ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2420/19 Справа № 213/2290/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000722, № 0000814 за апеляційною скаргою прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 на вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2019 року щодо :
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово не судимий, останній раз:
- 22.06.2018 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання:
- за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, по сукупності злочинів, ОСОБА_7 призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 визначено шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.06.2018 року і остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Вирішено питання речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, за таких обставин.
ОСОБА_7 26.06.2018 року, приблизно о 13 год. 45 хв., знаходився в приміщенні магазину «Брусничка №03393», розташованому за адресою: вул. Недєліна, 43, в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, що належить товариству з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл», реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, користуючись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу до майна, яке знаходилось в торговій залі, діючи повторно, умисно, всупереч інтересам власника, таємно, взяв з полиці з алкогольними напоями пляшку горілки «Абсолют» 40% об`ємом 0,5 л., вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи за №2056/18 від 19.07.2018 року становить 215,00 гривень.
Після цього ОСОБА_7 , не приховуючи викрадене майно, так як розраховував, що працівники магазину будуть вважати, що він оплатив вказаний товар, тримаючи пляшку в руках, пройшов повз каси не сплативши за дану продукцію та направився до виходу з магазину з метою подальшого винесення викраденого з приміщення ТОВ «Український Рітейл» та обернення його на свою користь, однак не довів свій злочинний умисел до кінця, з причин, що не залежали від його волі, так як був зупинений працівником охорони ТОВ «Український Рітейл» та викритий у скоєнні вказаного кримінального правопорушення. Своїми неправомірними діями ОСОБА_7 , завдав ТОВ «Український Рітейл» матеріальну шкоду в розмірі 215,00 гривні.
Крім того, ОСОБА_7 02.07.2018 року приблизно об 11 год. 45 хв. знаходився в приміщенні магазину ТОВ «АТБ-Маркет» «Продукти-63», розташованому по пр. Перемоги, буд. 11 в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, де у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який він, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, переконавшись, що присутні у магазині покупці та працівники магазину не спостерігають за його діями, усвідомлюючи протиправність своїх дій, таємно, шляхом вільного доступу до майна, яке знаходилось в торговій залі вищезазначеного магазину, всупереч інтересам власника, з метою подальшого звернення майна на свою користь, викрав пляшку джина «Beefeater», об`ємом 0,5 л., 47%, вартість якої, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2384/18 від 21.08.2018 року становить 272,33 гривень, після чого, продовжуючи свої злочинні дії, сховав її під одягнену на ньому одежу, пройшов повз каси без здійснення оплати, вийшов з приміщення вищезазначеного магазину, та утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши його, таким чином, на свою користь та спричинивши тим самим ТОВ «АТБ-Маркет» майнову шкоду на зазначену вище суму.
Не погоджуючись з вказаним вироком, прокурор Криворізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити.
У мотивувальній частині вироку абзац щодо долі речових доказів доповнити словами та документів та викласти у такій редакції: Питання про долю речових доказів та документів необхідно вирішити за правилами частини 9 статті 100 КПК України.
Доповнити резолютивну частину вироку рішенням щодо долі долучених документів, а саме: компакт-диск з відеозаписом, який долучений постановою слідчого від 05.07.2018 року до матеріалів кримінального провадження в якості документу та компакт-диск з відеозаписом, який долучений постановою слідчого від 09.08.2018 року до матеріалів кримінального провадження в якості документу залишити при матеріалах кримінального провадження.
Виключити з мотивувальної частини вироку абзац: При цьому, суд не погоджується з думкою прокурора про необхідність вирішення питання щодо долі компакт-дисків як речових доказів, оскільки вони не є речовими доказами, а долучені до кримінальних проваджень в якості документів і зберігаються в матеріалах кримінальних проваджень відповідно до постанов слідчих (кримінальне провадження № 0000722 від 29.06.2018 року т. 3 а.с. 30, 31 та кримінальне провадження № 0000814 від 28.07.2018 року т. 4 а.с. 17, 19).
