УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:757/72925/17-к

Провадження №: 1-кс/755/6167/19

"09" вересня 2019 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000389 від 21 грудня 2016 року (судове провадження № 757/72925/17-к), встановив :

у кримінальному провадженні унесеному до ЄРДР за № 0000389 від 21.12.2016 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України (у редакції від 21.02.2014 року), ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 366 (у редакції від 18.04.2013 року), ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 383 (у редакції від 13.04.2012 року), ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 384 (у редакції від 16.05.2013 року), ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України (у редакції від 21.02.2014 року), ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 383 (у редакції від 13.04.2012 року), ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 383 (у редакції від 13.04.2012 року), ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 384 (у редакції від 16.05.2013 року), ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 384 (у редакції від 16.05.2013 року), ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , кожного окремо, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України (у редакції від 21.02.2014 року), ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 384 (у редакції від 16.05.2013 року) автоматизованою системою документообігу даного місцевого суду «Д-3» було утворено склад суду для його розгляду регламентований ч. 1 ст. 31 КПК України - суддею одноособово у складі судді ОСОБА_4 .

У підготовчому судовому засіданні 22.08.2019 прокурором ОСОБА_3 , у порядку ст. 80 КПК України, було заявлено відвід головуючому судді ОСОБА_4 на підставі п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, у зв`язку з наявністю обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, та її допиту у якості свідка в провадженні, з якого було виділено, власне, дане кримінальне провадження, що надійшло на розгляд наведеному судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, з огляду на, що дану заява про відвід було передано автоматизованою системою документообігу даного місцевого суду для розгляду судді ОСОБА_1 .

У судове засідання учасники та суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 будучи повідомленими про цей судовий розгляд, згідно вимог ст. 135 КПК України, не прибули, а суддя бажання приймати участь в судовому розгляді та надавати певні пояснення не виразила.

Вивчивши заяву заявника про відвід, дослідивши матеріали провадження, з урахуванням того, що суддя, який розглядає відвід (самовідвід) слідчому судді, не здійснює повноважень судді (слідчого судді) у кримінальному провадженні (судовому провадженні), а лише перевіряє наявність підстав, що виключають участь судді у кримінальному провадженні, здійснивши саме такого роду перевірку надходжу наступних висновків.

Згідно положень ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, а саме: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п.97).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Тобто, наведене указує на те, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

При цьому, безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

У цій ситуації, із предмета та меж судового розгляду провадження, у якому заявлено відвід, у ракурсі доданих до заяви про відвід доказів, простежується доречність відводу указаного судді.

Так, з наявних матеріалів установлено, що відповідно до вимог ст. 217 КПК України кримінальне провадження унесене до ЄРДР за № 0000389 виділено 21.12.2016 в окреме провадження із кримінального провадження № 0000020 від 05.02.2014 року, що розслідується слідчими Управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 364, ч.ч. 1-3 ст. 365, ч.ч. 1, 2 ст. 366, ч. 1-3 ст. 371, ч. 2 ст. 372, ч. 1, 2 ст. 375, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384, ч. 2 ст. 121 КК України.

Разом з тим, під час досудового розслідування у рамках кримінального провадження №0000020 від 05.02.2014 року суддю ОСОБА_4 , як і ряд інших суддів Дніпровського районного суду м. Києва, було допитано у якості свідків, з різних питань, в тому числі з питань законності дій суддів суду щодо обрання запобіжних заходів учасникам акцій протесту, яких було затримано і доставлено в той час до районних управлінь міліції, оскільки в період січня - лютого 2014 року суддями Дніпровського районного суду м. Києва були прийняті рішення про обрання запобіжних заходів щодо учасників акцій протесту на майдані Незалежності в м. Києві.

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Відповідно до п. 26 рішення Європейського суду з прав людини «ДеКуббер проти Бельгії» (Заява № 9186/80) від 26 жовтня 1984 р., «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться», тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений.

На необхідність заміни судді з метою усунення у стороннього спостерігача сумнівів у неупередженості судді указує і Верховний суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 10.01.2018 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/ 71498441), зазначаючи, що це сприятиме зміцненню та підтримці довіри суспільства до судової влади, та Апеляційний суд м. Києва у справах № 760/298/18, № 760/12238/17, № 757/70924/17-к, № 761/12479/17, указуючи, що це дасть змогу забезпечити усунення у стороннього спостерігача сумнівів у неупередженості суддів, а також, сприятиме підтримці до зростання довіри представників юридичної професії і сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів.

Ця думка ураховується судом з огляду на норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з метою однакового застосування всіма судами загальної юрисдикції кримінального процесуального законодавства та уникнення його неоднозначного тлумачення.

Як наслідок, ураховуючи факт допиту у якості свідка судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000020 від 05.02.2014 року, з якого були виділені в окреме провадження матеріали за № 0000389 від 21 грудня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , з метою усунення у стороннього спостерігача сумнівів у неупередженості указаного судді та задля сприяння підтримки до зростання довіри суспільства, представників юридичної професії і сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів, тобто в цілому до судової влади, суддя вважає за необхідне, задовольнити заявлений відвід, з цієї передумови.

Така дія забезпечить та сприятиме зміцненню та підтримці довіри суспільства до судової влади, та гарантуванню права на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом.

Щодо решти підстав наведених у заяві про відвід судді прокурором, то слід відмітити, що із предмета та меж судового розгляду провадження, у якому заявлено відвід, у ракурсі доданих до заяви про відвід доказів, не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість судді ОСОБА_4 щодо учасників провадження або обставин цієї справи, чи її необ`єктивність при її розгляді з мотивів так званої «суддівської солідарності», оскільки будь-яких належних доказів, підтверджуючих наявність вказаних обставин прокурором не надано.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 75, 76, 80, 81, 369-372, 376 КПК України суддя постановив :

заяву задовольнити.

Відвести суддю Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000389 від 21 грудня 2016 року (судове провадження № 757/72925/17-к) за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України (у редакції від 21.02.2014 року), ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 366 (у редакції від 18.04.2013 року), ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 383 (у редакції від 13.04.2012 року), ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 384 (у редакції від 16.05.2013 року), ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України (у редакції від 21.02.2014 року), ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 383 (у редакції від 13.04.2012року), ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 383 (у редакції від 13.04.2012 року), ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 384 (у редакції від 16.05.2013 року), ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 384 (у редакції від 16.05.2013 року), ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України (у редакції від 21.02.2014 року), ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 384 (у редакції від 16.05.2013 року).

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 08:00 год. 13.09.2019.

С у д д я : ОСОБА_1