ДОВГИНЦІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа №211/3607/18
Провадження № 1-кп/211/123/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 р. Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження

прокурора- ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу кримінальне провадження №0000135 за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, розлученого, який має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого КП «Кривбасводоканал» на посаді слюсар аварійно-відновлювальних робіт Металургійного цеху, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:12.12.2017 року Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ст. 164 ч.1 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 ,76УУ України звільне6ний з іспитовим строком 1 рік,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу № 213/4201/15-ц від 01.02.2016 року ОСОБА_5 зобов`язаний до виплати аліментів на користь ОСОБА_7 на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів), відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 1 5.12.2015 року і до повноліття.

На підставі виконавчого листа № 213/4201 /15-ц від 01.02.2016 року державним виконавцем Довгинцівського ВДВС м. Кривого Рогу ОСОБА_8 02.09.2016 року відкрито виконавче провадження № 52082598, де стягувачем є ОСОБА_7 , боржником - ОСОБА_5 .

Однак ОСОБА_5 , будучи працездатним, достеменно знаючи про свій обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, будучи ознайомлений 01.11.2016 року під особистий підпис про те, що згідно вказаного рішення суду він зобов`язаний до виплати аліментів на утримання дитини, а також про кримінальну відповідальність за ст. 164 КК України, в період часу з 01.11.2017року по 01.06.2018 року злісно ухилявся від сплати аліментів.

Так, ОСОБА_5 , в період з 01.11.2017 року до 16.03.2018 року не працював, заходів до працевлаштування не приймав, до центру зайнятості з питань працевлаштування не звертався та на обліку не перебував, однак з 16.03.2018року до 01.06.2018року влаштувався на офіційну роботу, про що не повідомив державного виконавця та аліменти не сплачував, що свідчить про злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини ( аліментів ).

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України у разі ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний протягом 3-х робочих днів письмово повідомити державного виконавця про місце роботи або зміну місця роботи, але ОСОБА_5 не повідомляв про свій щомісячний дохід та місце своєї роботи державного виконавця, що свідчить про злісне приховання свого доходу та злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), спрямованні на невиконання рішення суду.

Згідно довідки-розрахунку, наданої державним виконавцем Довгинцівського ВДВС м. Кривого Рогу, загальна сума заборгованості за виконавчим листом № 213/4201/15-ц від 01.02.2016 року станом на 01.06.2018 року становить 38854 гривень 26 копійок.

В результаті злісного ухилення від сплати аліментів, встановлених вищевказаним рішенням суду, у ОСОБА_5 в період з 01.11.2017 року до 01.06.2018 року утворилась заборгованість в сумі 13109 гривень 84 копійки, що сукупно складає суму виплат більше ніж за три місяці відповідних платежів.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину визнав, та пояснив, що він не сплачував аліменти, однак на теперішній час офіційно працевлаштований, та буде сплачувати аліменти.

Суд, враховуючи, що обвинувачений визнав себе винним у повному обсязі, щодо фактичних обставин вчинення злочину та вказані обставини ніким не оспорюються, а його свідчення дають достатні підстави не сумніватися у добровільності позиції, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, вважає необхідним визнати недоцільним дослідження доказів, що маються у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються (зокрема скоєння обвинуваченим даного злочину та його обставин), та обмежити обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченого та дослідження доказів, що характеризують особу обвинуваченого, досудову доповідь.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), особою, раніше судимою за злочин, передбачений ст.164 КК України, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним, характеризується посередньо, працює, раніше судимий, під наглядом у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Відповідно висновку органу пробації загальний ризику вчинення повторного кримінального правопорушення визначено як середній, орган пробації вважає, що можливе його виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, та не становить небезпеки для суспільства.

Обставин, що пом`якшують покарання, у відповідності до вимог ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання судом не встановлено. З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі.

При цьому суд враховує, що таке покарання буде відповідати приписам закону, зазначених, зокрема у ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а також відповідно до положень ст. 50 КК України, яка визначає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Крім того суд вважає необхідним призначити покарання обвинуваченому з урахуванням положень ч.1 ст.71, 72 КК України, з урахуванням вироку Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12.12.2017 року.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.164 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ч.1 т.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину за вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12.12.2017 року та остаточно до відбування призначити 2 (два) роки 1 (один) місяць обмеження волі.

Запобіжний захід не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1