Справа № 188/1684/18
Провадження № 1-кс/188/868/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року смт. Петропавлівка

Слідчий суддя Петропавлівського районного суд Дніпропетровської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ Петропавлівського відділення поліції Павлоградського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000589 від «14» листопада 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України

відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився: с. Брагинівка Петропавлівського району, Дніпропетровської області, громадянин України, не одружений, освіта середня, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має одну неповнолітню дитину, раніше судимий:

1) 12.03.2010 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області, за ч.2 ст.121 КК України до 9 років позбавлення волі. Звільнений 28.07.2015 року УДО на 2 роки 10 місяців 20 днів.

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

з участю:

прокурора: ОСОБА_4 ,

слідчого: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 ,

підозрюваного: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Петропавлівського відділення поліції Павлоградського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , звернулась до слідчого судді Петропавлівського районного суду з клопотанням, погодженим прокурором Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтуванні клопотання вказала, що в провадженні СВ Петропавлівського ВП Павлоградського ВП перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000589 від «14» листопада 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, маючи не зняту і не погашену в законному порядку судимість, на шлях виправлення не став, своєї злочинної поведінки не змінив та вчинив злочин проти власності при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що в ніч з 12.11.2018 року на 13.11.2018 року (точна дата та час в ході досудового слідства не встановлені), діючи зі злочинним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливими намірами, виставив вікно на приміщенні гаражу домоволодіння ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звідки умисно, таємно, викрав бензокосу марки "Тайга", вартістю 1000 грн., бензопилу марки "GOOD LUCK" вартістю 1000 грн., шліфувальну машинку марки "DWT" вартістю 300 грн., електродриль "DWT" вартістю 400 грн., комплект зимової гуми (4 колеса у зборі марки "Кордінант" з титановими дисками) вартістю 1500 грн., за комплект, авто магнітолу "SONY" вартістю 1200 грн., автомобільний акумулятор "FORSE" вартістю 1200 грн., чим потерпілому ОСОБА_8 , спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 6600 грн.

Викрадене ОСОБА_5 , привласнив, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_8 , майнову шкоду на вказану суму.

26.11.2019 року ОСОБА_5 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Допитаний як підозрюваний ОСОБА_5 , у вчиненні даного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, винним себе не визнав.

Причетність ОСОБА_5 , до вчинення вказаного кримінального правопорушення, підтверджується здобутими в ході слідства доказами, а саме:

- Свідченнями потерпілого ОСОБА_8 ,

- Протоколом огляду місця події, в ході якого в місці проникнення в приміщення гаражу було вилучено при обробленні гладких поверхонь спец порошком відбитки пальців рук в кількості п`яти фрагментів папілярних ліній із фрагментів скла, яке було виставлене з приміщення гаражу;

- Інформуванням Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України № 19/104-5/1477 від 20.12.2017 року, згідно якого чотири сліди пальців рук, вилучені при огляду місця події за фактом крадіжки майна гр. ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , залишив ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- Висновком судово - дактилоскопічної експертизи № 20/4.6/548 від 20.12.2018 року, згідно якого чотири сліди пальців рук, вилучені при огляду місця події за фактом крадіжки майна гр. ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , придатні до ідентифікації особистості;

- Протоколом обшуку від 14.01.2019 року, під час якого було вилучено автомагнітолу марки «SONY», чорного кольору;

- Протоколом пред`явлення для впізнання речей з потерпілим ОСОБА_8 , під час якого потерпілий впізнав викрадену у нього автомагнітолу.

- та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

У вчиненні умисного тяжкого злочину, обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підозрюваний ОСОБА_5 , маючи не погашену в законному порядку судимість за вчинення тяжкого злочину на шлях виправлення не став та вчинив новий тяжкий злочин, а саме таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до іншого приміщення.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відносяться до категорії тяжких злочинів, за який за законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років. Свою вину у скоєнні злочину не визнає, розкриттю та розслідуванню злочину не сприяє.

Наявність ризику у спробі переховуватися від суду підтверджується тим, що відносно ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років. Свою вину у скоєнні злочину не визнає, розкриттю та розслідуванню злочину не сприяє, що може вказувати на бажання підозрюваного уникнути таке покарання шляхом переховування від правосуддя.

В ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_5 , напередодні, висловлював намір про виїзд за межі України з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Окрім того, набувши процесуального статусу підозрюваної особи, за вчинення тяжкого кримінального правопорушення та усвідомлюючи покладені на нього обов`язки перед органом досудового слідства та суду, порозуміння не набув та не полишив намір переховуватись від зазначених органів. Так, 26.11.2019 року підозрюваний ОСОБА_5 , повідомив знайомих йому осіб про намір переховуватись, що відображено в матеріалах кримінального провадження.

