Дата документу 24.10.2019 Справа № 336/4420/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1782/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 336/4420/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.4 ст.187 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2019 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в ДП «Запорізький слідчий ізолятор» МЮУ по 02.12.2019 (включно),
та продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту обвинуваченим ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , строком по 02.12.2019 (включно).

Згідно зі змістом ухвали, в провадженні Комунарського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.
Прокурор звернувся до суду першої інстанції з клопотаннями про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо обвинувачених ОСОБА_15 і ОСОБА_16 .

Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 тяжкість інкримінованих злочинів та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватими, пари цьому враховані відомості щодо особи обвинуваченого. Взято до уваги практику ЄСПЛ в контексті продовження строку тримання під вартою.
Також колегією суддів встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчинення нових злочинів, вплив на потерпілих і свідків, переховування від суду. Приймаючи рішення щодо заявленого прокурором клопотання судом також враховано і дані, які характеризують особу обвинуваченого та його соціальні зв`язки. Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам, а тому продовжив строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 посилається на необґрунтованість та невмотивованість рішення суду. В обґрунтування своєї скарги зазначає, що судом першої інстанції порушені вимоги процесуального закону, оскільки судом не враховано, що докази на обґрунтування існування заявлених ризиків є надуманими. В той же час, судом проігноровано позицію сторони захисту щодо заявленого клопотання прокурора. Апелянт вказує, що в позиції суду вбачається, що він вже вважає його винуватим у вчиненні злочинів, що є недопустимим. Також обвинувачений у своїй скарзі посилається на відсутність заявлених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

На підставі викладеного змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просили ухвалу суду скасувати і змінити запобіжний захід; прокурора, який, заперечував проти доводів апеляційної скарги; дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За змістом ст.199 КПК України, суд розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування виняткового запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

На думку колегії суддів, під час розгляду клопотання в частині доводів щодо обвинуваченого ОСОБА_7 суд дотримався зазначених вимог закону.

Суд дійшов висновку, що встановлені ще на стадії досудового розслідування ризики, передбачені ст.177 КПК України на теперішній час не зменшилися та продовжують існувати.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з висновками суду і вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою і вмотивованою, при цьому не вбачає достатніх підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, оскільки доводи обвинуваченого є необґрунтованими.

Судом дана належна оцінка наявним доказам, прийняті до уваги всі обставини, які мають бути враховані при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу і про його зміну.

На існування заявлених ризиків вказує кількість і тяжкість злочинів, кількість співучасників, спосіб скоєння, їх наслідки, а також безпосередня роль саме ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях,

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані обставини в сукупності, навіть з урахуванням часу утримання під вартою обвинуваченого (в контексті практики ЄСПЛ з перебігом часу ризики зменшуються), виправдовують продовження застосування найбільш суворого запобіжного заходу ОСОБА_7 і спростовують доводи обвинуваченого щодо можливості зміни його на більш м`який.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказані в апеляційній скарзі доводи не тягнуть за собою підстав для скасування ухвали суду, адже не спростовують існування заявлених ризиків або ж їх зменшення до такого ступеню, який би давав підстави для зміни запобіжного заходу.

Отже, вирішуючи питання, поставлене прокурором у клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою зокрема ОСОБА_7 , суд дотримався вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали суду, при апеляційному розгляді також не встановлено.

За наведених обставин, підстав для скасування ухвали суду та заміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не вбачає.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2019 рокув частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_17