Справа № 635/9158/18
Провадження № 1-кп/635/287/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання в кримінальному провадженні № 0000332 від 14 березня 2018 року про застосування примусових заходів виховного характеру у відношенні неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Манченки Харківського району Харківської області, громадянина України, учня 5 класу Комунального закладу «Харківська спеціальна загальноосвітня школа інтернат І-ІІІ ступенів № 12» Харківської обласної ради, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

сторона обвинувачення прокурор ОСОБА_4

сторона захисту ОСОБА_3 ,

його законний представник ОСОБА_5 ,

захисник адвокат ОСОБА_6 ,

представник Служби у справах дітей ХРДА ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітній, який не досяг віку кримінальної відповідальності, ОСОБА_3 в кінці грудня 2017 року у вечірній час, більш точної дати та часу не встановлено, разом з іншими двома особами, один із яких є неповнолітнім і матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження, маючи спільний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи із корисливих мотивів, прийшли до дачного домоволодіння потерпілої ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 . Після чого ОСОБА_3 залишився неподалеку від вказаного домоволодіння та слідкував, щоб за діями інших двох осіб не спостерігали сторонні особи. У цей час спільники ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати спільний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, піддавши палкою зняли з петлі та таємно викрали металеву створку воріт розміром 181х91 см, загальною вагою 40,10 кг вартістю 200,20 грн. Після чого, одна із вказаних осіб з місця вчинення злочину зникла, а ОСОБА_3 разом з іншою неповнолітньою особою, продовжуючи реалізовувати спільний умисел зникли з місця злочину із зазначеною металевою створкою воріт, розпорядившись нею на власний розсуд, чим спричинили потерпілій матеріальну шкоду.

Крім того, в кінці грудня 2017 року у вечірній час, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 разом з іншими двома особами, один із яких є неповнолітнім і матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження, маючи спільний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, із корисливих мотивів, прийшли до дачного домоволодіння потерпілої ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , і розуміючи, що вони раніше усунули перешкоду у виді металевих воріт, проникли на територію дачного домоволодіння. Після чого ОСОБА_3 слідкував, щоб за діями інших двох осіб не спостерігали сторонні особи. У цей час спільники ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати спільний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, піддавши палкою зняли з петлі та таємно викрали металеву створку воріт розміром 167х89 см, загальною вагою 36,05 кг вартістю 180,25 грн. Після чого, одна із вказаних осіб з місця вчинення злочину зникла, а ОСОБА_3 разом з іншою неповнолітньою особою, продовжуючи реалізовувати спільний умисел зникли з місця злочину із зазначеною металевою створкою воріт, розпорядившись нею на власний розсуд, чим спричинили потерпілій матеріальну шкоду.

ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив про обставини вчинення суспільно небезпечного діяння, як зазначено в ухвалі та підтвердив, що він разом із іншими двома особами, одна з яких є неповнолітньою, в кінці грудня 2017 року з огорожі дачного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , спочатку викрали одну створку, потім в кінці грудня 2017 року проникли до домоволодіння за цією ж адресою, де викрали іншу створку.
Враховуючи, що ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі пред`явленого обвинувачення, фактичних обставин не оспорював, суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом ОСОБА_3 , вислухавши пояснення матері неповнолітнього та дослідивши дані про особу неповнолітнього, при цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.
Суд, вважає доведеним той факт, що мало місце суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінальних правопорушень передбачених: ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб та ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у сховище.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні зазначених суспільно-небезпечних діянь суд вважає доведеною.

За змістом ст.ст. 18, 22 КК України, кримінальній відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося 14 років.

Суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України вчинене неповнолітнім ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 12 років, тобто до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння.

Відповідно до ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Вичерпний перелік примусових заходів виховного характеру встановлений ч. 2 ст. 105 КК України, а саме: застереження, обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за їх згодою, а також окремих громадян на їх прохання; покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

За змістом ч. 2 ст. 97, ст. 105 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусового заходу виховного характеру, суд враховує характер вчиненого ним суспільно-небезпечного діяння, поведінку неповнолітнього після вчинення суспільно-небезпечного діяння, а саме визнання своєї винуватості у повному обсязі та щире каяття, дані про особу неповнолітнього, який раніше не вчиняв суспільно-небезпечні діяння, є учнем Комунального закладу «Харківська спеціальна загальноосвітня школа інтернат І-ІІІ ступенів № 12» Харківської обласної ради, за місцем навчання характеризується добре, приймає активну участь у громадському життя школи та класу, дбайливо та сумлінно ставиться до виконання громадських доручень, виховується тільки матір`ю в родині де є старша дочка, проживає також з бабусею, яка має позитивний вплив на дитину, потреби неповнолітнього задовольняються частково, матеріально-побутові умови незадовільні, квартира потребує ремонту. Також суд враховує, пояснення матері ОСОБА_3 ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні просила передати їй сина під нагляд, зазначила, що він є слухняним сином, вона здатна забезпечити його належне виховання та недопущення ним нових правопорушень, посилити контроль над сином, а у вчиненому він розкаявся.
Таким чином, суд вважає, що є підстави для застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусового заходу виховного характеру у вигляді застереження та передачі під нагляд матері ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні підтвердила свою згоду на це.
Керуючись ст.ст. 498-500 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати примусові заходи виховного характеру відносно ОСОБА_3 , який до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України КК України.
Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передати під нагляд матері ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_1