Справа № 635/4065/19
Провадження № 1-в/635/442/2019
УХВАЛА

11 липня 2019 року Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рубіжне Луганської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2013 року народження, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-26 липня 2011 року Рубіжанським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців; ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 21 серпня 2018 року визначено строк фактично невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 09 лютого 2012 року - 6 місяців 15 днів за ч. 2 ст. 121 КК України,

засудженого вироком Рубіжанського районного суду Луганської області від 03 жовтня 2018 року за ч.1 ст.185 КК України із застосуванням ч. 1 ст.71 КК України до 1 рік 1 місяць позбавлення волі,

про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання у відповідності до ч.5 ст.72 КК України, -

в с т а н о в и в:

До Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому засуджений просить зарахувати в строк відбування покарання строк перебування в слідчому ізоляторі з 03.10.2018 по 04.11.2018, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч.5 ст.72 КК України.

В судове засіданні прокурор Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_4 не з`явився. До канцелярії суду від останнього надійшла заява, в якій прокурор вказав, що заперечує проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_3 та просить відмовити в його задоволенні, а також виклав прохання розглядати справу у його відсутність.

Засуджений ОСОБА_3 надав до суду заяву про розгляд даної справи у його відсутність.

Представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд без його участі заяви ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання у відповідності до ч.5 ст.72 КК України.

Суд, дослідивши надані суду матеріали та особисту справу засудженого встановив наступне.

Згідно вимог частини п`ятої статті 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VIII визначено, що цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом (24.12.2015) набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Закон України від 26.11.2015 № 838-VIII поліпшує становище особи, а тому частини п`ятої статті 72 КК України в редакції цього Закону має зворотню дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання, згідно частини першої статті 5 КК України.

За положеннями частини першої статті 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно абз.4 частини п`ятої статті 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII у строк попереднього ув`язнення включається строк : а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі в судовому розгляді кримінального провадження.

Таким чином, строк попереднього ув`язнення, виходячи із аналізу положень частини п`ятої статті 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII та Закону України «Про попереднє ув`язнення», складає період з визначеної у вироку дати затримання особи до набрання вироком законної сили.

При цьому, згідно частин першої та другої статті 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. За положеннями частини четвертої статті 532 КПК України судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

21 червня 2017 року набрав чинності Закон України №2046-VIII, відповідно до якого частин п`ята статті 72 КК України викладена в наступній редакції: «попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Разом з тим, Великою палатою Верховного Суду у постанові від 29 серпня 2018 року надано правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), відповідно до п. 106 якого, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. У такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Відповідно до частини п`ятої та шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.

Відтак, як вбачається з матеріалів справи засудженого ОСОБА_3 , останній був засуджений вироком Рубіжанського районного суду Луганської області від 26 липня 2011 року за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

На підставі ухвали Рубіжанського міського суду Луганської області від 21 серпня 2018 року ОСОБА_3 визначено строк фактично невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 09 лютого 2012 року - 6 місяців 15 днів за ч. 2 ст. 121 КК України.

Далі, ОСОБА_3 засуджений вироком Рубіжанського районного суду Луганської області від 03 жовтня 2018 року за ч.1 ст.185 КК України із застосуванням ч. 1 ст.71 КК України до 1 рік 1 місяць позбавлення волі. Запобіжний захід, обраний стосовно ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту - змінено на тримання під вартою, взявши засудженого під варту в залі суду. Даний вирок набрав законну силу 05 листопада 2018 року.

На виконання приведеного вироку, 03 жовтня 2018 року засуджений ОСОБА_3 був затриманий, про що в матеріалах особової справи свідчить протокол затримання.

Згідно змісту приведеного вище вироку, злочин за який ОСОБА_3 засуджений, вчинено 02 травня 2018 року. Разом з тим, з огляду на правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України викладений Великою палатою Верховного Суду у постанові від 29 серпня 2018 року, зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання за ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, здійснюється у разі якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно).

Отже, до засудженого ОСОБА_3 не передбачено застосування норм ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року Закону № 838-VIII щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, в задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання у відповідності до ч.5 ст.72 КК України відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а ОСОБА_3 в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1