Справа № 573/1761/18
Номер провадження 1-кп/573/26/19
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

05 вересня 2019 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

представника поперпілого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_4 , обвинуваченої за ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 135 КК України у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 15 липня 2018 року за № 0000338

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Білопільського районного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України та ОСОБА_4 , обвинуваченої за ч. 1 ст. 125 та ч. 3 ст. 135 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13 липня 2018 року близько 14:00 год. подружжя ОСОБА_7 чоловік ОСОБА_4 , дружина ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходилися у будинку за місцем свого проживання за адресою : АДРЕСА_1 .

Під час спільного обіду, що відбувався за столом в одній із житлових кімнат будинку, ОСОБА_8 відмовлялася приймати їжу. Такі дії доньки обурили батька ОСОБА_4 , який, на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні до дитини, вирішив нанести їй тілесні ушкодження. Для цього, він взяв у руки дволітрову пластикову пляшку, наповнену водою, яка знаходилася у будинку та, підійшовши ззаду до дитини, умисно наніс їй два удари цією пляшкою по голові ОСОБА_8 . Після чого, не зупиняючись на скоєному, ОСОБА_4 наніс ще один удар кулаком в область голови дитини.

Вказаними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: «вогнещевої травми головного мозку», що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

За цими подіями спостерігала мати дитини ОСОБА_4 , яка не втрутилася у побиття дитини та не перешкодила протиправним діям свого чоловіка.

Після спричинення тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 відразу погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим ОСОБА_4 відніс її у ліжко, що розташоване у другій кімнаті цього ж будинку.

Упродовж цього ж дня, 13 липня 2018 року та до 20:00 години 14 липня 2018 року стан здоров`я ОСОБА_8 не покращився, а навпаки їй стало гірше, остання не вставала з ліжка та її постійно нудило. Водночас, протягом вказаного часу мати дитини ОСОБА_4 , спостерігаючи поганий стан здоров`я своєї малолітньої доньки і те, що вона не може вжити заходи до свого самозбереження внаслідок малолітства, жодних заходів до збереження життя дитини не вживала, лікарів та швидку допомогу за місцем проживання не викликала, про такий стан дитини жодній сторонній особі та органам влади чи правоохоронним органам не повідомила, хоча мала об`єктивну можливість це зробити.

Близько 20:00 години ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла у ліжку за місцем мешкання від отриманих під час побиття ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 87 від 11 вересня 2018 року безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 явилась механічна асфіксія шлунковим вмістом як ускладнення закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась набряком, забоєм, проривом крові в боковий шлуночок головного мозку.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

15 липня 2018 року ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області 16 липня 2018 року ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 10 липня 2019 року по 07 вересня 2019 року включно.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 135 КК України.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 24 січня 2019 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному проваджені про зміну запобіжного заходу у зв`язку із порушенням дотримання умов раніше застосованого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосовано до обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 діб до 24.03.2019 включно. У подальшому, строк дії запобіжного заходу було продовжено, востаннє ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 10 липня 2019 року по 07 вересня 2019 року включно.

05 вересня 2019 року у судовому засіданні прокурор першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Сумської області ОСОБА_3 , відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, заявила клопотання про продовження застосування запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки строк дії запобіжного заходу відносно останніх закінчується 07 вересня 2019 року. Вважає, що зазначений запобіжний захід буде виправданим, враховуючи обставини вчинених ОСОБА_4 та ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, їх суспільну небезпеку та зазначає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити їх належну процесуальну поведінку.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 за призначенням - адвокат ОСОБА_5 проти продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував, мотивуючи тим, що клопотання прокурора не є обґрунтованим, а зазначені прокурором ризики, про які йдеться у клопотанні, не підтверджені відповідними доказами. Зазначає про те, що усі свідки у кримінальному провадженні вже допитані, враховуючи відмову сторони обвинувачення від свідка ОСОБА_9 , а тому ризик тиску на свідків відсутній. Крім того, сама тяжкість кримінального правопорушення, у якому обвинувачується його підзахисний відповідно до практики Європейського суду не може бути підставою для продовження утримання його під вартою. Вважає за можливе застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його проживання в АДРЕСА_1 .

Обвинувачений ОСОБА_4 думку захисника підтримав.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 проти продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечувала.

Захисник ОСОБА_4 за призначенням адвокат ОСОБА_10 у судове засідання не з`явився, від останнього надійшла заява про проведення засідання без його участі. В разі продовження запобіжного заходу підтримує позицію підзахисної ОСОБА_4 .

Представник потерпілого начальник служби у справах дітей Білопільської РДА ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримала клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_4 .

Заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо поданого клопотання, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою згідно ухвали Білопільського районного суду Сумської області від 16 липня 2018 року, який декілька разів продовжувався судом, востаннє по 07 вересня 2019 року включно.

Відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту ухвалою Білопільського районного суду від 11 жовтня 2018 року. Проте, остання порушила дотримання умов застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, тому ухвалою суду від 24 січня 2019 року обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , змінено запобіжний захід у виді домашнього арешту, застосувавши до останньої запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 діб з дня винесення даної ухвали, який продовжено по 07 вересня 2019 року включно.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.
Згідно з вимогами ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності подовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу ( ч. 3 ст. 331 КПК України).
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключено у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Виходячи з вимог частини першої статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року справа «Харченко проти України», від 02 жовтня 2014 року справа «Воляник проти України», від 17 квітня 2014 року справа «Анатолій Руденко проти України», від 26 червня 2014 року справа «Ливада проти України», від 17 липня 2014 року справа «Осаковський проти України», суд повинен належним чином обґрунтовувати необхідність тримання під вартою осіб під час продовження строків тримання під вартою та кожні два місяці переглядати питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою.

Як зазначено вище, ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 121 КК України, який, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років позбавлення волі. Раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а під час скоєння умисного злочину стосовно своєї доньки ОСОБА_8 , він, використовуючи малозначний привід, наніс їй декілька ударів по голові, які були небезпечними для життя в момент заподіяння.

На даний час ризики, які стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, не зменшилися і не зникли, та виправдовують тримання останнього під вартою. При цьому, всі фактичні обставини судом на даний час не встановлено, ОСОБА_4 винним себе не визнає, покази у суді обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_4 є суперечливими між собою, триває судове слідство, під час якого досліджено письмові докази у справі, допитані усі свідки, враховуючи відмову сторони обвинувачення від свідка ОСОБА_9 , проте ОСОБА_4 перебуваючи на свободі, розуміючи невідворотність покарання, може спробувати переховуватись від суду чи іншим чином перешкодити встановленню істини по справі.

Доказів, які б свідчили про необхідність зміни запобіжного заходу на більш м`який або його скасування на даний час суду не надано. Клопотання захисника ОСОБА_5 щодо обрання відносно останнього менш тяжкого запобіжного заходу у виді домашнього арешту за адресою проживання ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 задоволенню не підлягає, оскільки, як встановлено під час судового розгляду справи, вказаний будинок є непридатний для проживання. Крім того, у останнього відсуне постійне місце роботи, легальні джерела для існування, сталі соціальні зв`язки на території Білопільського району.

А тому, з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків в ході судового розгляду, виконання процесуальних рішень у справі, а також для забезпечення виконання вироку суду, суд приходить до висновку про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на 60 днів, тобто по 03 листопада 2019 включно.

Щодо продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 , обвинуваченій за ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 135 КК України у виді тримання під вартою, суд приходить до наступних висновків.

11 жовтня 2018 року до обвинуваченої ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , який є менш суворим ніж запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Проте остання порушила умови застосування вказаного запобіжного заходу, залишивши добровільно будинок за місцем проживання, виїхавши у невідомому напрямку до іншого району Сумської області та ухилившись таким чином від покладених на неї обов`язків.
24 січня 2019 року, згідно із вимогами ст. 178 КПК України, враховуючи порушення ОСОБА_4 дотримання умов застосування запобіжного заходу обраного раніше у виді домашнього арешту, а саме: залишення будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відсутність у обвинуваченої ОСОБА_4 постійного місця проживання та роботи, сталих соціальних зав`язків, незадовільний майновий стан останньої та враховуючи наявність ризиків, які існували на час застосування відносно неї запобіжного заходу у виді домашнього арешту згідно ст. 177 КПК України, суд прийшов до висновку про обрання відносно останньої запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Доказів, які б на даний час свідчили про необхідність зміни запобіжного заходу на більш м`який або його скасування суду не надано. Крім того, ОСОБА_4 у судовому засіданні не спростувала заявлених стороною обвинувачення ризиків, а тому, враховуючи порушення обвинуваченою умов виконання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з метою забезпечення виконання обвинуваченою ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків в ході судового розгляду, виконання процесуальних рішень у справі, а також для забезпечення виконання вироку суду, суд приходить до висновку про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 днів, тобто по 03 листопада 2019 року включно без визначення розміру застави.

Таким чином суд вважає, що прокурором ОСОБА_11 у судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_4 в майбутньому не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувалися судом при обранні запобіжного заходу.
Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 діб.

Суд вважає, що на даному етапі вказана міра запобіжного заходу є такою, що відповідає інтересам обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_4 та в достатній мірі забезпечить дотримання виконання ними покладених процесуальних обов`язків, як сторони кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 197, 331, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Сумської області ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в державній установі «Сумський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави строком на 60 діб з дня винесення даної ухвали, тобто по 03 листопада 2019 року включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про заміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який - відмовити.
Продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в державній установі «Сумський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави строком на 60 діб з дня винесення даної ухвали, тобто по 03 листопада 2019 року включно.

Копію даної ухвали направити державній установі «Сумський слідчий ізолятор» для виконання.

Встановити строк дії ухвали по 03 листопада 2019 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Білопільський районний суд Сумської області.

Суддя :