Справа № 703/2733/19

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м.Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі

головуючого- судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сміла клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000870 від 28.05.2019 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Журавка Шполянського району, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, із середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , знаходиться у КНП "Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради"

підозрюваного у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст.394 КК України

за участю

прокурора ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

особи, щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 ,маючи психічне захворювання, будучи поміщеним 25.04.2019 року до 12 відділення примусового лікування хворих зі звичайним типом нагляду КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради з діагнозом хронічного психічного захворювання на шизофренію параноїдну з епізодичним перебігом, в періоді активного розвитку процесу з актуальною та психопатоподібною поведінкою у особи з преморбідними ознаками межової інтелектуальної дефіцитарності. 28 травня 2019 року близько 15 год. 00 хв., під час виходу на прогулянку з 12-го відділення КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради, користуючись тим, що медичний персонал знаходився на відстані, раптово почав бігти в напрямку виходу з території лікувального закладу та в подальшому зник у невідомому напрямку, чим здійснив втечу із спеціалізованого лікувального закладу, тобто самовільно залишив його територію без відповідного рішення уповноваженого законом органу.

В судовому засіданні прокурор, зважаючи на висновок судово-психіатричного експерта, зазначив про необхідність застосування примусових заходів медичного характеру.

Захисник та законний представник не заперечували проти застосування щодо ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру.

ОСОБА_3 не заперечував щодо застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру та якщо слід, то які саме.

Факт вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного діяння підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- показами свідка ОСОБА_7 , який повідомив, що 28 травня 2019 року близько 14 години, під час запланованої прогулянки для пацієнтів, що перебувають в психіатричному закладі, пацієнт ОСОБА_8 , відштовхнувши двох людей, здійснив втечу із закладу;

- показами свідка ОСОБА_9 , що надає послуги «таксі» та який повідомив, що йому зателефонував товариш та попросив відвезти його знайомого до станції Стебльово. Сугака він забрав біля магазину «Посейдон» в м. Сміла по вул. Т.Шевченка. По дорозі ОСОБА_8 попросив відвезти його до станції Стебльово, до військової частини, оскільки там проходить військову службу його брат. За поїздку ОСОБА_8 з ним не розрахувався, тому він, з листка з номерами телефонів, які були в ОСОБА_8 , зателефонував до його матері, яка повідомила, що син повинен знаходитися на лікуванні. В подальшому він сфотографував ОСОБА_8 на телефон, а прибувши додому та прочитавши в мережі інтернет новини про втечу хворого з психіатричної лікарні, повідомив про вказані події працівників поліції;

- показами свідка ОСОБА_10 , який працює в КНП «ЧОПЛ» палатною молодшою медичною сестрою та який повідомив, що ОСОБА_8 , відразу після того, як хворих вивели на прогулянку після обіду, здійснив втечу із лікувального закладу. Догнати він його не зміг. Вказав, що точної дати події не пам`ятає;

- аналогічними показами свідка ОСОБА_11 , яка працює в психіатричному закладі та допомогала медперсоналу виводити хворих на прогулянку;

-показами свідка ОСОБА_12 , який, на момент події, був лікарем, що лікував ОСОБА_3 та який повідомив, що ОСОБА_8 знаходився на лікуванні в ЧОПЛ ще за декілька місяців до втечі. Зазначив, що будь-яких медичних препаратів, які могли б спричинити зміни в його свідомості та спровокувати наміри для втечі, ОСОБА_8 не приймав. Після його повернення до закладу свою поведінку пояснити не зміг, з родичами він спілкувався. На даний час він спокійний та більше спроб до втечі не було;

- ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 квітня 2019 року якою змінено ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги умовах, що виключають його небезпечну поведінку з утриманням його в КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня»;

- ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 14 травня 2019 року якою продовжено строк поміщення ОСОБА_3 у психіатричному закладі з надання психіатричної допомоги умовах, що виключають його небезпечну поведінку з утриманням його в КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня»;

- довідкою КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» від 14 червня 2019 року з якої вбачається, що ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні у вказаній установі з 25 квітня 2019 року.

На допиті інших свідків в судовому засіданні прокурор відмовилася.

Таким чином, оцінивши в сукупності зазначені вище належні та допустимі докази, суд вважає, що суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст.394 КК України, як втеча із спеціалізованого лікувального закладу, мало місце і воно вчинено ОСОБА_3 .

У відповідності з постановою Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 207 від 02 липня 2019 року ОСОБА_3 на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння та на теперішній час виявляв та виявляє ознаки хронічного психічного захворювання на шизофренію параноїдну з епізодичним перебігом в періоді активного розвитку процесу з актуальною параноїдною симптоматикою та психопатоподібною поведінкою у особи з преморбідними ознаками межової інтелектуальної дефіцитарності, що позбавляло на вказані періоди часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, перешкоджає його правильно сприймати обставини, що мають значення у справі, давати про них покази під час проведення з ним слідчих дій та в судовому засіданні.

У відповідності до вимог ст. 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

Згідно п.3 наказу МОЗ України №397 від 08 жовтня 2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

Як встановлено з висновку експертизи з огляду на виявлені психопатологічні феномени, зокрема наявність актуальної параноїчної симптоматики (маячні ідеї стосунку та впливу) на адресу односельців, враховуючи ускладнюючий вплив преморбідної інтелектуальної денфіцитарності, враховуючи відсутність адекватного системного протирецидивного психіатричного супроводу за місцем проживання, комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_3 виявляє клінічні ознаки активного типу суспільної небезпеки, у зв`язку з чим відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі суворим типом нагляду.

В зв`язку із наявністю у ОСОБА_3 психічних розладів, відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації його до психіатричної лікарні із суворим типом нагляду.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 93, 94 КК України, ст. 372, 395, 503, 512, 513 КПК України, суд-

ухвалив:

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Журавка Шполянського району, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, із середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , за вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст.394 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні з суворим типом нагляду, про що йому оголосити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 30 днів з дня її проголошення до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію ухвали направити до КНП "Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради", ОСОБА_3 - до відома та до Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області - для виконання.

Головуючий: ОСОБА_1