Дата документу 17.07.2019 Справа № 328/3200/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 328/3200/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/875/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула 17 липня 2019 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 17 січня 2019 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`янівка, Михайлівського району, Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 185 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини:

ОСОБА_7 приблизно о 12 годин 00 хвилин 13.07.2018 року маючи злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його знаходячись в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_3 шляхом вільного доступу, таємно з корисливих мотивів, викрав з під скатертини столу в прихожій кімнаті грошові кошти в сумі 10 доларів США, які належали ОСОБА_8 , номінальна вартість яких згідно довідки з Національного банку України «про офіційний курс грошової одиниці» станом на 13.07.2018 року складає 262 гривень 28 копійок, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 262 гривні 28 копійки.
Крім того встановлено, що ОСОБА_7 приблизно о 13 годин 00 хвилин 15.07.2018 року маючи злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його знаходячись в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_3 шляхом вільного доступу, таємно з корисливих мотивів, повторно викрав з під скатертини столу в прихожій кімнаті грошові кошти в сумі 100 доларів США які належали ОСОБА_8 , номінальна вартість яких згідно довідки з Національного банку України «про офіційний курс грошової одиниці» станом на 15.07.2018 складає 2622 гривень 80 копійок, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 2622 гривні 80 копійок.

Вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 17 січня 2019 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання

за ч.1 ст. 185 КК України у виді 2 місяців арешту,
за ч.2 ст.185 КК України покарання у вигляді 3 місяців арешту.
Відповідно ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 за сукупністю злочинів остаточне покарання у виді 3 місяців арешту.
Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з дня взяття ОСОБА_7 під варту.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, не погоджується з оскаржуваним вироком в частині призначення покарання, оскільки призначене судом покарання не відповідає ступені тяжкості злочину та особі засудженого.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про неналежне з`ясування з достатньою повнотою даних про нього, як особу засудженого.

Вказує, що він підтвердив усі ті обставини, які були встановлені досудовим слідством, пов`язаних із скоєним злочином, щиро розкаявся у скоєному ним злочині та дуже жалкує і винить себе в тому, що здійснив крадіжку. Потерпілі не мають до нього жодних претензій, він повністю все відшкодував. На теперішній час займається працевлаштуванням.

Просить вирок суду змінити, пом`якшити призначене покарання, застосувавши положення, застосувавши ст.ст. 75, 76 КК України, та звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік з покладанням обов`язків повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, зазначивши про визнання ним провини та наявності неофіційної роботи.
Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам апеляційної скарги, вказавши про неможливість застосування до обвинуваченого положень ст.ст. 75, 76 КК України, просив вирок суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого, правильність кваліфікації його дій за ч.1, ч.2 ст. 185 КК України відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтуються на зібраних і досліджених в судовому засіданні доказах, проти яких не заперечували учасники судового провадження та на підставі чого судовий розгляд було здійснено в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, а також вказані обставини не оспорюються і в поданій апеляційній скарзі, тому перегляду в апеляційному порядку не підлягають.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стосовно вимог апеляційної скарги щодо пом`якшення призначеного покарання судова колегія виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

При обранні розміру покарання суд першої інстанції, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував обставин, з якими закон пов`язує призначення покарання у їх сукупності, а саме: ступінь і характер громадської небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості.
При цьому, відповідно до ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди, а обставин, що обтяжують покарання відповідно до положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Судом першої інстанції в повній мірі дослідженні усі докази в достатньому об`ємі, які характеризують обвинуваченого, його ставлення до скоєного та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаному.

Суд першої інстанції також взяв до уваги особистість ОСОБА_7 , який хоча раніше і не судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, проте враховані і інші обставини, з якими закон пов`язує вирішення питання щодо призначення покарання.
З урахуванням сукупності певних обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства.

На користь прийнятого рішення свідчать і висновки досудової доповіді відносно ОСОБА_7 , згідно яких ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як дуже високий. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також дуже високу ймовірність вчинення повторного правопорушення (за статичними даними), орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства. На думку органу пробації застосування соціально - виховного заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції (а.п. 29-30).

Наявність обставин щодо попереднього притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за аналогічні корисливі злочини у сукупності із кількістю епізодів злочинної діяльності, які вчиненні в короткий проміжок часу, на думку судової колегії, засвідчує системний характер протиправної поведінки Колесника, а також беручи до уваги відомості відносно особистості останнього, який суспільно-корисною працею не займається, відбував покарання реально, але відповідних висновків для себе не зробив, давали суду підстави для призначення покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства.

Додатково слід зазначити, що суд першої інстанції, призначаючи покарання за сукупністю злочинів, обрав згідно ч.1 ст. 70 КК України менш обтяжливий принцип складання покарання за сукупністю злочинів, а саме у вигляді поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Крім цього, з приводу заявленої апеляційної вимоги щодо пом`якшення покарання з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням або обмеженням волі і з застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, за змістом положень ст. 75 КК України суд, за певних обставин, може звільнити особу від відбування покарання з випробуванням у разі призначення покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Разом з тим, застосування положень ст. 75 КК України відносно призначеного ОСОБА_7 виду покарання - арешту не передбачено, що вказує на необґрунтованість апеляційних вимог обвинуваченого.

Стосовно обставин, на які посилається апелянт, як на підстави для пом`якшення призначеного покарання, то вони вже були належним чином враховані судом першої інстанції під час призначення покарання у найменш суворому виді покарання з альтернативних та у мінімальній межі, визначеної санкцією більш тяжкого інкримінованого ОСОБА_7 злочину за ч.2 ст. 185 КК України.

Аргументи апелянта щодо відсутності претензій потерпілої сторони та повне відшкодування шкоди на переконання колегія суддів не здатні спростувати висновок суду щодо призначеного покарання ОСОБА_7 .

Доводи обвинуваченого щодо працевлаштування, з урахування відсутності будь-яких відомостей щодо працевлаштованості чи зайнятості у суспільно-корисній праці, є сумнівними.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_7 є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, апеляційний суд не знаходить правових підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.ст. 75, 76 КК України та пом`якшення призначеного покарання з мотивів, які наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого, оскільки судом призначене покарання є правомірним, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 17 січня 2019 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4