Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3223/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальне провадження №0000919 за апеляційними скаргами прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 червня 2019 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дервента, Республіка Боснія і Герцеговина, боснійця, освіта середня спеціальна, працює водієм Gajiж-Intertrans D.O.О. (TOB Gajiж -Intertrans D.O.О.), одружений, на утриманні має одну малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
представника потерпілої - адвоката ОСОБА_12 ,
В С Т А Н О В И В:
В апеляційній скарзі прокурор Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати у зв`язку із м`якістю призначеного покарання. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та взяти під варту з зали суду, зарахувати в строк відбування покарання строк перебування під вартою з 26.07.2018 до 29.07.2018 року.
Не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_8 , правильності кваліфікації його дій, вважає, що вирок є незаконним з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_13 , не врахував, що скоєне кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких, за який передбачено покарання до 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Зазначив, судом не в повній мірі враховано характер вчиненого злочину та тяжкі наслідки, які наступили, а саме те, що ОСОБА_14 , грубо порушуючи ПДР України, керуючи транспортним засобом в темну пору доби, належно не зреагував на зміну дорожньої обстановки, оскільки перебував у стані стомлення, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої настали тяжкі наслідки смерть ОСОБА_15 .
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 просить вирок скасувати в частині призначеного основного та додаткового покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_13 покарання у виді позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами. В решті вирок залишити без змін.
Вважає, що судом призначено занадто м`яке покарання ОСОБА_13 , а також незаконно не застосовано додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Вказує, що не зрозумілим є виконання вироку суду, оскільки після вступу вироку в законну силу, ОСОБА_14 , який зареєстрований у Респубіліці Боснія і ОСОБА_16 , має перебувати за місцем своєї реєстрації та проживання.
Згідно вироку Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 червня 2019 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.
На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покладено на обвинуваченого наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Продовжено дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло ( АДРЕСА_2 в період доби з 22 години до 06 години ранку строком на 60 (шістдесят) днів з покладенням на нього наступних обов`язків: з`являтися до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області за першою вимогою; не відлучатися з місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання до 24 серпня 2019 року включно, або до моменту набрання вироком законної сили в межах зазначеного строку.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_17 на користь ОСОБА_7 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальну шкоду, завдану смертю годувальника у розмірі 300 євро (що станом на день подання позову 26.12.2018 по курсу НБУ становить 9393 гривні) щомісячно, починаючи з 26.12.2018 року до досягнення ОСОБА_18 вісімнадцяти років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а у випадку подальшого навчання до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином в сумі 200 000 (двісті тисяч) гривень залишено без розгляду, відповідно до заяви потерпілої.
Цивільний позов акціонерного товариства «Житомиробленерго» про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_8 та Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь АТ «Житомиробленерго» матеріальної шкоди у розмірі 497 296, 28 гривень та 1700 гривень витрат за проведення експертизи задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь акціонерного товариства «Житомиробленерго» (вул Пушкінська, 32/8, м. Житомир, 10008, , р/р НОМЕР_1 у ПАТ «Перший інвестиційний банк» м. Житомир, МФО 300506) матеріальну шкоду у розмірі 397 296 (триста дев`яносто сім тисяч двісті дев`яносто шість) гривень 28 коп. та 1700 (одна тисяча сімсот) гривень витрат за проведення експертизи. В іншій частині позовних вимог АТ «Житомиробленерго» відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 4576 гривень судових витрат, а саме:
- за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу № 3/646 в сумі 1144,00 грн.;
- за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу № 3/647 в сумі 1144,00 грн.;
- за проведення транспортно-трасологічної експертизи № 3/648 в сумі 1144, 00 грн.;
- за проведення експертизи механізму та обставин ДТП № 3/677 в сумі 1144, 00 грн.
Речовий доказ автопідйомник-С ГАЗ 3309-354 р/н НОМЕР_2 , який належить АТ «Житомиробленерго» та знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області повернуто АТ «Житомиробленерго».
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, 26.07.2018, близько 02 години 20 хвилин, ОСОБА_14 керував технічно справним автопоїздом Renault Magnum 500 р/н НОМЕР_3 у складі з напівпричепом Schwartzmuller SPA 3/Е- К р/н НОМЕР_4 по автодорозі Київ-Чоп, в якому знаходився пасажир ОСОБА_15
Рухаючись вказаним автопоїздом в темну пору доби на неосвітленій ділянці 207км+300м автошляху в напрямку м. Рівне, поблизу с. Броники, Новоград-Волинського району, водій ОСОБА_19 , в порушення вимог п.2.9 б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів № 1306 від 10.10.2001 року, перебуваючи у стані стомлення, порушуючи вимоги п. 1.10 «безпечна дистанція», п 2.3 б) вказаних вище Правил, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, в порушення вимог п. 12.1, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не ураховував дорожньої обстановки, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан свого транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, порушивши вимоги п.13.1 згаданих Правил, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану свого транспортного засобу, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, в порушення вимог п. 12.3 зазначених вище Правил при виникненні небезпеки для руху або перешкоди, яку він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого передньою частиною свого автопоїзда здійснив наїзд на задню частину автомобіля ГАЗ 3309-354 р/н НОМЕР_5 , яким попереду у попутному напрямку керував ОСОБА_20 .
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автопоїзду Renault Magnum 500 р/н НОМЕР_3 у складі з напівпричепом Schwartzmuller SPA 3/Е-К р/н НОМЕР_4 ОСОБА_21 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді переломів кісток склепіння та основи черепа, перелом нижньої щелепи, крововилив під тверду мозкову оболонку на всьому протязі, крововиливи під м`які мозкові оболонки та в речовину головного мозку, розриви зв`язок між 3-4 та 10-11 грудними хребцями з розривом спинного мозку та розривами м`яких тканин міжребірь, перелом грудини, переломи правого плеча та правого стегна, переломи 4,5 п`ясних кісток правої кисті, множинні, переломи ребер справа та зліва з розривами пристінкової плеври, множинні розриви легень, відрив лівої легені від кореня, розміжчення правої долі печінки, селезінки, крововилив в клітковину середостіння, розрив перикарда, повний розрив висхідної частини дуги аорти, множинні рани, садна, синці на тілі, входять в комплекс поєднаної тупої травми голови, тулуба та кінцівок, супроводжувалися гострою крововтратою, мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті та ознаки тяжких тілесних ушкоджень при житті за ознакою небезпеки для життя.
Смерть ОСОБА_22 настала від поєднаної тупої травми голови, тулуба та кінцівок у вигляді грубих ушкоджень кісток скелету та внутрішніх органів.
Порушення водієм автопоїзда Renault Magnum 500 р/н НОМЕР_3 у складі з напівпричепом Schwartzmuller SPA 3/Е-К р/н НОМЕР_4 ОСОБА_23 вимог п.п. 1.10; 13.1 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, потерпілої ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_12 , які підтримали доводи апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисників ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які заперечили щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, обґрунтовано доказами, дослідженими у встановленому законом порядку та ніким із сторін кримінального провадження не оспорюється.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст. 286 КК України кваліфіковані правильно, що також не оспорюється в апеляційних скаргах.
Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційних скарг стосовно того, що призначене обвинуваченому покарання, є явно несправедливим через його м`якість, а саме, щодо наявності підстав для застосування ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до ч.1 ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом і розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_13 , суд першої інстанції послався на характер та ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, врахував особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_13 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку. Зокрема, обвинуваченим потерпілій ОСОБА_7 відшкодовано 500 (п`ятсот) євро під час досудового розслідування (том 2 а.с. 225) та 200000 грн. (двісті тисяч) моральної шкоди (том 3 а.с. 107- 108).
Судом 1-ї інстанції враховано характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_8 , який одружений, має на утриманні одну малолітню дитину (том 2 а.с. 220-221), раніше не судимий (том 2 а.с. 217), працює водієм Gajiж-Intertrans ОСОБА_24 (TOB Gajiж -Intertrans D.O.О.) та є єдиним годувальником сім`ї (том 2 а.с. 218).
Згідно досудової доповіді Новоград-Волинського МРВ філії ДУ "Центр пробації" у Житомирській області, судом взято до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, у зв`язку з чим орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (т.1 а.с. 239-241).
Проте, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції недостатньо враховано тяжкість наслідків вчиненого обвинуваченим ОСОБА_23 кримінального правопорушення, а саме спричинення смерті потерпілого ОСОБА_15 .
При призначенні покарання судом першої інстанції залишено поза увагою те, що обвинувачений усвідомлював, що керує транспортним засобом, який є джерелом підвищеної небезпеки, і це покладає на нього особливо відповідальне ставлення до своїх водійських обов`язків. Нехтування ним Правилами дорожнього руху призвело до незворотних наслідків смерті людини.
Частиною 2 статті 50 КК України закріплено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання, воно має ґрунтуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості.
Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 року №15-рп/2004 зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

На думку колегії суддів, за наведених судом першої інстанції обставин та за відсутності інших обставин, які відповідно до вимог закону можуть істотно вплинути на висновок суду про можливість виправлення ОСОБА_8 без відбуття покарання, призначене йому покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК є не мотивованим і м`яким. Адже, внаслідок безвідповідальних та злочинних дій, обвинувачений вчинив тяжкий злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, а саме, порушив вимоги ПДР України при керуванні технічно справним транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до ст.65 КК України апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення та наслідки, які настали, дані про особу винного та обставини кримінального провадження, що обтяжують та пом`якшують його покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_13 , апеляційний суд враховує, що кримінальне правопорушення, відповідно до ст.12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, працевлаштований, є єдиним годувальником родини, добровільно частково відшкодував завдану шкоду, а також думку потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні обвинуваченого.
Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне часткове відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Разом з тим, колегія суддів вважає за можливе на підставі статті 69 КК України перейти до іншого більш м`якого основного покарання, не зазначеного у санкції статті у виді обмеження волі, врахувавши наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь суспільної небезпечності особи винного і вчиненого ним злочину, зокрема, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування потерпілій завданого збитку (загальна сума 200 000грн. та 500 євро), наявність на утриманні малолітньої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_4 , та те, що він є єдиним годувальником у родині ( т.2. а.п.218, 220-221).
З урахуванням цих обставин апеляційний суд дійшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_13 покарання із застосуванням ст.69 КК України, призначивши більш м`яке покарання, не зазначене у санкції ч.2 ст.286 КК України, у виді обмеження волі строком на 3(три) роки із призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3(три) роки.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, вирок суду першої інстанції - скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку.
Керуючись ст.ст.404, 407, 420 КПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 червня 2019 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок в цій частині.
Призначити ОСОБА_13 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_13 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_13 строк перебування під вартою з 26.07.2018 року по 29.07.2018 року відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України.

В решті вирок залишити без зміни.
Вирок апеляційного суду набирає чинності негайно після його проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді :