Провадження №11-кп/801/630/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2019 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 , на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27.03.2019, якою відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від відбування покарання в зв`язку з закінченням строку відбування призначеного покарання або заміну покарання строковим позбавленням волі

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який вироком Верховного суду Автономної Республіки Крим від 05.06.1998 засуджений до смертної кари, з конфіскацією всього особисто йому належного майна. Ухвалою Верховного суду Автономної Республіки Крим від 14.06.2000 покарання у виді смертної кари замінено на довічне позбавлення волі.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.03.2019 відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання в зв`язку з закінченням строку відбування призначеного покарання або заміну покарання строковим позбавленням волі.

Своє рішення суд мотивував тим, що вирок суду виконується, засуджений відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, а згідно ст. 152 КВК України, підставою звільнення від відбування покарання є відбуття строку покарання, призначеного вироком суду. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк п`ятнадцять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше 10 років за особливо тяжкий злочин.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу місцевого суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строку відбування призначеного покарання або заміну покарання строковим позбавленням волі.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що засуджений ОСОБА_8 22 роки відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, за цей час навчався, самовдосконалювався, у скоєному щиро розкаявся, став на шлях виправлення, своєю працею та бездоганною поведінкою в місцях позбавлення волі довів, що має право на звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку із закінченням строку відбування призначеного покарання або замінити його строковим позбавленням волі.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідача, думку засудженого ОСОБА_8 та його адвоката, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви Суду.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із матеріалів судового провадження, ОСОБА_8 засуджений вироком Верховного суду Автономної Республіки Крим від 05.06.1998 до смертної кари з конфіскацією всього особисто йому належного майна, який набрав законної сили згідно ухвали Верховного суду України від 05.11.1998.

Ухвалою Верховного суду Автономної Республіки Крим від 14.06.2000 покарання у виді смертної кари ОСОБА_8 замінено на довічне позбавлення волі.

Статтею 80 чинного КПК України передбачено, що особа, яка засуджена до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин, звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом 15 років.

Відповідно до ст. 401 КПК України (в ред. 1960, яка діяла на момент винесення вироку), вирок місцевого суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляцій, а вирок апеляційного суду - після закінчення строку на подання касаційної скарги, якщо його не було оскаржено. У разі подачі апеляцій, касаційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи відповідно апеляційною чи касаційною інстанцією.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 49 КК України (в ред. 1960) передбачалося, що обвинувальний вирок не виконується, якщо його не було виконано в такі строки, рахуючи з дня набрання вироком законної сили 10 років при засудженні до більш суворого покарання, ніж позбавлення волі на п`ять років.

Граничний строк давності виконання обвинувального вироку суду відповідає давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, яка викладена у ст. 48 КК України ( в ред. 1960).

З огляду на вказане, підставами для звільнення особи від відбування покарання у зв`язку з закінченням строку відбування призначеного покарання є наявність вироку суду, який з незалежних від неї підстав не виконувався (за виключенням випадків ухилення від відбування покарання), а також закінченням граничного строку приведення його до виконання в даному випадку це 10 років з моменту набрання рішенням законної сили.

Вирок суду від 05.06.1998 щодо ОСОБА_8 набрав законної сили та був приведений до виконання. На даний час засуджений відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в ДУ «Вінницька УВП №1». Таким чином, Суд погоджується із доводами суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання та не вбачає підстав для звільнення засудженого від відбування покарання чи заміну довічного позбавлення волі на строкове позбавлення волі.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи адвоката щодо необхідності звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку з тих підстав, що ОСОБА_8 за час відбування покарання навчався, самовдосконалювався, у скоєному щиро розкаявся, став на шлях виправлення, працював та мав бездоганну поведінку, так як дані обставини не є умовою для звільнення особи згідно правил ст. 80 КК України, однак враховуються при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання (ст. 81 КК України).

Тому колегія суддів приходить висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги та звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання відсутні.

Керуючись ст. ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27.03.2019, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання в зв`язку з закінченням строку відбування призначеного покарання або заміну покарання строковим позбавленням волі без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_9