Наявність ризику вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_5 , офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, а отже є обґрунтований ризик того, що підозрюваний може вчинити нове кримінальне правопорушення.

ОСОБА_5 , фізично та психічно здоровий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, не одружений, вищевикладене, на думку слідчого, вказує на відсутність у підозрюваного ОСОБА_5 , сталих соціальних зв`язків.

Підозрюваний ОСОБА_5 , вчинивши корисний злочин, усвідомлюючи факт настання відповідальності перед законом отримав закордонний паспорт саме з метою уникнути відповідальності шляхом залишення території Держави Україна, наведене підтверджується матеріалами отриманими органом досудового розслідування, в частині допитів свідків.

Таким чином, відповідно до п.1 ч.1 ст. 178 КПК України маючи у наявності вагомі докази про вчинення ОСОБА_5 , кримінального правопорушення та враховуючи тяжкість покарання, що загрожує останньому відповідно до п.2 ч.1 ст.178 КПК України, орган досудового розслідування приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим у п. 1,2,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.178 КПК України репутація ОСОБА_5 , перебуває на низькому рівні, що підтверджується характеристикою за місцем проживання.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст.178 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 , джерело доходу, окрім наведеного вище злочинного шляху, не має, таким чином і не має сталого майнового стану.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.178 КПК України ОСОБА_5 , має непогашену в законному порядку судимість за вчинення тяжкого злочину за яке відбував покарання в місцях позбавлення волі.

Відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням зазначеного та враховуючи, що перебуваючи на свободі підозрюваний ОСОБА_5 , може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні та вчиняти інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, керуючись вимогами ст.ст. 40, 131, 132, 176 178, 182, 184, 199 КПК України, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримала, обґрунтувала належним чином всі ризики, що вказані у клопотанні, запевнила суд, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити уникнення наявних, вказаних у клопотанні ризиків. Начальник СВ Петропавлівського ВП ОСОБА_6 , також в судовому засіданні підтримала клопотання та зазначила, що на її думку ОСОБА_5 , має намір виїхати на заробітки до іншої країни, має закордонний паспорт і був затриманий вже на ж/д вокзалі у м. Дніпро. Прохає обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, вважав, що про наявність вказаних ризиків свідчать ті обставини, що ОСОБА_5 , може переховуватися від органів досудового розслідування, що підтверджується наявністю купленого квитка на потяг Дніпро-Львів, наявність закордонного паспорту у підозрюваного, підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, тому просив обрати запобіжний захід щодо підозрюваного у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, на його думку, не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України. Ризики, передбачені у ст. 177 КПК України були підтверджені доказами зібраними під час досудового слідства.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти обрання його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що на його думку, буде достатнім запобіжним заходом і дозволить уникнути всіх ризиків, вказаних прокурором.

Просить суд звернути увагу, на протоколи допитів свідків від 26.11.2019 року в яких нібито зазначено про намір підозрюваного переховуватись від слідства, що не знайшло свого підтвердження. Наявність квитка не доводить намір ОСОБА_5 , щодо виїзду за межі України, а саме намір на переховування від слідства. Під час проведення слідства не було встановлено, що підозрюваний має неповнолітню дитину, працює за наймом.

Особливо просив звернути увагу на те, що між врученням підозри ОСОБА_5 , та клопотанням про обрання запобіжного заходу розбіжність в часі становить близько семи хвилин, що свідчить про те, що клопотання виготовлено заздалегідь, що є грубою помилкою норм чинного КПК України, та порушення прав підозрюваного на захист та під сумнів ставить проведення всього досудового слідства.

Не знайшло свого підтвердження і той факт, про наявність ризику незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчиняти інше кримінальне правопорушення.

На момент затримання ОСОБА_5 , він не мав статусу підозрюваного, не мав повістки або іншого виклику до слідчого, тому він нічого не порушив і мав намір поїхати до родичів у інше місце на законних підставах.

Підозрюваний прохає обрати йому більш м`який запобіжний захід, запевнив суд, що він не має наміру впливати на свідків та ухилятися від суду та слідчого, йому не була вручена повістка слідчого і тому він вирішив поїхати до свого родича і купив квиток до Львова, але з невідомих йому причин він був затриманий працівниками поліції на ж/д вокзалі у м. Дніпро та доставлений до Петропавлівського ВП в кайданках. Запевнив суд, що він не скоював крадіжку, а вилучену річ йому подарувала співмешканка.

Вислухавши слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши надані матеріали, вважаю, що клопотання підлягає частковому задоволенню з оглядом на наступні обставини.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою обрання запобіжного заходу підозрюваному є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілих, свідків у провадженні;

4) вчинити інше кримінальне правопорушення.

За нормою ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч.4).

Вважаю, що стороною обвинувачення зібрано недостатньо доказів, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, яке є тяжким.

Так, слідчий суддя критично ставиться до того, що висновок судово - дактилоскопічної експертизи № 20/4.6/548 від 20.12.2018 року, згідно якого чотири сліди пальців рук, вилучені при огляду місця події за фактом крадіжки майна гр. ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , придатні до ідентифікації особистості, є доказом причетності підозрюваного до вчинення ним крадіжки ( а.с. 11).

Неналежним є також доказ, наданий слідчим лист «про перевірку слідів рук» через помилку у його оформленні на що слідчий та прокурор не звернули своєчасно уваги ( а.с.10).

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи захисника щодо порушення процедури пред`явлення ОСОБА_5 , підозри та клопотання про обрання запобіжного заходу, яке відбулося у розбіжності 7 хвилин у той самий день.

Також враховує слушні зауваження захисника про те, що кримінальне провадження зареєстроване у ЄРДР ще 14.11.2018 року, обшук домоволодіння підозрюваного був проведений у січні 2019 року і з того часу майже ніякі слідчі дії проведені не були, всі надані докази до даного клопотання добуті слідчим 26.11.2019 року у день пред`явлення ОСОБА_5 , підозри та в день звернення до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні не були спростовані доводи підозрюваного про те, що він має сталі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, тримає господарство, працює за наймом, має неповнолітнього сина, що ставить під сумнів обґрунтованість клопотання слідчого.

Доказів його впливу на свідків чи потерпілого немає, хоч досудове слідство триває значний час.

Щодо затримання ОСОБА_5 , та наявності у нього квитка на потяг слідчий суддя не має підстав вважати, що він намагався ухилитися від слідства, тому що він не був викликаний на цей час до слідчого, не мав повістки і тому він міг вільно пересуватися. Доводи слідчого, що він має намір ухилитися у майбутньому від слідства ґрунтуються на її припущеннях та не обґрунтовані належними доказами, тоді як сам підозрюваний погоджується передати на зберігання свій паспорт, як доказ того, що він не має наміру покидати країну.

Отже, ні слідчими, ні прокурором не доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті і не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України.

Відповідно до статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність і, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Вказані гарантії права на свободу та особисту недоторканність, поєднуються з такими ж положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1ст.9 Конституції України, ратифікована 17.07.1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ, суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини, традиційно, у своїй практиці особливу увагу акцентує на необхідності ретельного підходу при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання чи продовженні його дії, а наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні, з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи, є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому визначається, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя, може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний , соціальний стан особи, її зв`язками з державною у якій його переслідують та міжнародними контактами.

При цьому суд бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні «Мюррей проти Сполученого Королівства», згідно з якою факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Суд також вважає, що до моменту закінчення кримінального провадження існує ризик ухилення від слідства і суду підозрюваного, але він може бути попереджений шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, оскільки хоч суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризиків, вказаним в ст.177 КПК України, однак в п.74 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мамедова проти Росії» та п. 79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» висловлена правова позиція, що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні, з якою слід погодитися стосовно випадку, що розглядається, адже прокурор не довів недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у його клопотанні.

Слідчий суддя дійшов висновку, що достатнім запобіжним заходом для підозрюваного є домашній арешт, який зможе запобігти ризику ухилення підозрюваного він досудового слідства або суду, при цьому вважаю за необхідне покласти на підозрювані , крім інших обов`язків, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

Який згідно з ст.181 КПК України передбачає, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Отже, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що достатнім запобіжним заходом, який необхідно застосувати до підозрюваного є домашній арешт.

Керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 182 ,п. 5 ч. 1 ст. 183, 184, 194, 196, 202. 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Петропавлівського відділення поліції Павлоградського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000589 від «14» листопада 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, задовольнити частково.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покидати житло, де він проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 19 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин протягом доби.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту рахувати з 26 листопада 2019 року до 23 січня 2020 року, або зміни запобіжного заходу відповідно до положень гл.18 § 1 КПК України.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені п.п.1,2,8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді у визначений ними час;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- заборонити у будь-який спосіб спілкуватися із будь - яким учасником цього кримінального провадження, крім слідчого, прокурора та захисника;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на начальника Петропавлівського ВП ПВП ГУНП в Дніпропетровській області.

На ухвалу слідчого судді може бути подана скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1