Провадження № 1-КП/200/827/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро кримінальне провадження №0001999, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0001999 відносно ОСОБА_5 за ч.4 ст.296 КК України.

У судовому засіданні прокурор вважав за доцільне продовжити відносно ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки обвинуваченим скоєно тяжкий злочин, що свідчить про те, що ОСОБА_5 може в подальшому переховуватися від суду, впливати на потерпілу та свідків, адреси проживання яких йому відомі.

Потерпіла та представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 підтримали думку прокурора.

При цьому, потерпіла вказала, що з боку батьків обвинуваченого під час судового розгляду на її адресу лунають погрози їй та її родині. Вони її кожного разу безпідставно ображають, незважаючи на те, що нічого поганого вона їм та ОСОБА_5 не зробила.

Захисник адвокат ОСОБА_4 просила суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, оскільки необґрунтована як підозра, так і обвинувачення ОСОБА_5 , кваліфікація його дії неправильна, даних про те, що обвинувачений буде спливати на свідків та потерпілих відсутні. Також, прокурором не доведені ризики подальшого тримання під вартою, на цей час зібрані та досліджені всі докази, які виключають підстави для продовження строку тримання під вартою, а лише суворість покарання та тяжкість злочину не може бути підставою для подальшого тримання під вартою. Крім того, прокурором заявлено дане клопотання усно, а не в письмовій формі.

Обвинувачений ОСОБА_5 вказав, ні в чому не винний, підтримав адвоката.

Заслухавши думку учасників судового провадження з приводу клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого строком на 60 днів, суд, приходить до висновку щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, з наступних підстав.
Так, частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Крім того, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено.

Станом на 07 серпня 2019 року, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 спливає 08 серпня 2019 року, судовий розгляд кримінального провадження триває, не допитані свідки, а наступна дата судового засідання призначена поза межами дії попередньої ухвали 27 серпня 2019 року.

При цьому, при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховувалися ризики, передбачені ст.177 КПК України, - що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, й перешкоджати здійсненню кримінального провадження.

Суд вважає, що вказані ризики, на цей час не зменшилися, є реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого звинувачення ОСОБА_5 , а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправних дій, в яких він обвинувачується.

Так, ОСОБА_5 звинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком від трьох до семи років.

Враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_5 , характер висунутого обвинувачення, яке має суспільний інтерес, суд вважає, що з метою ухилитись від кримінальної відповідальності, ризик того, що ОСОБА_5 може вдатись до спроб переховуватися від суду є цілком обґрунтованим і реально існує, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не буде достатнім для запобігання вищезазначеного ризику.

Крім того, ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, тобто немає офіційного доходу, а також, враховуючи стадію судового провадження, коли свідки по справі не допитані, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинуваченого впливу на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати здійсненню кримінального провадження іншим чином.

Вищенаведені ризики в повному обсязі доводять обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_5 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини на основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
А тому, суд приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Твердження захисту щодо необґрунтованості висунутого обвинувачення та підозри, неправильної кваліфікації дії, як підстави для зміни запобіжного заходу обвинуваченому, судом не приймаються, так як питання доведеності вини обвинуваченого та оцінку доказів по справі у розумінні ст.84, 85, 86 КПК України суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановленні остаточного рішення по справі.

Посилання сторони захисту, що не існує ризиків того, що обвинувачений буде переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, впливати на потерпілу та свідків, оскільки він має міцні соціальні зв`язки, реєстрацію, суд не може розцінювати як підставу відмови в клопотанні прокурора, так як вищезазначені доводи з урахуванням тяжкості та обставин злочину, суворості покарання, яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, не свідчать про наявність у обвинуваченого перешкод або інших стримуючих факторів щодо можливості ухилитися від суду та не перешкоджати здійсненню кримінального провадження, впливати на потерпілу та свідків, адреси мешкання яких обвинуваченому достеменно відомі.

Посилання захисника як на підставу, яка обґрунтовує недоцільність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на рішення ЄСПЛ Попков проти Росії суд не може вважати підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки суд при вирішенні питань, пов`язаних з продовженням застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виходить з оцінки досліджених конкретних аргументів, прав та свобод людини у конкретній кримінальній справі. Обставини, які стали підставами для розгляду вищевказаної справи в ЄСПЛ не стосуються питань щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час судового розгляду справ по суті за аналогічних обставин і тих аргументів, які навела сторона захисту - адвокат.

З приводу доводів захисника про те, що прокурором клопотання про продовження строків тримання під вартою заявлено з порушенням процедури звернення, суд вважає, що дана обставина не є підставою для відмови в задоволенні клопотання, оскільки відповідно до змісту ст.350 КПК України, під клопотанням слід розуміти офіційне звернення до суду особи, яка наділена таким правом. Такі клопотання можуть стосуватися виконання певної процесуальної дії чи прийняття рішення з усіх питань, які мають значення для всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, з метою забезпечення прав і свобод усіх учасників судового провадження, передбаченого загальними засадами КПК.
При цьому, зазначена норма КПК не передбачає чіткого визначення форми такого звернення, а тому клопотання учасників судового провадження викладаються як в усній, так і письмовій формі.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку необхідним задовольнити клопотання прокурора та вважає за доцільне продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Керуючись ст.ст.176-177, 183-184, 193-194, 331 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_10 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - задовольнити.

Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 05 жовтня 2019 року, включно.

Головуючий суддя ОСОБА_1