Справа № 675/1070/19
Провадження № 1-кп/675/96/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2019 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ізяслав кримінальне провадження № 0000151 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 31 березня 2019 року, близько 23 год., на прохання ОСОБА_4 , своїм власним автомобілем марки ВАЗ 21010, д.н.з НОМЕР_1 , приїхав в с.Радошівка, Ізяславського району, з метою відвезення останнього до місця проживання в м. Ізяслав. ОСОБА_4 під час посадки в салон легкового автомобіля належний йому мобільний телефон марки «HUAWEI Y5» моделі DRA-L21, чорного кольору із чохлом чорного кольору поклав у кишеню спортивної кофти.

По приїзді в АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , відкривши задні дверцята салону автомобіля, вийшов із нього та попрямував до місця свого проживання, не переконавшись при цьому про наявність в кишені належного йому мобільного телефону.

Наступного дня, 01.04.2019 близько 9 год. ОСОБА_6 , сівши за кермо вказаного автомобіля, побачив в салоні на задньому сидінні мобільний телефон марки «HUAWEI Y5» моделі DRA-L21, чорного кольору із чохлом чорного кольору, та достовірно знаючи про належність зазначеного мобільного телефону ОСОБА_4 , вирішив його викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи при цьому протиправність своїх дій, з метою власного збагачення, ОСОБА_6 таємно викрав мобільний телефон марки «HUAWEI Y5» моделі DRA-L21, чорного кольору, вартістю 1900 грн., із чохлом чорного кольору до даного мобільного телефону, вартістю 120 грн., з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар», вартістю 20 грн. та сім-картою мобільного оператора «МТС», вартістю 20 грн.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_4 на загальну суму 2060 грн.

17 травня 2019 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 укладено угоду про примирення, згідно якої обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного діяння. Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу, розміром 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Під час підготовчого судового розгляду потерпілий ОСОБА_4 підтримав угоду про примирення, укладеною з обвинуваченим ОСОБА_6 , просив суд її затвердити та пояснив, що укладення угоди з його сторони є цілком добровільним і він розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав угоду про примирення з потерпілим і просив її затвердити. При цьому пояснив, що укладення угоди є цілком добровільним, він повністю розуміє права, передбаченні п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Прокурор вважає за можливе затвердження угоди про примирення, укладених між потерпілим та обвинуваченим, вважає, що така угода не суперечить вимогам закону, кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до висновку, що угода про примирення підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 і ч. 3 ст. 469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000151, дії обвинуваченого ОСОБА_6 , обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України. Дане діяння відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

В судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 в повній мірі розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що потерпілий розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

За таких обставин, суд дійшов до переконання, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд, враховує, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , що виразились у таємному викраденні чужого майна потерпілого ОСОБА_4 , мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 винний у вчиненні вказаного кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання, судом не встановлено.

Що стосується особи обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, а також має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджена сторонами угода про примирення покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Також при призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, призначення йому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не пред`явлено.
Процесуальні витрати, що складаються з витрат за проведення експертизи, в сумі 942,06 грн. згідно ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 368-371, 373-375, 474-475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 від 17 травня 2019 року.

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, призначивши узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмір п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 942,06 грн. у відшкодування вартості проведеної експертизи.

Речові докази: мобільний телефон марки «HUAWEI Y5» моделі DRA-L21, чорного кольору із чохлом чорного кольору залишити у власності ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_1