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, постановою від 05.07.2018 року визнано в якості документу та долучено до матеріалів кримінального провадження № 0000722 компакт-диск з відеозаписом, наданий ТОВ Український Рітейл, постановою від 09.08.2018 року визнано у якості документу та долучено до матеріалів кримінального провадження № 0000814 компакт-диск з відеозаписом, наданий ТОВ АТБ-маркет.
Вказує, що у мотивувальній частині вироку суд першої інстанції робить посилання на зазначені документи, однак не вирішує питання щодо них, та у резолютивні частині не вирішує їх долі, що в свою чергу призводить до невідповідності мотивувальної частини вироку його резолютивній частині.
Зазначає, що при ухваленні вироку суд першої інстанції, на виконання вимог ст. 374 КПК України щодо змісту вироку, повинен був прийняти рішення щодо долі долучених документів, а натомість залишив вирішення цього питання поза своєю увагою, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Крім того, прокурор вказує, що у вироку суду зазначено, що: При цьому, суд не погоджується з думкою прокурора про необхідність вирішення питання щодо долі компакт-дисків як речових доказів, оскільки вони не є речовими доказами, а долучені до кримінальних проваджень в якості документів і зберігаються в матеріалах кримінальних проваджень відповідно до постанов слідчих (кримінальне провадження № 0000722 від 29.06.2018 року т. 3 а.с. 30, 31 та кримінальне провадження № 0000814 від 28.07.2018 року т. 4 а.с. 17, 19). Вказаний висновок суду не відповідає дійсності, оскільки прокурором у судовому засіданні від 26.06.2019 року, під час виступу у судових дебатах зазначалось, що долю долучених в якості документів компакт-дисків з відеозаписом вирішити шляхом їх залишення при матеріалах кримінального провадження. Натомість, під час дослідження письмових матеріалів кримінального провадження судом першої інстанції у судовому засіданні від 26.06.2019 року помилково зазначалось, що досліджується долучений в якості речового доказу компакт-диск з відеозаписом, оскільки він був долучений постановою про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження документу.
Зазначає, що суд першої інстанції у судовому рішенні посилається на позицію прокурора, яка не мала місце бути у дійсності.
Представники потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, про поважні причини свого неприбуття не повідомили, у зв`язку з чим, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності представників потерпілих, відповідно до вимог ст. 405 КПК.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Обвинувачений ОСОБА_7 просив вирішити апеляційну скаргу прокурора на розсуд суду.
В судових дебатах учасники судового провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до таких висновків.
Виходячи із вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданої апеляційної скарги.
Обставини справи, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та правильність правової кваліфікації його дій прокурором в апеляційній скарзі та іншими учасниками кримінального провадження не оспорюються, тому дані обставини з цього приводу перегляду в апеляційному порядку не підлягають.
Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Посилання прокурора на істотні порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального законодавства під час ухвалення вироку, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу.
Підставою для скасування чи зміни судового рішення згідно з ч. 1 ст. 409 КПК України є неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Підстава, зазначена прокурором у апеляційній скарзі, а зокрема незастосування судом вимог кримінально процесуального закону, що полягає у невирішені питання про долю долучених документів, не передбачена ст. 409 КПК України, в тому числі не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки це не перешкодило та не могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Відповідно до вимог п. 14 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України за клопотанням учасника судового провадження суд вправі вирішити питання про всякого роду сумніви і протиріччя, в тому числі і про долю речових доказів, якщо вони не були вирішені вироком суду.
Як вбачається з апеляційної скарги прокурора, він просить змінити вирок суду саме з підстав не вирішення судом питання про долю долучених документів.
За таких обставин, колегія суддів не вбачає необхідності у зміні судового рішення, оскільки зазначене питання може бути вирішено судом першої інстанції за клопотанням учасника судового провадження, в порядку ст. 537 КПК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, що тримається під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді: