УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2019 року

м. Київ
справа № 397/861/16-к

провадження № 51-2283ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 , на вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2018 року та вирок Кропивницького апеляційного суду від 06 лютого 2019 року,
встановив:
За вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано покарання за попереднім вироком (Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 червня 2016 року) і остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки, із покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК. На підставі ч. 3 ст. 72 КК вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2018 року щодо ОСОБА_5 виконувати самостійно.

Вказаним вироком також засуджено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 питання про оскарження судових рішень щодо яких в цій касаційній скарзі не порушується.
Кропивницький апеляційний суд 06 лютого 2019 року скасував вирок районного суду і постановив новий, яким призначив ОСОБА_5 покарання за ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч. 4 ст. 70, 72 КК засукупністю злочинів, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано покарання за попереднім вироком Кропивницького апеляційного суду від 20 листопада 2018 року і остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців та штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, кожне з яких виконувати самостійно. На підставі ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII зараховано ОСОБА_5 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 13 грудня 2018 року по 06 лютого 2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок місцевого суду залишено без змін.
Не погоджуючись з постановленими щодо ОСОБА_5 судовими рішеннями, захисник ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Верховний Суд ухвалою від 10 травня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишив без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК і надав строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також захиснику було роз`яснено, що в разі, якщо він не усуне недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, скарга буде повернута.
На виконання ухвали Верховного Суду захисник повторно звернувся з касаційною скаргою, однак не усунув недоліків указаних в ухвалі касаційного суду від 10 травня 2019 року та знову не дотримався вимог ст. 427 КПК.
Так, Верховний Суд повторно зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Однак, у повторно поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 обмежився загальними фразами, так і не зазначив порушень, допущених апеляційним судом, які слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку апеляційного суду відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК і з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 420 цього Кодексу.

При цьому доводи повторно поданої захисником касаційної скарги знову зводяться до його посилань на неповноту судового розгляду, незгоду з наданою судами оцінкою доказам та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що не є предметом перевірки суду касаційної інстанції
Крім того, порушуючи питання про скасування вироку апеляційного суду захисник у своїй касаційній скарзі посилається на порушення судом апеляційної інстанції вимог ст. 419 КПК, тоді як ст. 419 КПК визначає вимоги до ухвали суду апеляційної інстанції, а як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, за наслідками апеляційного розгляду кримінального провадження апеляційним судом був ухвалений вирок апеляційного суду.
Верховний Суд повторно зауважує, що відсутність у касаційній скарзі обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Повернути касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 , на вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2018 року та вирок Кропивницького апеляційного суду від 06 лютого 2019 року разом з усіма доданими до цієї скарги матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3