Справа № 127/3894/19
Провадження №11-кп/801/1102/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0004179 від 16.10.2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження
прокурора : ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_7 .

В с т а н о в и в :

Прокурор Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30.07.2019 року, просив скасувати ухвалу через невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_7 в суді першої інстанції.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.07.2019 року звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.
Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, відомості про яке внесені 16 жовтня 2018 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0004179 закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності.

Долю речових доказів вирішено.

Згідно ухвали суду першої інстанції ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
ОСОБА_7 , на початку жовтня 2018 року, перебуваючи на березі Вишенського озера у м. Вінниці знайшов поліетиленовий пакет у якому були два паперових згортки та два поліетиленових пакети з наркотичним засобом - канабісом, чим всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконно придбав вищевказаний наркотичний засіб та зберігав його за місцем свого проживання - у квартирі АДРЕСА_2 .
В подальшому, 16.10.2018 о 13:35 годині, під час проведення огляду квартири АДРЕСА_2 , у якій проживає ОСОБА_7 , за його добровільною згодою у присутності понятих працівниками поліції виявлено та вилучено два паперових згортки та два поліетиленових пакета з подрібненою речовиною рослинного походження.
Згідно висновку експерта від 20.11.2018 № 1734, надана на дослідження речовина рослинного походження, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - канабісом, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) - 13,24 г.

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що ухвала є незаконною та підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність на підставі п.2 ч.1 ст.409, ст.411, ст. 413 КК України.
При вирішенні питання про можливість звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КПК України суд не в повній мірі виконав вимоги п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26.04.2002 року «Про судову практику в справа х про злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», не встановив причину розбіжності у наданих медичних документах в частині ступеню розладів психіки та поведінки, судом не перевірено добровільність проходження ОСОБА_7 лікування від наркоманії, натомість залишено поза увагою той факт, що останній прийшов на обстеження та лікування з матір`ю, вказані обставини вказують на те, що метою проходження лікування є уникнення кримінальної відповідальності.
ОСОБА_7 раніше неодноразово вживав наркотичні засоби, до вчинення злочину не не немагався самостійно звернутись до лікувального закладу з метою проходження курсу лікування від наркоманії, що вказує на його підвищену суспільну небезпечність, відсутність каяття та спроб позбавитися згубних звичок.
Таким чином, судом не враховані наведені обставини, які у відповідності до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26.04.2002 року «Про судову практику в справа х про злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» виключають можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, просив задоволити, захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу Вінницького міського суду від 30.07.2019 року залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про злочини в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів" №4 від 26.04.2002 року звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі частини 4 статті 307 КК ( 2341-14 ) за злочини, передбачені частиною 1 цієї статті та частиною 1 статті 309 КК, допускається лише за умови, що винна особа добровільно здала наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги і вказала джерело придбання цих засобів (речовин) або сприяла розкриттю злочинів, пов`язаних із їх незаконним обігом.
Здача наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів визнається добровільною, якщо відбулася за обставин, коли особа мала й усвідомлювала можливість продовжувати протиправну діяльність, але не побажала цим скористатися. Звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінальної справи із зазначених підстав має здійснюватися за правилами, передбаченими статтями 7, 71, 72 КПК ( 1001-05 ). За такими ж правилами звільняється від кримінальної відповідальності на підставі частини 4 статті 309 КК ( 2341-14 ) за дії, передбачені частиною 1 цієї статті, винна особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії.
Вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Підставою звільнення від кримінальної відповідальності за ч.4 ст. 309 КК України є факт звернення особи до медичного закладу і той факт, що особа розпочала лікування від наркоманії.
Судом першої інстанції при прийнятті рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України перевірено показання ОСОБА_7 щодо звернення до медичного закладу, взято до уваги висновок амбулаторної судово-наркологічної експертизи №229 від 10.12.2018 року, згідно якого ОСОБА_7 виявляє розлади психіки та поведінки внаслідок поєднаного вживання канабісу та амфітаміну ІІ ст., примусового лікування не потребує, так як, пройшов курс стаціонарного лікування в 1н/6 (26.10.2018 року), довідку КП ВОНД «Соціотерапія», вих. №2662 від 04.01.2018 року, згідно якої ОСОБА_7 перебував на диспансерному наркологічному обліку з 17.10.2018 року з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання амфітаміну та канабіоїдів, довідку КП ВОНД «Соціотерапія», вих. №473 від 29.10.2018 року, з якої вбачається, що ОСОБА_7 станом на 16.10.2018 року о 14:35, перебував в стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживання канабіоїдів і амфітаміну, довідку КП ВОНД «Соціотерапія» № 76 від 03.12.2018 року, згідно якої ОСОБА_7 , знаходився на стаціонарному лікуванні з 22.10.2018 року по 26.10.2018 року з діагнозом: F-19.252 розлади психіки та поведінки внаслідок вживання ПАР (канабіс, амфітамін), історію хвороби №1525, довідку ВОПНЛ ім. Ющенка №20/4994 від 06.11.2018 року, згідно якої ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні з 26.10.2018 року в 12 відділенні з діагнозом «Шизофреноподібний розлад внаслідок сумісного вживання психостимуляторів та канабісу».
Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 року, наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною, а особа, хвора на наркоманію - це особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія», разом з тим у відповідних Стандартах, затверджених МОЗ України, діагноз наркоманія не використовується через відсутність такого захворювання у Міжнародній класифікації хвороб десятого перегляду (МКХ-10). При цьому згідно шифру МКХ-10 Клас V Розлади психіки та поведінки (F10-F19) передбачено «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин», що в свою чергу спростовує доводи апеляційної скарги прокурора щодо розбіжностей, які на думку прокурора існують у наданих медичних документах в частині ступеню розладів психіки та поведінки .
Допитаний під час судового розгляду лікар ОСОБА_9 , який обіймає посаду завідуючого відділення №1 Вінницького обласного наркологічного диспансеру підтвердив факт добровільного лікування ОСОБА_7 та пояснив, що на даний час діагнозу, як «Наркоманія» немає, оскільки в міжнародній класифікації Х перегляду формується діагноз, як: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання ПАР», що попередньо зазначався, як «Наркоманія».
Твердження у апеляційній скарзі, що метою проходження лікування є уникнення кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_7 прийшов на лікування у супроводі матері є безпідставними.
Перевіривши обставини проходження лікування ОСОБА_7 , докази, які мають значення для прийняття рішення в сукупності, суд дійшов вірного висновку щодо добровільного звернення ОСОБА_7 до лікувального закладу. Те, що його супроводжувала його матір не спростовує висновки суду.
Доводи апеляційної скарги прокурора про підвищену суспільну небезпечність ОСОБА_7 та, те, що звернення останнього до лікувального закладу є лише засобом уникнення кримінальної відповідальності є належним чином необгрунтованими, оскільки ОСОБА_7 , звернувся сам добровільно до лікувального закладу та розпочав курс лікування, відповідно до вимог ч. 4 ст. 309 КК України ще під час досудового розслідування, що в свою чергу свідчить, що він бажав вилікуватися та зробив для себе відповідні висновки.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004179 від 16.10.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.1 ст. 309 КК України направлено до суду було 06.02.2019 року, а лікування ОСОБА_7 проходив з 22.10.2018 року по 26.10.2018 року.
З висновками суду першої інстанції щодо добровільності прийнятого ОСОБА_7 рішення погоджується суд апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду щодо звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального закону.
Вимоги апеляційної скарги прокурора є належним чином необгрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України суд апеляційної інстанції , -

П о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30.07.2019 року про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України на підставі ч.4 ст. 309 КК України залишити без змін.
Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду
Відповідно до ч.4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно оригіналу: Суддя: