Справа № 752/3808/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2483/2019 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 21 червня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ялтушків,Барського району Вінницької області, громадянина України, з освітою вищою,одруженого,ФОП, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки; за ч.1 ст. 135 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Цивільний позов потерпілих про відшкодування матеріальної шкоди задоволено, стягнуто з цивільного відповідача ТОВ «Страхова компанія «ГАРДІАН» на користь потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_11 157 тисяч 570 гривень, з яких: 134 028 гривень у зв`язку з втратою годувальника; 2860 гривень у зв`язку з похованням ОСОБА_12 ; 20682 гривень витрати на спорядження надгробного пам`ятника. Цивільний позов потерпілих про відшкодування моральної шкоди задоволено частково, стягнуто на користь потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_11 з обвинуваченого ОСОБА_7 , 360 тисяч гривень (по 180 тисяч гривень на кожного потерпілого); з цивільного відповідача ТОВ «Страхова компанія «ГАРДІАН» 40 тисяч гривень (по 20 тисяч гривень на кожного потерпілого). Вироком вирішено питання процесуальних витрат.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком ОСОБА_7 06.01.2018, приблизно о 06.50 год., керуючи технічно справним автомобілем «Форд Транзіт», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю приблизно 50-60 км/год. по проїзній частині Столичного шосе в м. Києві зі сторони вул. Заболотного в напрямку м. Обухів.

Наближаючись до регульованого світлофорними об`єктами, на яких був увімкнений постійно миготливий сигнал жовтого кольору пішохідного переходу, розташованого на 26 км. Столичного шосе в м. Києві, неподалік повороту на санаторій «Жовтень», позначеного на проїзній частині розміткою 1.14.2 та інформаційними дорожніми знаками 5.35, 5.35.2 «Пішохідний перехід», ОСОБА_7 , у порушення п.п. 1.5, 2.3 «б», 12.1 18.1 Правил дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість автомобіля, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб надати дорогу пішоходу ОСОБА_12 , яка перебувала на пішохідному переході, та вчинив на неї наїзд, внаслідок чого вона отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла на місці.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 1.5, 2.3 «б», 12.1 18.1 Правил дорожнього руху України, знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної ДТП та її наслідками.

Здійснивши на нерегульованому пішохідному переході наїзд на пішохода ОСОБА_12 , тим самим поставивши її у безпорадний, небезпечний для життя стан, оскільки вона, отримавши тілесні ушкодження була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, маючи змогу надати допомогу даній особі, яку він поставив в небезпечний для життя стан, ОСОБА_7 завідомо залишив без допомоги потерпілу та покинув місце дорожньо-транспортної пригоди.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого через суворість шляхом визначення остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не в повній мірі враховано положення ст. 65,66 КК України та не застосовано ст. 75 КК України, оскільки судом зазначено про те, що він вину визнав повністю, щиро кається, частково відшкодував потерпілим заподіяну шкоду, наявність на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, відносно яких він сплачує аліменти та батьків похилого віку, один з яких має інвалідність, проте судом не враховано добровільне укладення угоди між обвинуваченим та потерпілою ОСОБА_9 про щомісячну грошову допомогу неповнолітньому потерпілому ОСОБА_13 в розмірі 2000 грн., яку він сумлінно виконує і вже перераховано на утримання дитини 34000 грн. Обвинувачений підкреслює, що при визначенні міри покарання законодавством не передбачено врахування думки потерпілих та сторони обвинувачення, оскільки саме така обставина зазначена судом при вирішенні питання про застосування ст. 75 КК України, тому просить врахувати, що своїм ставленням до вчиненого, допомогою, добровільним відшкодуванням шкоди та частковим відшкодуванням моральної шкоди, добровільним утриманням дитини загиблої він доводить, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства. Вважає суворим призначене додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на три роки, оскільки він займається роздрібною торгівлею і використовує автомобіль для роботи, а тому позбавлення права керування транспортним засобом позбавлять його засобів існування та утримання власних дітей та малолітнього потерпілого. Крім того, просить врахувати ту обставину, що 23 серпня 2019 року ще раз вибачився у потерпілих, досяг з потерпілими домовленості щодо відшкодування шкоди, уклавши договір розстрочки, за яким 23 серпня 2019 рокувідшкодував потерпілим 180 000 грн., решту суми зобов`язується сплачувати рівними частинами протягом трьох років, крім того, потерпілими висловлено письмові заяви про підтримання апеляційної скарги ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, потерпілу та представника потерпілих, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України, сторонами у апеляційному порядку не оскаржується та в силу вимог ч.2 ст. 394 КПК України не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції.

На думку колегії суддів, як основне, так і додаткове покарання обвинуваченому за ч.2 ст.286 КК України та покарання за ч.1 ст.135 КК України визначено з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, зокрема, і з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, обставин, які пом`якшують покарання, особи винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується,щиро розкаявся у вчиненому злочині, визнав себе винуватим, частково відшкодував заподіяну шкоду, має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, відносно яких здійснює аліментні виплати, та батьків похилого віку, один з яких має інвалідність.
З дотриманням вимог ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_7 визначено остаточне покарання шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого у виді 3-х років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений надав докази сплати грошових коштів на відшкодування заподіяної шкоди потерпілій ОСОБА_9 за договором розстрочки від 23.08.2019 року в розмірі 5000 грн. за вересень 2019 року, а також сплату грошових коштів в розмірі 2000 грн.за угодою між ним та потерпілою ОСОБА_9 про щомісячну грошову допомогу неповнолітньому потерпілому ОСОБА_13 .

Потерпіла ОСОБА_9 та представник потерпілих під час апеляційного розгляду, з урахуванням даних про особу обвинуваченого і його відношення до вчиненого,змінили власну позицію щодо призначення реального покарання та наполягали на зміну призначеного покарання на покарання, не пов`язане з позбавленням волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Позитивні дані про особу обвинуваченого, позиція потерпілих при апеляційному розгляді про необхідність звільнення обвинуваченого від відбування покарання, наявність пом`якшуючих покарання обставин, сімейний стан обвинуваченого, його відношення до скоєного, добровільне відшкодування шкоди, факт надання матеріальної допомоги неповнолітньому сину загиблого, на думку колегії суддів, дають підстави вважати, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах обов`язкового контролю за його поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації, у зв`язку з чим покарання підлягає пом`якшенню шляхом звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням.

Проте, доводи апеляційної скарги про несправедливість призначеного додаткового покарання у виді позбавлення ОСОБА_7 права керування транспортними засобами на 3 роки через його суворість, не заслуговують на увагу, оскільки обвинуваченим грубо порушені вимоги ПДР, і призначеннядодаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України, є доцільним і відповідає меті , визначеній у ст.50 КК України, зокрема, виправленню засудженого та запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

За таких обставин вирок суду у частині призначення основного покарання підлягає зміні шляхом його пом`якшення.

Інших підстав для зміни вироку колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 21 червня 2019 року щодо ОСОБА_7 у частині призначення покарання змінити.

Призначене ОСОБА_7 покарання ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135,ч.1 ст.70 КК України пом`якшити.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді трьох років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

У відповідності до вимог ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: