Справа № 591/8064/14-к
Провадження № 1-кп/591/5/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 року
Зарічний райсуд м. Суми в складі :
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0003227 від 29.06.2014 року з обвинувальним актом відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Марківка Білопільського району, Сумської області, українця, гр. України, мешкає АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не засуджувався,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.2 КК України , -
ВСТАНОВИВ:
Органи досудового розслідування звинувачують ОСОБА_7 в тому, що, 29.06.2014 приблизно о 18.00 год. керуючи власним автомобілем «Ореl Аstra держномер НОМЕР_1 , рухався по вул. Герасима Кондратьєва в м. Суми зі сторони вул. 20 р. Перемоги і перед перехрестям з вул. Малиновського зупинився. Потім розпочав здійснювати маневр повороту ліворуч на вул. Малиновського, при цьому не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з мотоциклом «Каwasaki» державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався у попутному напрямку та, в порушення п. 14.6.а ПДР України, здійснював обгін автомобіля «Ореl Аstra» на зазначеному перехресті.
У наслідок дорожньо-транспортної події потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1155 від 05.09.2014 кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження.
При керуванні автомобілем «Ореl Аstra ОСОБА_7 порушив вимоги Правил дорожнього руху України (затверджених постановою КМ України від 10.10.01р. №1306, введених в дію з 1.01.2002) передбачених пунктом 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»
Порушення п. 10.1 ПДР України, допущене водієм ОСОБА_7 , знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією пригоди та наслідками, що настали. Дії водія ОСОБА_7 , по порушенню ПДР України умисні, а форма вини до наслідків, що наступили, є необережна (злочинна самовпевненість).
Правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 , ст.286 ч.2 КК України-порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши і оцінивши зібрані в сукупності докази по справі, суд вважає за необхідне виправдати ОСОБА_7 , в звязку з недоведеністю у його діях вини у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, згідно наступного:
Суд вважає за необхідне в основу виправдувального вироку покласти пояснення самого обвинуваченого ОСОБА_7 , який суду пояснив, що дійсно 29.06.2014 приблизно о 18.00 год. керуючи власним автомобілем «Ореl Аstra держномер НОМЕР_1 , рухався по вул. Герасима Кондратьєва в м. Суми зі сторони вул. 20 р. Перемоги і перед перехрестям з вул. Малиновського зупинився, в автомобілі знаходились, донька і пасажир. Потім розпочав здійснювати маневр повороту ліворуч на вул. Малиновського, при цьому він впевнився що перешкод у здійснені маневру не було і він розпочав маневр і зненацька відчув сильний удар убік з водійської сторони і побачив як від удару водія мотоцикла і сам мотоцикл викинуло на узбіччя, при виконанні маневру він жодним чином не порушував вимоги Правил дорожнього руху України передбачені пунктом 10.1. Навпаки він завчасно ввімкнув показник повороту ліворуч, оглянув проїзну частину спереду, позаду себе переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху і здійснив маневр, водій мотоцикла «Каwasaki», рухався з дуже великою швидкістю і в порушення ПДР здійснив обгін по зустрічній смузі в районі перехрестя. Вказані пояснення обвинуваченого заслуговують на увагу, вони послідовні логічні і не змінювались під час всього судового розгляду і в повній мірі підтверджуються і іншими доказами.
Свідок ОСОБА_8 , суду пояснила, що разом з батьком ОСОБА_7 29.06.2014 приблизно о 18.00 год., рухалися власним автомобілем «Ореl Аstra держномер НОМЕР_1 , по вул. Герасима Кондратьєва в м. Суми зі сторони вул. 20 р. Перемоги і перед перехрестям з вул. Малиновського зупинилися, щоб повернути ліворуч, вона чітко пам`ятає, що показник повороту був ввімкненим ліворуч, так як вона чула характерний звук (щолчка). Видимість була добра, рух автомобілів був сповільнений. Потім вони розпочали здійснювати маневр повороту ліворуч на вул. Малиновського, і вона зненацька відчула сильний удар убік з водійської сторони і побачила як пролетів водій мотоцикла і сам мотоцикл, їх викинуло на узбіччя.
Свідок ОСОБА_9 , суду пояснила, що рухалася разом з обвинуваченим в автомобілі, на перехресті , вул. Малиновського м. Суми відбулося зіткнення мотоцикліста і водія автомобіля ОСОБА_7 , водій мотоцикла на великій швидкості виїхавши на зустрічну смугу намагався обігнати авто яким керував ОСОБА_7 , яке здійснювало маневр повороту ліворуч, показник повороту був ввімкнений так як було чутно характерний звук.
За матеріалами кримінального провадження було призначено ряд судових автотехнічних експертиз, перша №1294 судовий експерт ОСОБА_10 , за декількома варіантами, однак свідок ОСОБА_11 в своїх поясненнях не зазначив механізм зближення транспортних засобів, а саме: швидкість руху автомобіля обвинуваченого та потерпілого, відстань до місця зіткнення не міг зазначити, пояснив, лише, що на своєму мотоциклі разом з потерпілим рухалися по вулиця Г.Кондратьєва в напрямку авулиці Гагаріна м. Суми, потерпілий рухався від нього на мотоциклі «Каwasaki», приблизно на відстані 100 м., наближаючись до перехрестя з вулицею Малиновського потерпілий почав обгін авто обвинуваченого, який почав маневр повороту ліворуч, відбулося зіткнення, на автомобілі обвинуваченого він не бачив ввімкнутого показчика повороту ліворуч, в звязку з чим органами досудового слідства призначалась судова автотехнічна експертиза за №126 від 22.08.2014 року за даним висновком було зазначено два варіанти відповіді на зазначені слідчим питання, згідно показів водія авто ОСОБА_7 , відповідно до пояснень свідка ОСОБА_11 , варіант 2, однак в своїх висновках експерт наголошує, що в звязку з наявностями протиріч в показах водія ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_11 , стосовно механізму зближення транспортних засобів які усунути експертним шляхом не надається можливим. Вказані висновки автотехнічних експертиз базувались на вихідних даних які здобуті в результаті дослідження протоколу огляду місця ДТП і схеми до нього з фототаблицями від 29.06.2014 рокуТ-1 ас. 53-58, на підставі протоколів огляду транспортних засобів Т.1 а.с.59,60, а також на підставі проведених слідчих експерементів з обвинуваченим ОСОБА_7 , свідком ОСОБА_11 Т-1 а.с.64-69. В зв`язку з неможливістю усунути протирічча в показах вказаних осіб по справі призначена і проведена судова автотехнічна експертиза яка проведена Державним Науково- Дослідним Експертно- Криміналістичним Центром м. Київ, відповідно після виконання окремого доручення суду, органами досудового розслідування згідно протоколу від 19.06.2018 року Т-4 а.с.34-36 і схеми до нього а.с.37.Також по справі призначалась додаткова автотехнічна експертиза до Державного Науково- Дослідного експертно- криміналістичного центру висновок експерта за №9-52 від 23.10.2015 року Т-2 а.с.79-95

