Справа № 492/901/19
Провадження № 1-кп/492/106/19
ВИРОК
Іменем України

12 вересня 2019 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
законних представників обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисника адвоката ОСОБА_10 ,
представника служби у справах дітей ОСОБА_11 ,
старшого інспектора ЮП СП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000093 від 05.03.2019 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Арциз Одеської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Арциз Одеської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Арциз Одеської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2019 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, більш точні дату та час не встановлено, неповнолітній ОСОБА_4 , за попередньою змовою із неповнолітніми ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та особою, яка не досягла віку кримінальної відповідальності, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, пройшли до території колишньої котельні розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_13 та далі, перебуваючи біля хвіртки, яка веде на зазначену територію, умисно, з корисливих мотивів, застосовуючи фізичну силу, шляхом демонтажу, таємно викрали металеву хвіртку, б/в, вартістю 1000 грн., яка належить ОСОБА_13 , чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
Таким чином, неповнолітній ОСОБА_4 за попередньою змовою із неповнолітніми ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та особою, яка не досягла віку кримінальної відповідальності умисно викрали майно потерпілого ОСОБА_13 , після чого з місця скоєння злочину зникли, а викраденим в подальшому розпорядилися на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.
02 березня 2019 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, більш точні дату та час не встановлно, неповнолітній ОСОБА_5 , за попередньою змовою із неповнолітніми ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , та особою, яка не досягла віку кримінальної відповідальності, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, пройшли до території колишньої котельні розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_13 та далі перебуваючи біля хвіртки, яка веде на зазначену територію, умисно, з корисливих мотивів, застосовуючи фізичну силу, шляхом демонтажу, таємно викрали металеву хвіртку, б/в, вартістю 1000 грн., яка належить ОСОБА_13 , чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
Таким чином, неповнолітній ОСОБА_5 за попередньою змовою із неповнолітніми ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та особою, яка не досягла віку кримінальної відповідальності умисно викрали майно потерпілого ОСОБА_13 , після чого з місця скоєння злочину зникли, а викраденим в подальшому розпорядилися на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.
02 березня 2019 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, більш точні дату та час встановити не виявилось можливим, неповнолітній ОСОБА_6 , за попередньою змовою із неповнолітніми ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та особою, яка не досягла віку кримінальної відповідальності, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, пройшли до території колишньої котельні розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_13 та далі перебуваючи біля хвіртки, яка веде на зазначену територію, умисно, із корисливих мотивів, застосовуючи фізичну силу, шляхом демонтажу, таємно викрали металеву хвіртку, б/в, вартістю 1000 грн., яка належить ОСОБА_13 , чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
Таким чином, неповнолітній ОСОБА_6 за попередньою змовою із неповнолітніми ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , та особою, яка не досягла віку кримінальної відповідальності умисно викрали майно потерпілого ОСОБА_13 , після чого з місця скоєння злочину зникли, а викраденим в подальшому розпорядилися на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.
В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 повністю визнали себе винними в обсязі пред`явленого їм обвинувачення. В ході судового розгляду вони детально розповіли про обставини злочину та щиро розкаялися в його вчиненні, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.
В судове засідання потерпілий ОСОБА_13 не з`явився звернувся до суду із заявою про проведення судового засідання без його участі, претензій матеріального або морального характеру до обвинувачених не заявляв.
Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченими своєї вини в обсязі пред`явленого їм обвинувачення, а також те, що вони не піддавали сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинувачених, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинувачених, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинувачуваних. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.
Таким чином, допитавши обвинувачених, дослідивши письмові докази, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , суд у відповідності до ст. 103, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи обвинувачених, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також умови життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку.
Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вчинили злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вчинили кримінальне правопорушення будучи неповнолітніми, мають належні умови для проживання та виховання, мають позитивні характеристики з Арцикого НВК «Загальноосвітня школа I- III ступенів № 4-ліцей», не перебувають на обліку у лікарів психіатра та нарколога, щиро розкаялися, після вчинення кримінального правопорушення нарікань на їх поведінку не було, зі слів законних представників стали на шлях виправлення та з моменту вчинення кримінального правопорушення мають бездоганну поведінку.
Також судом враховуються дані досудових доповідей Арцизького районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області, згідно яких, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становитиме небезпеку для суспільства.
Досудовим розслідуванням та під час судового розгляду не встановлено, що неповнолітні обвинувачені були втягнуті у злочинну діяльність дорослими підбурювачами.
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , суд відносить щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.
Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , судом не встановлено.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Вимогами ч. 2 ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
В судовому засіданні обвинуваченими було заявлено клопотання про звільнення від покарання та застосування відносно них на підставі ст. 105 КК України примусових заходів виховного характеру у виді передачі їх під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють.
Законні представники обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та захисник обвинувачених ОСОБА_10 також просили суд звільнити обвинувачених від покарання та застосувати відносно них примусові заходи виховного характеру у виді передачі обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 під їх нагляд.
Представник служби у справах дітей ОСОБА_11 , старший інспектора ЮП СП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характеристику обвинувачених, їх ставлення до вчиненого та бездоганну поведінку, також в судовому засіданні просили звільнити обвинувачених від покарання та застосувати відносно них примусові заходи виховного характеру у виді передачі їх під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють.
З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.
Відповідно до ч. 1 ст. 97 КК України, неповнолітнього, який вперше вчинив злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Поряд з цим, суд, враховуючи фактичні обставини справи, особи обвинувачених, знаходить за можливе звільнити обвинувачених від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру передбачені п. 3 ч.2 ст.105 КК України.
Європейський суд з прав людини у справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року зазначив, що покарання, як втручання держави в особисте приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх", згідно із ч. 1 ст. 105 КК України суд у праві звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов: а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним; б) неповнолітній щиро розкаявся; в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття; г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання. У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку суд управі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання.
Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань "звільнення від покарання" (ч. ч. 4 і 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), "звільнення від відбування покарання" (ст.ст. 75, 79, 104 КК України), "звільнення від призначеного покарання" (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Разом з тим, враховуючи вік обвинувачених та те, що у них немає самостійного заробітку, суд вважає, що процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи в розмірі 2355,00 гривень підлягають стягненню з законних представників неповнолітніх обвинувачених в рівних частинах.
Підстав для обрання обвинуваченим запобіжного заходу суд не вбачає.
Судом вирішується питання про речові докази у справі в силу ч. 9 ст. 100 КПК України, яка відповідно передбачає, що питання про долю речових доказів і документів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження в тому випадку, якщо такі речові докази або документи були надані суду.
Керуючись ст. ст. 105 КК України, ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
На підставі ст.105 КК України ОСОБА_4 звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд бабусі ОСОБА_14 , до досягнення ним повноліття.
Запобіжний захід щодо неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
На підставі ст.105 КК України ОСОБА_5 звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_9 , до досягнення ним повноліття.
Запобіжний захід щодо неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
На підставі ст. 105 КК України ОСОБА_6 звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_8 , до досягнення ним повноліття.
Запобіжний захід щодо неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути в рівних частинах з законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_7 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_9 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів по кримінальному провадженню у розмірі 2355 (дві тисячі триста п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Арцизького районного суду Одеської області від 07.03.2019 року на металеву хвіртку, виготовлену зі швелера та арматури, висотою 1,8 метра, шириною 80 см, діаметром арматури 12 мм, що була визнана речовим доказом.
Речовий доказ: металеву хвіртку, виготовлену зі швелера та арматури, висотою 1,8 метра, шириною 80 см, діаметром арматури 12 мм вважати повернутою законному власнику ОСОБА_13 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду області через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя Арцизького районного суду ОСОБА_1
Одеської області