ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1894/19 Справа № 190/594/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2019 року, щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровська область, громадянина України,
про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення,

за участю:

секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те що, 04 березня 2019 р. ОСОБА_5 оголошено подяку за активну участь в ремонтних роботах, має 2 стягнення, а 26 грудня 2018 року допустив порушення умов відбуття покарання не вийшов на ранкову зарядку прийнято рішення обмежитися бесідою профілактичного характеру. Окрім того, згідно характеристики від 18 квітня 2019 року він характеризується позитивно, згідно характеристик від 15 лютого 2018 року та 19 грудня 2018 року характеризується посередньо. Разом з цим, 15 лютого 2019 року комісією П`ятихатської ВК № 122 було відмовлено засудженому у застосуванні ст.101 КВК України як такому, що не стає на шлях виправлення, та 20 грудня 2018 року комісією П`ятихатської ВК № 122 відмовлено засудженому у направлені матеріалів до суду згідно ст.82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення, тому суд вважав за необхідне відмовити в задоволенні клопотання засудженого.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати, ухвалити нову, якою задовольнити подання та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, передбачене ст. 81 КК України.
Вимоги скарги засуджений обґрунтовує тим, що мав 2 стягнення, які вважає погашеними у встановленому законом порядку. Окрім того, вважає, що довів своє виправлення й підлягає звільненню умовно-достроково, оскільки позитивно характеризується та працевлаштований.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого щодо безпідставної відмови у застосуванні до нього умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з такого.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень закону видно, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді клопотання ОСОБА_5 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання у виді позбавленні волі строком на 6 років 10 місяців з конфіскацією майна за вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України. Цим вироком в строк відбуття покарання засудженому зараховано строк попереднього ув`язнення з 30 жовтня 2015 року по 16 вересня 2016 року та 23 листопада 2016 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2018 року ОСОБА_5 також зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 07 вересня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З 06 лютого 2018 року ОСОБА_5 відбуває покарання в ПВК 122.

Поряд із цим судом враховано, що засуджений за час відбування покарання має 2 стягнення від 05 січня 2016 року, 16 лютого 2018 року та 26 грудня 2018 року. При цьому, 04 березня 2019 року засудженому оголошено подяку за активну участь в ремонтних роботах

Окрім того, судом взято до уваги, що згідно характеристики від 18 квітня 2019 року засуджений характеризується позитивно, згідно характеристик від 15 лютого та 19 грудня 2018 року характеризується посередньо.

15 лютого 2018 року комісією П`ятихатської ВК № 122 відмовлено засудженому у застосуванні ст.101 КВК України як такому, що не стає на шлях виправлення та 20 грудня 2018 року комісією П`ятихатської ВК № 122 відмовлено засудженому у направлені матеріалів до суду згідно ст.82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення.

Надаючи оцінку наведеним обставинам в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст. 81 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженої та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.

Беручи до уваги встановлені судом відомості, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжкого, його поведінку протягом строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.
Доводи ОСОБА_5 про ненадання судом належної оцінки його особі, колегія суддів розцінює як безпідставні. Як видно з оскаржуваного рішення, суд оцінив вагомі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.
Твердження засудженого про те, що наявні й нього стягнення погашені суд також вважає необґрунтованими, оскільки суд враховує ці обставини виключно як такі, що характеризують особу в цілому, не приймаючи при цьому рішення виключно на підставі цих відомостей.
Вирішуючи питання обґрунтованості вимог засудженого, колегія суддів виходить з того, що поведінка ОСОБА_5 не зазнала позитивних змін, на що вказує його нестала характеристика.
Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її зміни або скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4