Досліджуючи висновки експертиз, №997/15-52 від 19.03.2015 року, №9-52 від 23.10.2015 року, а також заслухавши пояснення експерта ОСОБА_12 , судом встановлено, що експертизи надали суду висновок який проведений після відтворення слідчими органами обставин даної дорожньо-транспортної пригоди, з участю всіх учасників пригоди, експертами надані відповіді поставлені судом виходячи з тих вихідних даних і з пояснень учасників пригоди які були отримані під час слідчого експеременту на виконання доручення суду. Вказані обставини підтвердив і сам експерт ОСОБА_12 який був допитаний судом під час судового розгляду.
Експертиза Державного Науково- Дослідного Експертно- Криміналістичного Центру при МВС України м. Київ, проведена відповідно до «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» Висновок експертизи від 23.10.2015 року №9-52 підтвердив, що в діях водія ОСОБА_7 , за умови не ввімкнення показника повороту є невідповідність ПДР п.9.2,9.4, однак судом не здобуто даних які свідчили, що водій здійснював маневр повороту ліворуч без ввімкненого показника лівого повороту. В діях водія мотоцикла «Каwasaki», ОСОБА_6 є невідповідність п.10.1 і 12.6 ПДР України. Висновок від 19.03.2015 року №997/15-52 Т-1 а.с.156 не підтвердив, що в діях водія ОСОБА_13 є невідповідність ПДР України і вказаний водій не мав технічної можливості уникнути ДТП, що неможливо стверджувати стосовно водія мотоцикла «Каwasaki», ОСОБА_6 .В подальшому після проведення чергового слідчого експерименту від 27.07.2016 року Т-3 а.с.21 і схем до нього а.с.23,29-32, проведеного слідчого експерименту від 29.12.2016 року Т-3 а.с.78 і схеми до нього а.с.81, по справі проведена додаткова судова автотехнічна експертиза від 05.05.2017 року №19/12-1/17-С/17 Т.3 а.с.109-125, відповідно до якої в діях водія автомобіля «Ореl Аstra держномер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України і попередження зіткнення не залежало від його односторонніх дій, водій мотоцикла «Каwasaki», ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути події даної ДТП. Водій ОСОБА_7 не мав технічної можливості уникнути події ДТП .

