УХВАЛА
Іменем України

29 жовтня 2019 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно поданого в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000049 від 20.02.2019 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира із клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене у ході проведення огляду 25.10.2019, ділянки місцевості розташованої біля воріт будинку АДРЕСА_1 , а також огляду самого домоволодіння за вищевказаною адресою: мобільний телефон «Ксіомі Редмі» НОМЕР_1 ; сім картка мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_2 ; паперовий згорток в середині якого речовина рослинного походження зеленого кольору; тканинний мішок невеликих розмірів в середині якого знаходилася полімерна коробка жовтого кольору в якій знаходився металевий наперсток для куріння.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вказав, що вилучені речі можуть зберігати відомості, які мають значення для досудового розслідування, могли бути набутими злочинним шляхом, а також використовуватися як знаряддя та засоби вчинення кримінального правопорушення, а тому являються речовими доказами у кримінальному провадженні

Слідчий суддя, вислухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання дійшов висновку про необхідність повернення клопотання слідчому для усунення недоліків з наступних підстав.

Згідно з ст.ст.131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мета відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

Так, всупереч вказаних вимог до клопотання про арешт майна слідчим не долучено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, та/або не зазначено конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження особою таким майном. Тобто, взагалі не зазначає особу володільця майна.

Водночас, клопотання не містить контактні дані власника (володільця) майна (номеру телефону, адреси електронної пошти), у зв`язку з чим, останнього неможливо викликати в судове засідання для розгляду клопотання у визначений ч.1 ст.172 КПК України строк, а також вчинити дії передбачені ч.7 ст. 173 КПК України щодо вручення (надсилання) копії ухвали за наслідками розгляду клопотання.

Крім того, в клопотанні слідчий вказує, що особистий огляд було проведено в присутності ОСОБА_5 , який добровільно надав майно для вилучення, хоча в протоколі огляду місця події від 25.10.2019 вказано, що огляд проводився за участю власника приміщення ОСОБА_6 та повідомлення про підозру теж було вручено ОСОБА_6 .

Отже, вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості дослідити докази, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання повідомити володільця майна та прийняти рішення по клопотанню.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання про арешт майна слідчому для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 98,99,132,171-173КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - повернути для усунення недоліків.

Встановити строк для усунення зазначених недоліків 72 години з моменту отримання копії ухвали.

Після усунення недоліків сторона кримінального провадження не позбавлена права повторно звернутися із даним клопотанням до суду в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1