КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 жовтня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

законного

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 23.05.2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 55 КК України ОСОБА_7 позбавлено права строком на 3 роки займати посади в органах внутрішніх справ НП України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 20.12.2018 р. біля 17.40 хв., працюючи поліцейським відділення № 2 взводу № 1 роти № 2 батальйону конвойної служби Головного управління Національної поліції у м. Києві, тобто будучи відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», працівником правоохоронного органу, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився у сквері «Героїв Севастополя», розташованого біля ліцею «Престиж», що по вул. Героїв Севастополя, 42 «а» в м. Києві.
Обвинувачений ОСОБА_7 після розпиття спиртних напоїв по вищевказаному місцю, направився в сторону будинку № 83 «б» по вул. В.Гавела в м. Києві.
В момент, коли йому назустріч проходила малолітня ОСОБА_9 , 2006 р.н., у обвинуваченого ОСОБА_7 виник злочинний умисел на заволодіння її майном шляхом вчинення розбійного нападу.
Діючи умисно та із корисливих спонукань, обвинувачений ОСОБА_7 зупинив малолітню ОСОБА_9 , шляхом утримання рукою за наспинну сумку (рюкзак) потерпілої.
Погрожуючи застосувати насильство небезпечне для життя та здоров`я особи, обвинувачений шляхом демонстрації ножа, висловив вимогу потерпілій передати йому належний їй мобільний телефон.
Коли він отримав відмову у передачі майна, обвинувачений ОСОБА_7 застосував до останньої фізичне насильство, а саме штовхнув її, внаслідок чого остання впала на землю.
Після чого, обвинувачений ОСОБА_7 утримуючи ОСОБА_9 рукою, повторно висловив вимогу передачі йому її мобільного телефону, погрожуючи застосувати насильство, небезпечне для життя та здоров`я особи, шляхом демонстрації ножа та притиснення його до обличчя потерпілої.
Усвідомлюючи загрозу для власного життя та здоров`я, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 передала ОСОБА_7 майно, а саме мобільний телефон «Meizu M6», моделі «М711Н», ІМЕІ: НОМЕР_1 та ІМЕІ : НОМЕР_2 , вартістю 1816,67 грн., чохол прозорого кольору, вартістю 50 грн.,картку пам`яті micrо SD марки «Verico», об`ємом пам`яті 8gb, вартістю 95 грн., картку мобільного оператора зв`язку ПрАТ «Киїстар» НОМЕР_3 , яка майнової цінності не представляє.
Заволодівши вказаним майном, після вчинення розбійного нападу, обвинувачений ОСОБА_7 залишив місце вчинення злочину, але невдовзі був затриманий сторонніми громадянами.
Своїми злочинними діями обвинувачений ОСОБА_7 спричинив батькові потерпілої ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1961,67 гривень.

Захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, ОСОБА_8 посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Зокрема зазначає, що суд не повною мірою врахував визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину та особу винного. Також вказує на ставлення ОСОБА_7 до скоєного.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, його наслідків для неповнолітньої потерпілої та конкретних обставин його вчинення, наявності обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а також позиції законного представника потерпілої, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства і про необхідність призначення йому покарання до реального відбування із призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права займати посади в органах внутрішніх справ НП України.

Разом з тим, з урахуванням даних, що характеризують особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, позитивно характеризується, одружений, має на утриманні малолітню доньку, наявності обставини, що пом`якшує покарання щирого каяття у вчинені злочину, суд першої інстанції правильно призначив йому покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст. 187 КК України.

Таким чином, судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі засудженого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для зміни вироку відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 23.05.2019 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3