Дата документу 23.07.2019 Справа № 314/156/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1201/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 314/156/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 травня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№101)» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення.

Згідно з ухвалою, до Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_7 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення.
Суд дослідивши матеріали провадження, дійшов висновку, що відсутні підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції зазначає, що він вину у вчиненому злочині визнав та своєю працею та поведінкою довів виправлення. Вказує, що в ухвалі суду зазначені не точні дані, щодо часу перебування у виправній колонії. Суд посилається на наявність у нього одного заохочення, однак на час судового засідання у нього було вже два заохочення. Таким чином, апелянт вважає, що суд першої інстанції не врахував всі матеріали справи та припустився помилок.

На підставі викладеного просить скасувати ухвалу та розглянути матеріали справи по суті про застосування до нього ст.81 КК України.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; засудженого, який підтримав апеляційну скаргу; прокурора, який вважав, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Слід зазначити, що головним та вирішальним фактором в даному випадку є не сам факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Тому висновок суду про виправлення засудженого має базуватись на врахуванні даних про поведінку засудженого в цілому та його відношення до праці за ввесь період перебування у виправних установах.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Так, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 21.04.2017. За період утримання в Маріупольському слідчому ізоляторі характеризувався наступним чином: вимоги режиму тримання порушував, мав 1 стягнення, яке на даний час погашене у встановленому законодавством порядку. Заохочень не мав.
З 30.06.2018 року відбуває покарання в ДУ «Кам`янська виправна колонія (№101)». За час відбування покарання характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушує. Має 2 стягнення які зняті та погашені у встановленому законом порядку. Має 1 заохочення правами начальника установи. Був працевлаштований відрядно на дільниця Брикетів та деревообробці.
У відношенні до представників адміністрації колонії тактовний та ввічливий. У відношенні до засуджених не конфліктний, товаришує з засудженими різної спрямованості. На заходи виховного впливу реагує слабо. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування. Санітарно гігієнічних норм дотримується не завжди. В суспільно-корисній праці, та роботах з благоустрою місць позбавлення волі приймає активну участь; приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених «Правова просвіта»; прагне до підвищення загальноосвітнього рівня. При установі в загальноосвітньому навчальному закладі та професійно-технічному училищі не навчається. Приймає участь у роботі самодіяльних організацій. У скоєному злочині провину визнає але робить це з метою отримати поблажливе ставлення з боку адміністрації установи.
Під час відбування покарання в ДУ «Кам`янська виправна колонія (№101)» засуджений ОСОБА_7 протягом всього часу відбування покарання 2017-2018 роки був працевлаштований не постійно, а лише протягом п`яти місяців у 2018 році.
Враховуючи дані, які характеризують особу засудженого в період відбування покарання, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що поведінка засудженого ОСОБА_7 за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не була стабільно позитивною та активною.

Суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки засуджений ОСОБА_7 не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання.

На спростування висновків суду першої інстанції апелянт не навів обґрунтованих доводів та не підтвердив свої вимоги належними доказами. Доводи апелянта щодо невірного зазначення в ухвалі суду не точних даних, щодо часу перебування його у виправній колонії та на наявність на час розгляду клопотання ще вже двох заохочень, не є підставами для скасування ухвали районного суду і застосування щодо останнього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Ухвала суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі засудженого, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 травня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№101)» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення залишити без змін.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4