УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.10.2019 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні в місті Одесі клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000857 від 21.09.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,
ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду міста Одеси надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000857 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Так, представник потерпілої (цивільного позивача) просить слідчого суддю з метою забезпечення цивільного позову, накласти арешт на транспортні засоби, які належать на праві власності цивільному відповідачу у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 21.09.2019 року №0000857 за ч.3 ст.286 КК України - Товариству з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «ТСН» ЛТД, , а саме: марка SPITZER, модель SF-2434-2UNPM, рік випуску 1998, дата реєстрації 15.09.2015 року; марка MERCEDES-BENZ, модель GLE 400, 2016 року випуску, дата реєстрації 17.07.2018 року, об`єм двигуна 2996; марка MERCEDES-BENZ, модель Е 200, рік випуску 2015, дата реєстрації 17.07.2018 року, об`єм двигуна 1991. Накласти арешт на транспортні засоби, яка належать на праві власності цивільному відповідачу у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 21.09.2019 року №0000857 за ч.3 ст.286 КК України - Публічному акціонерному товариству «Чорноморська транспортна компанія», , а саме: марки БАЗ, модель А079.34, 2013 року випуску, дата реєстрації 11.02.2015 року, об`єм двигуна 5675; марки БАЗ, модель A079.34, 2013 року випуску, дата реєстрації 11.02.2015 року, об`єм двигуна 5675; марки БАЗ, модель А079.34, 2013 року випуску, дата реєстрації 13.02.2015 року, об`єм двигуна 5675; марки БАЗ, модель А079.34, 2013 року випуску, дата реєстрації 13.02.2015 дата реєстрації, , об`єм двигуна 5675; марки ЧАЗ, модель А 079.34 ЕТАЛОН, 2013 року випуску, дата реєстрації 13.02.2015 року, об`єм двигуна 5675; марки БАЗ, модель А079.34, 2013 року випуску, дата реєстрації 14.02.2015 року, об`єм двигуна 5675; марки БАЗ, модель А079.34, 2013 року випуску, дата реєстрації 14.02.2015 року, об`єм двигуна 5675; марки ЛАЗ, модель 5208 NL, 2014 року випуску, дата реєстрації 30.12.2015 року, об`єм двигуна 10518; марки БАЗ, модель А079.14, 2008 року випуску, дата реєстрації 06.06.2012 року, об`єм двигуна 5676; марки БАЗ, модель А079.24, 2008 року випуску, дата реєстрації 06.04.2011 року, об`єм двигуна 5675; марки БОГДАН, модель А-09201, 2005 року випуску, дата реєстрації 06.04.2011 року, об`єм двигуна 4570; марки ХАЗ, модель 3250.02, 2007 року випуску, дата реєстрації 08.04.2011 року, об`єм двигуна 3857; марки БОГДАН, модель А-092, 2004 року випуску, дата реєстрації 13.04.2011 року, об`єм двигуна 4570;марки БОГДАН, модель А-092, 2004 року випуску, дата реєстрації 13.04.2011 року, об`єм двигуна 4570; марки БАЗ, модель А079.24, 2008 року випуску дата реєстрації 14.01.2012 року, об`єм двигуна 5675; марки БАЗ, модель А079.14, 2008 року випуску, дата реєстрації 27.06.2012 року, об`єм двигуна 5675; марки БАЗ, модель А079.14, 2008 року випуску, дата реєстрації 18.07.2012 року, об`єм двигуна 5675; марки БАЗ, модель А079.14, 2008 року випуску, дата реєстрації 22.09.2012 року, об`єм двигуна 5675; марки БАЗ, модель А079.34, 2013 року випуску, дата реєстрації 11.02.2015 року, об`єм двигуна 5675; марки ЧАЗ, модель А 079.34 ЕТАЛОН, 2013 року випуску, дата реєстрації 14.02.2015 року, об`єм двигуна 5675; марки БАЗ, модель А079.34, 2013 року випуску, 17.02.2015 року, об`єм двигуна 5675.

Також, представник потерпілої (цивільного позивача) просить накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, який належать на праві власності цивільному відповідачу у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 21.09.2019 року №0000857 за ч.3 ст. 286 КК України - Публічному акціонерному товариству «Чорноморська транспортна компанія», , а саме на трансформаторну підстанцію, загальною площею 23.9 кв.м. за адресою: Одеська обл., м.Одеса, Люстдорфська дорога, будинок 90, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Представник потерпілої (цивільного позивача) - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання про арешт майна, посилаючись на викладені в клопотанні доводи.

Слідчий в судове засідання не з`явився, матеріали кримінального провадження слідчому судді не надав, у зв`язку із тим, що матеріали перебувають у експертів автотехніків.

Дослідивши вказане клопотання, вислухавши думку представника потерпілої (цивільного позивача), слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Положеннями ст.2, ст.7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арешт майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, відповідно до ч.1 ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до абзацу другого ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Так, дослідивши надані з клопотанням матеріали, слідчий суддя зазначає, що, представником цивільного позивача не доведено необхідності застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, а також не доведено наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Крім того, представником потерпілої, цивільного позивача не доведено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, співмірна розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, тому суд приходить до переконання, що в задоволенні клопотання про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000857 від 21.09.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1