваченого про те, що у вироку не вказано, які саме його дії свідчать про явну неповагу до суспільства є необґрунтованим.
В обвинуваченні, яке визнано судом доведеним, вказано, що перебуваючи в громадському місці (кафе) ОСОБА_8 виражався нецензурною лайкою на адресу відвідувачів, схопив стілець, який знаходився в приміщенні кафе та кинув його в телевізор. Внаслідок вищевказаних хуліганських дій ОСОБА_8 було зірвано діяльність кафе ФОП « ОСОБА_9 » та пошкоджено майно останньої.
Вказані обставини спростовують доводи апеляційної скарги про істотне порушення кримінального процесуального закону при здійсненні кримінального провадження, неповноту та необ`єктивність судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення районного суду про визнання обвинуваченого винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, є законним та обгрунтованим, прийнятим за результатами повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду із дотриманням вимог матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 й скасування вироку суду немає.
Стосовно доводу захисника про призначення ОСОБА_8 занадто суворого покарання, колегія суддів зазначає наступне.
При призначенні покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому, врахував ступінь тяжкості та характер вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу ОСОБА_8 , який раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується формально позитивно, одружений, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 296 КК України у виді 2 років обмеження волі зі звільненням від відбування покарання згідно зі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік на умовах контролю за поведінкою засудженого.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаними висновками районного суду, підстав для зміни вироку суду та зниження строку призначеного покарання немає, призначене покарання у вказаних розмірах зі звільненням від його відбуванням відповідно до ст. 75 КК України є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів, відповідає вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню тяжкості вчиненого злочину, суспільній небезпечності кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Зміївського районного суду Харківської області від 14 червня 2018 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

Судді: