Номер провадження: 11-сс/813/1580/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9
перекладача ОСОБА_10

слідчого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, від 06.09.2019 року, якою було продовжено строк тримання під вартою, без зазначення розміру застави, ОСОБА_9 , підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.27, ч.4 ст.187, ч.3 ст.27 п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні №0000580, внесеному до ЄРДР 22.05.2019 року,-
встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси , від 06.09.2019 року, було задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_12 та продовжено строк тримання під вартою, без зазначення розміру застави, ОСОБА_9 , підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.27, ч.4 ст.187, ч.3 ст.27 п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні №0000580, внесеному до ЄРДР 22.05.2019 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, та посилається на такі обставини:

- зміст підозри відносно ОСОБА_9 не підтверджено достатніми та належними доказами у провадженні та ґрунтується на припущеннях органу досудового слідства, а заява ОСОБА_9 про зізнання у скоєні злочинів одержана незаконним шляхом, а саме при застосовані незаконних методів фізичного та морального впливу;
- ухвала слідчого судді не містить жодного детального обґрунтування ризиків, визначених ст. 177 КПК України та не проаналізована їх наявність;

- слідчим суддею не було розглянуто можливість, щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу для виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Посилаючись на вказані доводи, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, від 06.09.2019 року, і постановити нову ухвалу, якою в задоволені заявленого слідчим клопотання відмовити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Позиції учасників судового розгляду.

В судовому засіданні апеляційного суду захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та

підозрюваний ОСОБА_9 наполягали на вимогах апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив апеляційний

суд залишити оскаржену ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається слідчим суддею згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. При цьому, слідчий суддя, суд зобов`язаний з`ясувати обставини, які свідчать про те, що: заявлений ризик не зменшився або з явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою: наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч.1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку апеляційного суду вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, його висновки про необхідність продовження відносно підозрюваного ОСОБА_9 строку тримання під вартою, є обґрунтованими, зважаючи на таке.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя послався на обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним умисних тяжких злочинів.

З клопотання слідчого вбачається, що ОСОБА_9 , підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.27, ч.4 ст.187, ч.3 ст.27 п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України, за кваліфікуючими ознаками: організація розбою, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та організація умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, за таких обставин.

ОСОБА_9 , з метою особистого незаконного збагачення, будучи обізнаним про матеріальний достаток колишнього мера м. Тирасполь невизнаної Придністровської Молдавської Республіки ОСОБА_13 , який переїхав на постійне місце проживання до с. Нова Дофінівка Лиманського району Одеської області, розробив злочинний план здійснення розбійного нападу на останнього, та, будучи організатором вчинення злочину, з метою його реалізації підшукав співучасників ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , між якими завчасно розподілив ролі виконавців для виконання злочинного плану.

З метою реалізації злочинного плану в середині травня 2019 року, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 прибули до м. Одеси з невизнаної Придністровської Молдавської Республіки, та перебуваючи у ТРЦ «Сіті-Центр Котовський» біля фітнес-клубу «Спорт-Лайф», ОСОБА_9 з метою повного візуального ознайомлення показав ОСОБА_14 та ОСОБА_15 потерпілого ОСОБА_16 , який займався спортом у зазначеному фітнес-клубі.

В подальшому, 21.05.2019 року, приблизно о 16.30 годині, діючи за раніше розробленим ОСОБА_9 злочинним планом, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та невстановлена особа на ім`я ОСОБА_17 , прибули до будинку АДРЕСА_1 , проникли у зазначений будинок та, застосовуючи насилля, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, повалили його на підлогу та з використанням липкої стрічки-скотча зв`язали йому кисті рук, подолавши супротив ОСОБА_13 . Далі ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та невстановлена особа на ім`я ОСОБА_17 , продовжуючи завдавати тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_13 , почали вимагати видати їм всі наявні грошові кошти та цінності, які були у нього, на що останній категорично відмовився.

Не зумівши отримати згоду потерпілого ОСОБА_13 на видачу наявних у нього грошових коштів та цінностей, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та невстановлена особа на ім`я ОСОБА_17 , продовжуючи завдавати йому удари кулаками та руками в різні частини тіла, силоміць посадили його до багажного відділення належного потерпілому автомобіля «Інфініті QX 56», д/н невизнаної Придністровської Молдавської Республіки НОМЕР_1 .