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в статті 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Таким чином дослідивши надані органами досудового розслідування докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що жодного розумного сумніву не встановлено і він взагалі відсутній при дослідженні доказів, який-би свідчив, що дійсно в даному кримінальному провадженні є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 винен у порушенні Правил дорожнього руху п.10.1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.2 КК України. До пояснень свідка ОСОБА_11 і потерпілого ОСОБА_6 , які зазначають про наявність у діях ОСОБА_7 , порушень ПДР слід віднестись критично, оскільки, на протязі всього часу коли проводились судові автотехнічні експертизи, свідок ОСОБА_11 , не міг пояснити механізму ДТП, посилаючись на його віддаленість від місця самої транспортної пригоди. Потерпілий ОСОБА_6 , з самого початку досудового слідства пояснював, що він не памятає обставини пригоди, так як був травмований, в послідуючому надавав пояснення які не узгоджувались з фактичними обставинами, що підтвердив висновок додаткової судової автотехнічної експертизи від 05.05.2017 року №19/12-1/17-СЕ/17 Т.3 а.с.109-125,

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими згідно зі ст. 94 цього Кодексу. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви й підстави для його ухвалення.
При цьому згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.
Положення ст. ст. 85, 86 КПК України передбачають, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів; а допустимим визнається доказ, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Таким чином, жодна із допитаних осіб за винятком свідка ОСОБА_11 і потерпілого ОСОБА_6 , пояснення яких є неспроможними з підстав зазначених вище, не надали обвинувальних показів по кримінальному провадженню та по суті пред`явленого ОСОБА_7 обвинуваченню, так само не підтверджують винність ОСОБА_7 і письмові докази.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне отстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Крім того, саме на них ч. 2 ст. 9 КПК України покладає обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
При цьому завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений і жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості осіб у вчиненні кримінального правопорушення.
Статтею 7 КПК України закріплені найважливіші засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Статтею 8 цього Кодексу встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципів верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В ст. 17 КПК України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№ 475/97-ВР).
Крім того, суд зобов`язаний взяти до уваги роз`яснення, які містяться в п. п. 17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами законодавства і Постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.90, що в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені у судовому засіданні. При ухваленні вироку суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Враховуючи засади презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини (п. 10 ч. 1 ст. 7 та ст. 17 КПК України), що полягають у тому, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи (ч. 4 ст. 17 КПК України), суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України є недоведеним, а тому його необхідно виправдати. Позови прокурора в інтересах Головного фінансового управління Сумської обласної державної адміністрації за лікування потерпілого ОСОБА_6 , позов ОСОБА_6 , про стягнення з ОСОБА_7 , в рахунок відшкодування матеріальної і моральної шкоди в звязку з виправданням ОСОБА_7 , залишити без розгляду.

Керуючись ст.368-370 КПК України, суд-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, виправдати в зв`язку з недоведеністю в його діях вини у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.
Позов прокурора про відшкодування матеріальної шкоди і потерпілого ОСОБА_6 , про відшкодування матеріальної і моральної шкоди залишити без розгляду.
Вирок суду може бути оскарженим до Сумського апеляційного суду, через Зарічний райсуд м. Суми протягом 30 діб з часу його проголошення.

Суддя ОСОБА_1