Справа № 685/1048/19
Провадження № 1-кп/669/98/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2019 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Білогір`я кримінальне провадження № 0000134 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гута Славутського району Хмельницької області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В період часу з кінця квітня 2019 року до 19 червня 2019 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлений ОСОБА_4 , працюючи водієм автомобільного крану ТОВ «Україна 2001» та маючи вільний доступ до майна господарства, керуючись єдиним умислом на викрадення 50 л дизельного палива, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, з корисливих мотивів, періодично на протязі вищевказаного періоду, із баку автомобільного крану марки КРАЗ «КС 4574» д.н.з. НОМЕР_1 за допомогою гумового шланга злив по 3-4 л у наперед заготовлені чотири ємності об`ємом по 10 л кожна та одну пластикову каністру об`ємом 10 л дизельне паливо в загальній кількості 50 л, яке переховував в кабіні даного транспортного засобу.

Після цього, 19 червня 2019 року ОСОБА_4 , керуючись єдиним умислом на таємне викрадення майна, з метою подальшого перевезення власним автомобілем до свого місця проживання, із кабіни автомобільного крану марки КРАЗ «КС 4574» д.н.з. НОМЕР_1 переніс усі п`ять ємностей з дизельним паливом в загальній кількості 50 л до чагарників, що за межами відділу № 2 ТОВ «Україна 2001», де був викритий працівниками охорони ТОВ «України 2001», внаслідок чого не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення продовжуваного злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі, тобто вчинив незакінчений замах на викрадення належного ТОВ «Україна 2001» дизельного палива в кількості 50 л вартістю 24,60 грн. за 1 л. на загальну суму 1230 грн.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

12 липня 2019 року між потерпілим та обвинуваченим укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений та потерпілий дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Заслухавши думку прокурора, яка не заперечувала проти затвердження угоди та погодилася з мірою покарання, що передбачено в угоді, пояснення та думку представника потерпілого, який просив затвердити угоду і вказав, що до обвинуваченого будь-яких майнових претензій не має, захисника, який підтримав угоду, а також самого обвинуваченого ОСОБА_4 , який беззастережно визнав свою вину та надав згоду на призначення узгодженого покарання і заявив, що він цілком розуміє наслідки угоди і вважає, що вона підлягає затвердженню, суд, розглядаючи питання про затвердження угоди, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

ОСОБА_4 вчинив злочин, що у відповідності до ст. 12 КК України кваліфікується як злочин середньої тяжкості, що дає можливість обвинуваченому та потерпілому укладати угоду про примирення.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Представник потерпілого ОСОБА_6 пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст. ст. 469, 471 КПК України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та потерпілим, визначена в межах санкції ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, а тому підстав для відмови в затверджені угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку про доцільність затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим і вважає, що виправленню та перевихованню останнього може сприяти узгоджене сторонами покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувалися, цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати відсутні, питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Угоду про примирення від 12 липня 2019 року, укладену між потерпілим та обвинуваченим в кримінальному провадженні № 0000134 затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити узгоджене покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 21 червня 2019 року.

Речові докази:

- чотири пластикових ємності (бутлі) об`ємом по 10 л кожна та одну пластикову каністру коричневого кольору об`ємом 10 л із вмістом дизельного палива в кількості 50 л, які передані на відповідальне зберігання ТОВ «Україна 2001», залишити у власності потерпілого.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України до Хмельницького апеляційного суду через Білогірський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1