Житомирський апеляційний суд
Справа №279/2372/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю
секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0002254 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 березня 2019 року, яким засуджено

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- за ч. 1 ст. 186 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за цим вироком, частково приєднано ОСОБА_8 не відбуте покарання за вироком Іванківського районного суду Київської області від 22.02.2017 року та призначено ОСОБА_8 остаточно покарання - 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання після набрання чинності.

Речові докази: мобільний телефон марки "Ксіомі Редмі 4х", який передано для зберігання ОСОБА_9 ухвалено залишити власнику цього майна.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.

в с т а н о в и л а:

Згідно вироку, 21 грудня 2017 року, біля 18:00 години, ОСОБА_8 , перебуваючи біля ЗОШ №6 м. Коростеня, що розташована по вул. Пролетарській у м. Коростені, Житомирської області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно з корисливих спонукань, відкрито заволодів майном потерпілого ОСОБА_9 , а саме шляхом ривка заволодів мобільним телефоном марки «Ксіомі Редмі 4х», вартістю 4000 грн., який знаходився в користуванні малолітнього ОСОБА_10 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі захисник оскаржує вирок з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства, а зокрема порушення права на захист обвинуваченого.

На його думку суд не врахував, що ОСОБА_8 має психічні вади. Під час досудового розслідування та судового розгляду справи не було з`ясовано чи звертався він за допомогою до лікаря психіатра. В справі відсутня характеристика щодо нього з місць військової служби.

Крім цього, зазначає, що у 2018 році ОСОБА_8 , після проходження бойових дій у зоні проведення АТО, двічі лікувався у наркології Коростенської ЦМЛ.

На даний час, ОСОБА_8 отримав направлення Коростенської ЦМЛ в Консультативно-терапевтичне відділення облпсихлікарні №1 для вирішення питання про стаціонарне лікування.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд першої інстанції при розгляді справи порушив право ОСОБА_8 на захист апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до матеріалів кримінального провадження, а саме журналу та звукозапису судового засідання від 29.10.2018 року, суддею було роз`яснено обвинуваченому його права та обов`язки, вручено пам`ятку з правами та з`ясовано, чи зрозумілі вони йому, роз`яснено право мати захисника, з`ясовано чи розуміє він суть обвинувачення.

ОСОБА_8 забажав здійснювати свій захист самостійно, клопотань щодо необхідності призначення йому захисника не заявляв.

Обвинувачений ОСОБА_8 , після виконання судом вимог ст.ст. 345, 348, ч.3 ст. 349 КПК України вказав, що в повній мірі розуміє свої права та суть пред`явленого обвинувачення, визнає себе винним і погоджується на розгляд справи 29.10.2018 року за процедурою визначеною ч. 3 ст. 349 КПК України.

Також, з матеріалів кримінального провадження вбачається що ОСОБА_8 на обліку у лікаря психіатра не перебуває, був військовослужбовцем, проходив військову службу за контрактом, що свідчить про те, що він проходив регулярні медичні огляди.

З матеріалів справи слідує, що вироком Іванківського районного суду Київської області від 22.02.2017 року ОСОБА_8 був засуджений за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі, зі звільненням на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування призначеного судом покарання. Вказаний вирок суду набрав законної сили.

Зі змісту вказаного вироку суду вбачається, що за результатами проведеної у справі судово-психіатричної експертизи №331 від 15.07.15 року не виявлено у ОСОБА_8 психічних захворювань, він визнаний осудним.

Усі ці обставини на думку колегії суддів вказують на надуманість доводів апеляційної скарги, оскільки жодних даних про те, що ОСОБА_8 страждає на психічне захворювання та внаслідок психічних вад не міг реалізовувати свої права на досудовому розслідуванні та у суді сторона захисту не надала.

Отримання ОСОБА_8 11.03.2019 р. у Коростишівській ЦМЛ, після ухвалення вироку, за власною ініціативою направлення на консультацію у психіатричну лікарню на переконання колегії суддів не дає підстав для висновку про наявність у нього психічних вад та необхідність забезпечення під час розгляду справи у суді обов`язкової участі захисника.

Покарання ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, призначено з дотриманням положень ст. 65 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_8 , судом було враховано тяжкість вчиненого злочину та його наслідки, обставини, що пом`якшують його покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставини, що обтяжують його покарання рецидив злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення тяжкого злочину, не перебуває на обліку психіатра чи нарколога, за місцем проживання характеризується посередньо, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей.

Призначене обвинуваченому покарання з врахуванням обставин вчиненого злочину, його суспільної небезпеки, особи обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення тяжкого злочину, висновків для себе не зробив, а через незначний час вчинив новий злочин в період іспитового строку, на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст. 65 КК України, підстав для визнання його несправедливим внаслідок його суворості не має, не дають для цього підстав і інші доводи апеляційної скарги захисника.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 березня 2019 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: