Справа № 209/1911/19
Провадження № 1-кп/209/415/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2019 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000696 відносно обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, працює продавцем-консультантом у ФОП ОСОБА_6 , не одружений, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджувався,

ВСТАНОВИВ:

Згідно виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська № 2-2361 від 17 грудня 2009 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 жовтня 2009 року до повноліття дитини.

Проте, ОСОБА_5 , який є фізично здоровим для того, щоб виконувати рішення суду, ніде не працював, на обліку у Кам`янському міському центрі зайнятості, як безробітний, не перебував, аліменти на утримання неповнолітнього сина не виплачував, тобто у період з жовтня 2016 року по 15 травня 2019 року, злісно ухилявся від сплати аліментів.

ОСОБА_5 викликався до Дніпровського відділу ДВС міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та був попереджений державним виконавцем про необхідність сплати аліментів, а також про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів та за невиконання рішення суду про стягнення аліментів, але заборгованість по аліментам до теперішнього часу не погасив.

Таким чином, ОСОБА_5 злісно ухилявся від сплати аліментів в період з жовтня 2016 року по 15 травня 2019 року включно, допустивши заборгованість з виплати аліментів за вказаний період на загальну 49680,91 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та надав показання про те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 в них народився син ОСОБА_8 . Наприкінці 2009 року вони з дружиною припинили спільне проживання та розірвали шлюб. У 2009 чи 2010 році рішенням суду з нього було стягнуто аліменти на користь дружини на утримання їх сина ОСОБА_8 . Він був присутнім в суді, коли стягувалися аліменти, і йому було відомо, що він повинний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини своїх доходів. На той час він працював в Дніпродзержинському управлінні газового господарства, деякий час з його заробітної плати утримували аліменти в розмірі 50% до погашення заборгованості. У серпні чи вересні 2016 року він звільнився з роботиза за власним бажанням і 16 грудня 2016 року поїхав на заробітки до Польщі, де був до 05 травня 2017 року. З Польщі він пересилав кошти сестрі, а вона через пошту пересилала аліменти дружині. Копії платіжних переводів на підтвердження сплати аліментів він надавав державному виконавцю. У 2017 році на три місяці та у 2018 році на один місяць він їздив на заробітки до Москви, і також пересилав гроші ОСОБА_4 . Ці квитанції він також надав державному виконавцю. Більше він ніде не працював. Після того, як повернувся з Москви, ще два рази заплатив аліменти і надав квитанції державному виконавцю. Останній раз сплатив аліменти в розмірі 1000 грн. у червні 2019 року, коли в суді вже знаходилося кримінальне провадження. Він працює у фізичної особи підприємця і у червні 2019 року написав заяву про відрахування з його заробітної плати аліментів в розмірі 1/4 частини. Зараз він не сплачує аліменти на утримання сина, бо оформив відпустку. З 27 серпня 2019 року він відбуває адміністративне стягнення у вигляді суспільно - корисних робіт, залишилося відбути 48 годин. На обліку в центрі зайнятості він не перебував. Він страждає на захворювання спини, тому не може виконувати тяжку фізичну роботу. Державний виконавець у 2018 році викликав його до відділу ДВС та попереджав про кримінальну відповідальність за несплату аліментів. В скоєному він кається, в подальшому буде сплачувати аліменти на утримання сина. Просить звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком.

За клопотанням прокурора, та зі згоди обвинуваченого ОСОБА_5 і потерпілої ОСОБА_4 , на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд ухвалив недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та потерпіла зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи та оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_5 про обставини скоєного ним кримінального правопорушення, які відповідають обставинам його скоєння, викладеним у обвинувальному акті, суд вважає доведеним, що він скоїв інкримінований йому злочин при зазначених вище, встановлених у судовому засіданні, обставинах.

Інші докази судом не досліджувалися.

Діяння ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Суд враховує особу обвинуваченого, який згідно матеріалів справи та досудової доповіді органу пробації раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на теперішній час працює в ФОП ОСОБА_9 , задовільно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є його щире каяття.

Обставин, що обтяжують його покарання, судом не встановлено.

Суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення інших злочинів йому необхідно призначити покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України.

Враховуючи обставини і тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його розкаяння, суд вважає можливим виправлення його без відбування покарання та вважає можливим, згідно ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання у вигляді обмеження волі, з випробуванням і покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись статтями 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1(один) рік.

Згідно п. 1, 2 ч.1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 в період іспитового строку обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні не обирався.

Вирок набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подано апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку всіма учасниками процесу протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що його ухвалив.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Копію вироку негайно надати прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1 .