Номер провадження: 11-кп/813/1661/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря с/з ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25.09.2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002209 від 23.03.2016 рокуза ознаками злочину, передбаченого п.12) ч.2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.09.2019 року було продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого п.12) ч.2 ст. 115 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002209 від 23.03.2016 року.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги захисник обґрунтувала тим, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки суд першої інстанції не обґрунтував висновок про наявність ризиків та необхідності продовження строку тримання під вартою.

Обвинувачений в порушення вимог ЄСПЛ більше 3 років та 6 місяців тримається під вартою та за весь цей час жодного доказу судом досліджено не було.

Суд першої інстанції не врахував, що:

- обвинувачений хворіє на тяжкі хвороби, однак не може отримати належне лікування, у зв`язку з перебуванням в ОСІ;

- в матеріалах провадження відсутні докази в підтвердження вини обвинуваченого;

- існування ризику, передбаченого п.2 ст. 177 КПК України спростовується тим, що прокурор більше 3 років не може забезпечити явку свідків у судові засідання;

- одна лиш тяжкість злочину не може бути безумовною підставою для застування найбільш суворого запобіжного заходу;

- відсутні обставини, які б свідчили про наявність будь-якого ризику, передбаченого ст. 177 КПК України;

- багаточисленні клопотання прокурора та ухвали суду про продовження строку тримання під вартою є однаковими;
- суд першої інстанції не перевірив можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 , яка підтримали вимоги апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Частиною першою ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

13.06.2019 року рішенням Конституційного суду України №4-р/2019 року було вирішено питання про можливість оскарження стороною захисту ухвал суду першої інстанції щодо застування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у продовженні його строку під час судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що Приморським районним судом м.Одеси проводиться судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0002209 від 23.03.2016 року, стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого п.12) ч.2 ст.115 КК України, а тому на даному етапі кримінального провадження питання щодо обґрунтованості обвинувачення, оцінки доказів та встановлення вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів відноситься до компетенції суду першої інстанції за результатами судового розгляду.

Оскаржуваною ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.09.2019 року, обвинуваченому ОСОБА_8 був продовжений строк тримання під вартою, оскільки суд дійшов висновку про те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України та зазначені в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не зменшилися, і на сьогоднішній день існують.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, на теперішній час у кримінальному провадженні №0002209 судом першої інстанції не вчинені всі необхідні дії, що передбачені процедурою судового розгляду для повного та всебічного дослідження всіх обставин кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заперечував проти доводів захисника про те, що судом першої інстанції не досліджуються жодні докази у кримінальному провадженні, та пояснив, що судовий розгляд не закінчено в розумні строки в тому числі і завдяки діям сторони захисту.

При цьому, в доповненнях до апеляційної скарги захисником зазначено, що 25.09.2019 року у судовому засіданні були допитані експерт ОСОБА_9 та член комісійної експертизи судовий медик ОСОБА_10 , що суперечить доводам захисника, про те, що суд першої інстанції не досліджував жодних доказів у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 .

З матеріалів кримінального провадження №0002209 вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у виді довічного позбавлення волі. Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, у разі доведеності його вини, існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватись від суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Апеляційний суд звертає увагу на те факт, що на теперішній час не допитані всі свідки у кримінальному провадженні, а тому наявний ризик того, що знаходячись на волі ОСОБА_8 може впливати на цих свідків.

Що стосується твердження сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на волі буде орендувати житло та працювати, суперечать доводам апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_8 хворий на тяжкі хвороби і потребує стаціонарного лікування.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відсутності підтверджуючих відомостей, які свідчили б про неможливість надання допомоги ОСОБА_8 в умовах медичної частини установи попереднього ув`язнення.

Також суд першої інстанції вірно врахував та оцінив обставини, що, відповідно до положень ст.178 КПК України слід враховувати при обранні запобіжного заходу, а саме те, що, перебуваючи у працездатному віці, ОСОБА_8 ніде не працював, не мав законних джерел доходу, не має своєї сім`ї та осіб, що перебувають на його утриманні, не має постійного місця проживання, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Вищенаведене у сукупності з тим фактом, що ОСОБА_8 раніше судимий у 2008 році Ізмаїльським міськрайонним судом до 7 років позбавлення волі, має непогашену судимість за вчинення умисного злочину, підтверджує наявність ризику вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 іншого злочину.

На думку апеляційного суду суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що до теперішнього часу не відпали ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин провадження з урахуванням даних, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про відсутність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25.09.2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002209 від 23.03.2016 рокуза ознаками злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України, - залишити без змін.
Звернути увагу суду 1-ї інстанції на необхідність вжиття термінових заходів щодо дотримання, передбачених ст.28 КПК України розумних строків судового розгляду кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0002209 від 23.03.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4