Провадження №1-кп/523/621/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2019 року Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4
розглянувши в судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт та додані до нього документи у кримінальних провадженнях за №0004843 від 18.10.2018р., за №0004605 від 02.10.2018р. за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.186 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходяться об`єднані обвинувальні акти з доданими до них документами за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.186 ч.2 КК України.

У ході судового засідання прокурор надав письмове клопотання та заявив про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у вчинені тяжких кримінальних правопорушень аналогічної спрямованості, є не працевлаштованим, не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, вирок по справі ще не ухвалений, у зв`язку з чим ризики, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України продовжують існувати та дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, не виключається ризик продовження злочинної діяльності, більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого.

Дослідивши надані до суду матеріали, приймаючи до уваги особу ОСОБА_5 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, при цьому не працевлаштований, так як вбачається не має міцних соціальних зв`язків, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_5 та покарання, що загрожує у разі визнання особи винною, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду або вдатися до спроб будь-яким чином перешкодити кримінальному провадженню; вислухавши думку учасників процесу:

захисника ОСОБА_4 , яка не погодилась з клопотанням прокурора, посилаючись на те, що тримання під вартою є виключною мірою запобіжного заходу, підзахисний значний час знаходиться під вартою, що на теперішній час є не доцільним, оскільки прокурором ризики не доведені, справу розглянули по суті, залишилися тільки судові дебати, у зв`язку з чим просила змінити щодо ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за місцем його проживання;

обвинуваченого ОСОБА_5 , який приєднався до думки захисника та просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, щоб мати можливість працювати з метою відшкодування завданого потерпілим збитків, крім того пояснив, що одиному з потерпілих збитки відшкодовані, при цьому пояснив, що жодних підтвержуючих документів від власника майна в якому він планує перебувати під домашнім арештом наразі надати не може, також запевнив, що буде своєчасно прибувати до суду; враховуючи положення ст.331 ч.3 КПК України, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд вважає за доцільне продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОУВП №21УДПтСУ в Одеській області за наступними підставами.

Згідно положень ст.331 ч.3 КПК України при судовому розгляді незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За змістом ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України не встановлено.

Таким чином, дослідивши надані до суду матеріали, враховуючи, що вирок у кримінальному провадженні ще не ухвалений, дії ОСОБА_5 відносяться до тяжкого злочину, санкція статті якої у разі визнання особи виною передбачає призначення покарання у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 6 років, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не має постійних джерел доходів, та як вбачається міцних соціальних зв`язків, до затримання проживав на орендованій квартирі без укладення договору, вчинив ряд тяжких кримінальних правопорушень аналогічної спрямованості у короткий проміжок часу, що характеризує його як особу схильну до скоєння злочинів, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які на теперішній час не втратили своєї актуальності та дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, та виходячи з характеру та обставин вчинених злочинів, вбачається ймовірність вчинення іншого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим враховуючи положення ст.331 КПК України, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд дійшов до висновку, що обраний під час судового провадження запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та ступеню тяжкості інкримінованих обвинуваченому діянь, крім того відсутні об`єктивні дані які підтвержують наявність у обвинуваченого приміщення, в якому він зможе перебувати під домашнім арештом, що в свою чергу робить неможливим застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, згідно положення ст.183 ч.4 п.1 КПК України розмір застави у кримінальному провадженні не визначається щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 183, 331, 369-372, 392 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Одеській установі виконання покарань №21 УДПтСУ в Одеській області до 24.11.2019р. включно без визначення застави.

Строк дії ухвали складає 60 днів з дня її проголошення та припиняє свою дію 24.11.2019 року.

Копію ухвали направити до ОУВП №21 УДПтСУ в Одеській області для виконання.

Головуючий суддя