ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2429/19 Справа № 206/3789/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2019 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ Ігренський ВЦ (№133) про умовно-дострокове звільнення засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, до засудження не працював, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що ОСОБА_7 на даний час не довів своє виправлення, оскільки сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, тобто відсутність стягнень (які зняті та погашені), ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_7 зазнає позитивних змін.

В апеляційній скарзі:
- засуджений просить ухвалу скасувати, та постановити нову, якою задовольнити подання начальника виправного центру про його умовно-дострокове звільнення.
Вказує, що вину свою у вчиненому злочину він визнав, щиро розкаявся, працевлаштований за власним бажанням на безоплатній установі, після звільнення має намір працювати у благодійній організації "Благодійний фонд "ТІТАРС", яка згодна його працевлаштувати, має 2 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку та 3 заохочення.
Вважає, що він своєю працею та сумлінною поведінкою довів своє виправлення.

Заслухавши суддюдоповідача, думку засудженого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення поданої апеляційної скарги та вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин;
2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;
3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
У разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції дослідивши всі обставини справи в повному обсязі, прийшов до законного та обґрунтованого висновку.
ОСОБА_7 засуджений вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2018 року за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 2 років 2 місяців обмеження волі. Кінець строку відбування покарання 11.07.2020 року.
Згідно наданих матеріалів, на час звернення до суду засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання в ДУ «Ігренський виправний центр в Дніпропетровській області (№133), характеризується позитивно, має 3 заохочення від 18.10.2018 року, 17.01.2019 року та 19.04.2019 року за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці; та 2 стягнення від 23.05.2018 року та 25.05.2018 року за відсутність на перевірці та неохайний зовнішній вигляд, які зняті та погашені в установленому законом порядку.
Працевлаштований, режим утримання не порушував.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з огляду на те, що до кінця строку відбуття покарання засудженого ОСОБА_7 залишається ще досить тривалий час, а поведінка останнього має не стабільний та не послідовий характер, ОСОБА_7 на даний час ще не довів своє виправлення, а тому в задоволенні клопотання про його умовно-дострокове звільнення слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що він довів свого виправлення, оскільки наявні у нього стягнення вже погашені в установленому законом порядку, те, що він має намір працювати після звільнення у благодійній організації, яка згодна взяти його на роботу, на думку колегії суддів, є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки це є суб`єктивно думкою засудженого, а намір займатися корисною працею не може бути само по собі підставою для задоволення апеляційної скарги.
Істотних порушень, кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, не вбачається.
Ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - без задоволення.
Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ Ігренський ВЦ (№133) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 ,- без змін.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4