Справа №621/2842/19
Пр. №1-кп/621/305/19
Ухвала
Іменем України
30 жовтня 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області
головуючий - суддя ОСОБА_1 ,
за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого- ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000401 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Бірки Нововодолазького району Харківської області, є громадянином України, має середню освіту, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , не працює, раніше не судимий:

в с т а н о в и в :
Згідно обвинувального акта №0000401 від 20 березня 2018 року ОСОБА_6 , обвинувачується у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений за попередньою змовою групою осіб, що могло завдати значної шкоди потерпілому.
Прокурор ОСОБА_3 , заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 , у виді тримання під вартою.
На обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, наявні ризики передбачені пунктами 2,3,4,5 частини 1 статті 177 КПК України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри та обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 15 частини 3 статті 185, факт застосування до ОСОБА_6 , запобіжного заходу у виді домашнього арешту, строк дії якого сплив, збільшення ризиків, встановлених в ході досувого розслідування, є підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу.
З урахуванням вимог статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: вагомих доказів про вчинення обвинуваченим злочинів, репутацію обвинуваченого, який ніде не працює, не одружений, прокурор вважав не можливим застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_6 , проти клопотання заперечував.

Захисник ОСОБА_9 , проти клопотання заперечував посилаючись на необґрунтованість доводів прокурора, не доведення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 та відсутність підстав для застосування до обвинуваченого будь-якого виду запобіжного заходу.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , заперечували проти задоволення клопотання.

Представник потерпілого ОСОБА_4 , погодився з позицією прокурора.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного:

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Частиною 1, пунктом 5 частини 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд взяв до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 , обвинувачується у злочині, передбаченому частиною 3 статті 15 частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, який відповідно статті 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк трьох до шести років.

Крім того, суд враховує особу обвинуваченого, який не судимий, не одружений, не працює, має постійне місце реєстрації і проживання, а також процесуальну поведінку ОСОБА_6 .

Оцінивши обставини визначені ст. 178 КПК України, дійшов висновку, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри та обвинувачення у вчиненні ОСОБА_6 , вказаного кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений пунктом 3 частини 1 статтею 177 КПК України, враховуючи, що судове провадження не завершене.
Інши ризики на які посилався прокурор у клопотанні, суд до уваги не приймає та вважає їх неслушними.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Оскільки прокурор довів обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої ст. 194 КПК України, але не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, належить застосувати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід особисте зобов`язання.
Згідно статті 179 Кримінального процесуального кодексу України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

З урахуванням викладених вище обставин, з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження та для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків необхідним і достатнім є запобіжний захід - особисте зобов`язання, з покладанням на нього обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 176-178, 182-184, 186, 193, 194, 196, 197, 350 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :
1. У задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 , у виді тримання під вартою- відмовити.

2. Застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід особисте зобов`язання.

3. Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4. Роз`яснити ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

5. Строк дії ухвали до 29 грудня 2019 року

6. Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: