Справа № 1-кп/303/831/19
303/650/16
номер рядка стат. звіту 107
У Х В А Л А

16 грудня 2019 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
провівши відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000220 внесеному до ЄРДР 23.06.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області Свалявського району, с. Пасіка, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених: ч.1 ст.199, ч.1 ст. 204 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4
сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3 - захисника -адвоката ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

29 листопада 2019 року, до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, згідно ухвали Закарпатського апеляційного суду від 20.11.2019 року, на новий розгляд надійшли матеріали кримінальнго провадження за № 303/650/16-к в 3-х томах та конверт з речовими доказами за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених: ч.1 ст.199, ч.1 ст. 204 КК України у зв`язку зі скасуванням Вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.03.2018 року щодо ОСОБА_3 ..
На момент надходження матеріалів кримінального провадження акту до суду, відсутні відомості щодо застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу.
Суд в порядку ст. 314 КПК України перевірив обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених: ч.1 ст.199, ч.1 ст. 204 КК України на предмет відповідності такого вимогам ст. 291 КПК України.
Прокурор вважає за можливе призначити судовий розгляд кримінального провадження
у відкритому судовому засіданні, інші учасники кримінального провадження заперечили проти призначення судового розгляду, посилаючись на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України на що звернуто увагу в ухвалі Закарпатського апеляційного суду від 20.11.2019 року.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши обвинувальний акт з додатками на відповідність вимогам кримінального процесуального Кодексу України, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Згідно зі ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність, яке висунуте в порядку, встановленому цим кодексом. Разом з цим ч.1 ст.337 КПК передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в його межах, крім випадків, передбачених цією статтею.
Отже, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатися незаконним. Адже відповідно до ч.3 ст.374 КПК у разі визнання особи виправданою або винуватою в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів, статті відповідного закону, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, адже правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення.
Так, у ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
Судом встановлено, що обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених: ч.1 ст.199, ч.1 ст. 204 КК України, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме:
- форма і зміст обвинувального акту не відповідає вимогам ч.2 ст. 291 КПК України, зокрема: слідчий обмежився тим, що фактично «продублював» виклад «фактичних обставин кримінальних правопорушень», розділивши їх словосполученням «формулювання обвинувачення», при цьому, виклавши формулювання обвинувачення не врахувавши вимоги ст. 91 КПК України;
- фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, в обвинувальному акті викладені не повно, а саме: не вказано на те, за якими саме цінами особи, з належним яким приміщень були вилучені фальсифіковані алкогольні напої, мали намір їх продати й за якими цінами вони їм передані; не вбачається, яку саме кількість алкогольних напоїв придбав ОСОБА_6 за кожним епізодом інкримінованих йому злочинних дій, а зазначається тільки кількість алкогольних напоїв, яка була виявлена та вилучена працівниками поліції в примішенні магазину «Острівок» в с. Сусково (1 епізод); в будинку № 43 за місцем проживання гр.. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 м. Мукачево (2-епізод); та в приміщенні № 8 ринку «ГіД» в м. Мукачеві (3-епізод).
- правова кваліфікація дій обвинуваченого, в обвинувальному акті містить тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а не точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення, зокрема за ч. 1 ст.204 КК України, зазначено «…, а також збут чи транспортування з метою збуту»; та за ч. 1 ст. 199 КК України, зазначено «…, одержаних чи підроблених марок акцизного податку».
- слідчий підсумовуючи обвинувачення, цитує норми особливої частини кримінального кодексу із зазначенням відповідних статей, а при формулюванні обвинувачення наводить обставини вчиненого злочину, які не узгоджуються з диспозицією інкримінованої статті;
- у даному обвинувальному акті відсутнє «формулювання обвинувачення» в розумінні практики ЄМПЛ та і розумінні КПК України, не зважаючи на те, що слідчий його так назвав, а прокурор таке «затвердив»;
- формальний підхід слідчого до викладення обвинувального акта в частині індивідуалізації обвинувачення за кожним з інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень вбачається в тому, що формулювання обвинувачення за різними статтями КК України викладено ідентично, як «під копірку», без врахування того, що «предметом» злочину, передбаченого ст. 199 КК України у даному випадку - є підроблені марки акцизного збору, а «предметом» злочину, передбаченого ст. 204 КК України є підакцизні товари, у даному випадку алкогольні напої.
У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відсутність в обвинувальному акті чіткого формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій обвинуваченого за кожним із пред`явлених обвинувачень, унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати свій захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист, як наслідок слугує беззаперечною підставою для скасування вироку суду.
Неконкретність обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, порушує забезпечення права обвинуваченого на захист.
Такий недолік обвинувального акту, як неконкретність обвинувачення виключає можливість прийняття матеріалів кримінального провадження до судового розгляду. Обвинувальний акт із вказаним недоліком повинен бути повернутий прокурору.
З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, який висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд дійшов до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо вказаної особи.
Обов`язок перевірити обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, суд згідно п.3.ч.3 ст.314 КПК України має право у підготовчому засіданні повернути обвинувальний акт прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 315, 370-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000220 внесеному до ЄРДР 23.06.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених: ч.1 ст.199, ч.1 ст. 204 КК України, повернути до прокуратури Закарпатської області для усунення порушень вимог КПК України.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1