Незаконно заволодівши даним транспортним засобом, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та невстановлена особа на ім`я ОСОБА_17 приїхали до нежилої кам`яної споруди, розташованої на приватній території по АДРЕСА_2 , витягли ОСОБА_13 із багажника зазначеного автомобіля на вулицю, де продовжили завдавати тілесні ушкодження, небезпечні для життя та здоров`я потерпілого, вимагаючи видати грошові кошти на цінності.

В результаті отриманих від ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та невстановленої особи на ім`я ОСОБА_17 , ОСОБА_13 помер на місці події.

За загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series А, № 182, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою

Слідчий суддя, а також апеляційний суд, незалежні у своїй діяльності, суб`єктивно оцінюють наявність достатніх умов та обґрунтованих належних доказів, що особа ймовірно могла вчинити інкримінований їй злочин.

Враховуючи вимоги п.1 ч. 1 ст. 194 КПК України, які узгоджуються з наведеними рішеннями ЄСПЛ, слідчий суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_9 , належність та допустимість наданих стороною обвинувачення доказів, на які вказує захисник в апеляційній скарзі, виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах, доданих до клопотання, дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри, тобто про його можливу причетність до вчинення злочинів за викладених у клопотанні обставин.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника, щодо обґрунтованості підозри, порушення презумпції невинуватості, є безпідставними.

Слідчий суддя також дав належну оцінку ризикам, зазначеним слідчим в клопотанні і дійшов правильних висновків, обґрунтувавши їх в своєму рішенні про те, що вони не зменшились.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_9 є громадянином Республіки Молдови, не працевлаштований, зареєстрований в Республіці Молдові, на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину.

Вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків на території України та, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин.

Також слід зазначити, що відсутність, на теперішній час, фактів втечі підозрюваного, жодним чином не свідчить про неможливість вчинення ним цих дій в подальшому.

При цьому, твердження сторони захисту про міцність соціальних зав`язків підозрюваного, а також те, що підозрюваний раніше не судимий, перебуває у шлюбі, має доньку, утримує матір похилого віку, яка страждає на ракове захворювання тяжкої стадії, навчається на 2 курсі духовної семінарії в м. Одесі, має постійне місце проживання в м. Одеса, не дають достатніх підстав вважати, що зазначені соціальні фактори можуть мати стримуючу дію та не спростовує необхідність продовження строку тримання під вартою.

Окрім цього, надана під час апеляційного розгляду характеристики з духовної семінарії в м. Одесі, яка характеризує особу підозрюваного з позитивної сторони є неспівмірною з обставинами за яких ймовірно були вчиненні злочини, з огляду на їх тяжкість та ступінь суспільної небезпеки, специфіку їх вчинення та наслідку у вигляді смерті людини.

До того ж, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_9 офіційного не працевлаштуваний, відсутні відомостей про джерела його існування, а також підозру у вчиненні особливо тяжких злочинів з корисливих спонукань, що свідчить про можливість подальшого продовження вчинення інших злочинів останнім.

Апеляцій суд, звертає увагу, що в кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, на думку апеляційного суду, в цьому випадку суспільний інтерес перебування підозрюваного під вартою, переважає особистий інтерес підозрюваного.

Також у кримінальному провадженні існує ризик того, що перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_9 матиме можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки підозрюваний отримав копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи поданого клопотання, в яких містяться протоколи допиту свідків, де зазначено анкетні та контактні дані таких осіб, тому даний факт є підставою розумної підозри того, що вразі не продовження підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, він зможе незаконно впливати на свідків в рамках даного кримінального провадження.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді стосовно існування ризику у вигляді можливого незаконного впливу на потерпілу та свідків.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо того, що відносно ОСОБА_9 застосовувались заборонені методи ведення досудового розслідування, фізичний та психологічний тиск, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки зазначені відомості наразі перевіряються. При цьому апеляційний суд вважає, що початок досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000643, внесеному до ЄРДР 22.08.2019 року щодо можливого скоєння працівниками поліції злочину не свідчить про доведеність цього факту та не є підставою для скасування оскарженої ухвали.

До того ж, обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість продовження строку тримання під вартою підозрюваного, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні тяжкого злочину, апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного , оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам.
Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для скасування оскарженого судового рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Аналізуючи вищевикладені обставин в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись статями 176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд ,-

постановив:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, від 06.09.2019 року, якою було продовжено строк тримання під вартою, без зазначення розміру застави, ОСОБА_9 , підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.27, ч.4 ст.187, ч.3 ст.27 п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні №0000580, внесеному до ЄРДР 22.05.2019 року, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4