У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 серпня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 липня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого Вознесенського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області від 11.06.2019р. про закриття кримінального провадження №0002039 від 24.10.2018р.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі скаржник просить ухвалу слідчого судді скасувати. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити її скаргу на постанову слідчого Вознесенського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_7 від 11.06.2019р. про закриття кримінального провадження № №0002039 від 24.10.2018р

Короткий зміст ухвали слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 липня 2019 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого Вознесенського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області від 11.06.2019р. про закриття кримінального провадження №0002039 від 24.10.2018р.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги, скаржниця зазначає, що в своїй скарзі на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 11.06.2019р. вона наголошувала на те, що оскаржувана постанова винесена без додержання положень ст. 110 КПК України. При цьому вважає, що поза увагою слідчого судді залишилось те, що оскаржувана постанова слідчого ґрунтується в основному лише на підставах одних пояснень (а не допиту) ОСОБА_8 особи на яку вказувала скаржниця, як таку, що скоїла злочин, і свідчення якої є її позицією захисту.

На думку скаржниці, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, слідчим в постанові зроблений передчасний висновок, що в ході проведення досудового розслідування складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, встановлено не було, оскільки, він встановлений ним лише на підставі недопустимих доказів пояснень ОСОБА_8 , а також на неінформативних, неповних показань ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Посилаючись на безліч порушень допущених слідчим, вважає, що досудове розслідування кримінального провадження№0002039 від 24.10.2018р. було проведено неефективно, однобічно та неповно.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області 22.07.2019 року надійшла скарга ОСОБА_5 , в якій вона просить скасувати постанову слідчого Вознесенського відділу поліції ГУ НП України в Миколаївській області від 11.06.2019 року про закриття кримінального провадження №0002039 від 24.10.2018 року за її заявою про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України.

В обґрунтування поданої слідчому судді скарги ОСОБА_5 зазначала, що копію вказаної постанови вона отримала 12.07.2019 року і вважає, що її винесено без дотримання вимог ст.ст. 91, 110 КПК України, без проведення всіх необхідних слідчих дій, а саме: ОСОБА_8 не допитувалась як свідок, а від неї були відібрані лише пояснення і ці пояснення не перепровірялися на предмет з`ясування їх достовірності; не надано правової оцінки свідченням допитаних адвокатом ОСОБА_11 осіб ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , взагалі не допитані свідки (медичні працівники) ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

Вказуючи на однобічність досудового розслідування, та посилаючись на вимоги ст. 303 КПК України, ОСОБА_5 просила постанову слідчого скасувати.

Посилаючись на наявні в матеріалах кримінального провадження документи та встановлені слідчим під час проведення досудового розслідування фактичні обставини, слідчий суддя зазначив, що зібраними доказами органом досудового розслідування підтверджено законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження від 11.06.2019 року та вірно встановлено, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 існує цивільно-правовий спір, за такого в діях ОСОБА_8 відсутній склад злочину, передбаченого ч.1ст. 190 КК України . З врахуванням наведених обставин, слідчим суддею відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження №0002039

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законного та неупередженого рішення.
Згідно ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звертається з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Слідчий суддя зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. В разі, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить ця постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважає, що вчинено кримінальне правопорушення та доводи слідчого на їх спростування.
Вказані вимоги закону при прийнятті слідчим рішення про закриття кримінального провадження були дотримані в повному обсязі, а слідчим суддею було враховано доводи, викладені в скарзі ОСОБА_5 .

Розглядаючи скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого від 11 червня 2019 року про закриття кримінального провадження №0002039 від 24.10.2018р., слідчий суддя додержався передбаченого ст.306 КПК України порядку розгляду скарг даної категорії й у відповідності з вимогами ст.ст.307,372 КПК України постановив вмотивоване рішення, висновки якого відповідають фактичним обставинам та спростовують доводи скаржника про незаконність постанови про закриття кримінального провадження.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, розглядаючи скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні цієї скарги, слідчий суддя дійшов висновку про те, що слідчий при винесенні постанови про закриття кримінального провадження обґрунтовано поклав в її основу обставини, які свідчать про те, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 існує цивільно-правовий спір, який має вирішуватися в судовому порядку в порядку цивільного судочинства.

Такі висновки слідчого судді, на думку колегії суддів, є належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що 20.04.2018 року до Вознесенського відділу поліції надійшла заява ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_8 через похилий вік свекрухи ОСОБА_19 з метою схилення останньої до складання заповіту на її користь запропонувала у вересні 2002 року ОСОБА_19 проживати разом з нею (до цього часу ОСОБА_19 проживала у дочки ОСОБА_5 ), в цей період 25.10.2002 року ОСОБА_19 був складений заповіт, яким вона належне їй нерухоме майно земельну ділянку площею 9,11 га заповіла ОСОБА_8 , яка після її смерті у 2006 році, на думку заявника, шляхом незаконного отримання дублікату Державного акту на право приватної власності на ім`я спадкодавця, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Дані відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002039 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.190 КК України в редакції КК України 2001 року заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживанням довірою.

Враховуючи викладене, попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, слідчий суддя вірно зазначив, що юридичне значення мають лише ті обставини (події, дії), які мали місце у 2002 році до дати складання заповіту 25.10.2002 року включно.

Постановою слідчого Вознесенського відділу поліції ГУ НП України в Миколаївській області від 11.06.2019 року було закрито кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, оскільки, між заінтересованими особами: потерпілою ОСОБА_5 та особою на яку вона вказує, як таку, що скоїла злочин ОСОБА_8 існує цивільно-правовий спір, який має вирішуватися в судовому порядку. Даний висновок слідчого узгоджується з тим, що в провадженні суду є цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_8 (справа №473/262/18) про визнання заповіту недійсним.

З кримінального провадження і постанови про закриття кримінального провадження також слідує, що слідчий дотримався вимог закону, дослідив обставини кримінального провадження, належним чином оцінив зібрані докази, а саме, були задоволені, всі клопотання адвоката ОСОБА_5 ОСОБА_11 , клопотання про допит у якості свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 на досудовому розслідуванні не заявлялося, досліджено та перевірено всі обставини кримінального провадження, під час досудового розслідування не було здобуто належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_8 діяла з прямим умислом і з корисливих мотивів на заволодіння майном, а саме земельною ділянкою злочинним шляхом.

При цьому, інших осіб, які б могли підтвердити чи спростувати вищевказані обставини, в процесі слідства встановлено не було. Таким чином, слідством не було здобуто доказів причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Слідчий суддя також вірно вказав, що обставини отримання дублікату Державного акту на право приватної власності на землю на ім`я спадкодавця є важливим для оскарження спадкування за заповітом в межах цивільно-правових відносин, однак не має жодного значення в межах кримінального провадження щодо шахрайства, також це стосується свідчень вказаних потерпілою свідків сусідів, медичних працівників про стан здоров`я ОСОБА_19 , оскільки в момент складання заповіту заволодіння майном не відбувалося, ОСОБА_19 залишалася власником майна до своєї смерті.

За таких обставин, на думку колегії суддів, висновки слідчого про відсутність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, є цілком вмотивованими та обґрунтованими, а тому доводи апелянта щодо необґрунтованості оскаржуваного судового рішення, однобічності, неповноти досудового розслідування, ненадання слідчим суддею належної оцінки зібраним доказам та встановленим обставинам, є безпідставними.

Враховуючи наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 , як і для скасування ухвали слідчого судді

Керуючись ст.ст. 303, 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 липня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого Вознесенського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області від 11.06.2019р. про закриття кримінального провадження №0002039 від 24.10.2018р. - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді