Провадження № 1-кп/734/18/19 Справа № 734/2476/18
В И Р О К

іменем України

10 жовтня 2019 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козелець кримінальне провадження внесене до ЄРДР 20.07.2018 р. за № 0000072 у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малий Листвен, Ріпкінського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше згідно ст. 89 КК України не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,-

в с т а н о в и в:

01.09.2014 року ОСОБА_5 відповідно до Указу Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року був призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У подальшому, солдат військової частини польова пошта НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , наказом командира від 01.09.2014 №113 (по стройовій частині), був зарахований до списків військової частини та поставлений на всі види забезпечення і призначений на посаду номер обслуги гранатометного відділення стрілецької роти.

Однак, у порушення вимог ст.ст. 4, 11, 16, 127-128 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військовослужбовець військової служби призваний під час мобілізації військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 15.12.2014 року без поважних причин та дозволу командування самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) і лише 19.07.2018 самостійно прибув до військової прокуратури Деснянського гарнізону, тобто у період з 15.12.2014 по 19.07.2018 солдат ОСОБА_5 був відсутній на військовій службі, при цьому у вказаний період ОСОБА_5 обов`язки військової служби не виконував, до медичних закладів та органів державної влади не звертався, про свою належність до Збройних Сил України не повідомляв, хоча мав реальну можливість це зробити.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини понад один місяць, вчинене військовослужбовцем.

10 жовтня 2019 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості у відповідності ст. 472 КПК України, згідно якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України.

Враховуючи ступінь і характер сприяння обвинуваченого під час досудового розслідування кримінального провадження щодо нього, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, характер та тяжкість злочину, беручи до уваги інтереси суспільства, сторони погодилися на призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 3 ст. 407 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі,із застосуванням ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням терміном 2 (два) роки, із покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 476 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.

Суд дійшов висновку про те, що угода про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК України і КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб. При цьому, сторонами угоди при узгодженні покарання враховані характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особу винного.
Вивчивши угоду про визнання винуватості, вислухавши думку прокурора, захисника, пояснення обвинуваченого, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення узгодженого сторонами покарання за ч. 3 ст. 407 КК України у виді 3 років позбавлення волі та звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку 2 роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Речові докази у провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 і 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10 жовтня 2019 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_6 за сторони обвинувачення та обвинуваченим ОСОБА_5 зі сторони захисту у кримінальному провадженні № 0000072 від 20.07.2018 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя