Справа № 461/8638/19
Провадження № 1-кс/461/9561/19
УХВАЛА
про надання дозволу на арешт майна

07.11.2019 року, слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про арешт майна -

в с т а н о в и в :

Прокурор відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні №0000132 від 05.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України про накладення арешту на нерухоме майно, а саме земельну ділянку, площею 1,2922 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:001:0038, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .

Подане клопотання мотивує тим, що в ході досудового розслідування здобуто достатньо підстав вважати, що нерухоме майно, а саме: земельна ділянка площею 1,2922 га, що розташована на АДРЕСА_1 , є доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, оскільки, державним реєстратором без будь-яких на те правових підстав, всупереч документам, поданим для здійснення державної реєстрації прав, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 27881263 та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно завідомо неправдиві відомості про набуття ОСОБА_5 права приватної власності на вказану земельну ділянку, чим завдано тяжкі наслідки. Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Відтак, просить клопотання задоволити. Крім того, просить суд проводити розгляд клопотання у відсутності власника (володільця) майна.
В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримала з підстав, викладених у такому. Разом з тим, уточнила вимоги клопотання вимоги, зокрема, просить накласти арешт на нерухоме майно шляхом заборони відчуження та розпорядження таким.

З метою забезпечення арешту майна, збереження даного майна, вважаю за можливе при розгляді клопотання застосувати положення ч.2 ст.172 КПК України, згідно яких, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, зважаючи на те, що клопотання містить достатні правові підстави для арешту зазначеного у клопотанні нерухомого майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності, завдання кримінального провадження, інші обставини, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення, з огляду на наступні обставини.

Слідчим суддею встановлено, що 05.11.2019 року прокуратурою Львівської області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000132 за фактом зловживання державним реєстратором службовим становищем, який без правових підстав, всупереч документам, поданим для здійснення державної реєстрації, прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та вніс до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно завідомо неправдиві відомості про набуття права приватної власності на земельну ділянку, площею 1,2922 га, що розташована по вул.Липинського, 27 у м.Львові, чим заподіяно тяжкі наслідки, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Підставою для реєстрації вказаного кримінального провадження став лист управління представництва інтересів держави в суді прокуратури області про результати вивчення в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру» законності реєстрації права власності на земельну ділянку, розташовану по вул.Липинського, 27 у м.Львові, площею 1,2922 га, в якому викладено наступні обставини.
Протоколом засідання комітету кредиторів ВАТ «Львівський дослідний нафтомаслозавод» від 28.02.2014 року вирішено погодити початкову вартість продажу майна заводу, розташованого за адресою: м.Львів, вул. Липинського, 27 в сумі 330600,00 грн. та надано ліквідатору-арбітражному керуючому ОСОБА_6 згоду на відчуження його майна, а саме: будівлі нежитлових приміщень фінського будинку, загальною площею 58,6 м.кв., а також спеціалізованого обладнання та споруд (ставу - накопичувача; дамби ґрунтової; шлюзу 2-х камерного; пісколовки; огорожі; воріт; хвіртки; дорогу внутрішньомайданчикової; водопроводу питної води; вбиральні).
За наслідками проведеного 30.04.2014 року Прикарпатською універсальною товарною біржею аукціону з продажу майна підприємства-банкрута переможцем визнано ТзОВ «ВМпроект», якому відчужено вищевказане майно на підставі укладеного 15.05.2014 року договору купівлі-продажу майна (лот № 1) підприємства банкрута, який посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 .
У п.1.8 договору зазначено: «Згідно Довідки, виданої відділом Держкомземанества у м.Львові Львівської області від 05.05.2014 року № 40/01-15/1531, земельна ділянка на вул. Липинського, 27 у м.Львові входить в межі земельної ділянки площею 1,2922 га (кадастровий номер: :05:001:0038), яка знаходиться у постійному користуванні ВАТ «Львівський дослідний нафтомаслозавод» для виробничих потреб. За категорією земель дана земельна ділянка відноситься до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення».
На підставі вказаного договору приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 15.05.2014 року видано свідоцтво про право приватної власності ТзОВ «ВМпроект», яке зареєстровано в реєстрі за №704, на вищезазначене майно, що раніше належало ВАТ «ЛДНМЗ», та внесено про це відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 5656938 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).
В подальшому, згідно із рішенням №2/09 засновника ТзОВ «ВМпроект» від 16.09.2014 року, між ТзОВ «ВМпроект» (далі - позичальник) та ОСОБА_5 (позикодавець) укладено договір позики від 16.09.2014 року (далі договір позики), згідно умов якого, позикодавець передав у власність позичальника грошові кошти в сумі 1 298 807,10 грн., а в якості забезпечення виконання зобов`язань за цим договором передано позикодавцю в іпотеку майно, яке було придбано ТзОВ «ВМпроект» на вищевказаному аукціоні, а також земельну ділянку площею 1,2922 га, кадастровий номер :05:001:0038 за адресою: АДРЕСА_1 .
Для забезпечення виконання зобов`язання щодо повернення грошей, переданих за договором позики від 16.09.2014 року, між ТзОВ «ВМпроект» (далі - іоптекодавець) та ОСОБА_5 (далі - іпотекодержатель), укладено договір іпотеки від 16.09.2014 року (далі договір іпотеки), згідно умов якого, іпотекодавець передав в заставу іпотекодержателю майно і земельну ділянку площею 1,2922 га, кадастровий номер :05:001:0038 за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначений договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за №5255.
У п.4 Договору зазначено: «Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на праві Свідоцтва, посвідченого ОСОБА_7 , приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 15.05.2014 року в реєстрі №704, право власності на який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 5656938, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав їх обтяжень від 15.05.2014 року, виданий ОСОБА_7 , приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, індексний номер витягу 21665350. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 01»
В подальшому, між іпотекодавцем та іпотекодержателем укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 24.09.2014 року, шляхом передачі іпотекодержателю в рахунок виконання зобов`язання за договором позики права власності на предмет іпотеки, а саме: будівлю нежитлових приміщень фінського будинку загальною площею 58,6 м.кв.; став-накопичувач 3000 кв.м.; дамбу ґрунтову 0,175 км.; шлюз 2-х камерний 0,2 м/с; пісколовку; огорожу 180 п.м.; ворота 20 кв.м.; хвіртку 1,5 кв.м.; дорогу внутрішньомайданчикову 0,075 км.; водопровід питної води Д425 6 п.м.; вбиральню - 2 кв.м.; земельну ділянку площею 1,2922 га, кадастровий номер :05:001:0038 за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказаний договір 24.09.2014 року посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , зареєстровано в реєстрі за №5466, а між сторонами договору 26.09.2014 року складено акт приймання-передачі.
На підставі вказаного договору, 09.10.2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_9 прийнято рішення №16362448 про державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 1,2922 га, кадастровий номер :05:001:0038, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, з метою збереження речових доказів арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області ОСОБА_3 від 06.11.2019 року оглянуте нерухоме майно - земельну ділянку , розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 1,2922 га, кадастровий номер :05:001:0038, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000132 від 05.11.2019 року.

Відповідно до положень ч.10 ст.170 КПК України, арешт може буди накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Прокурором доведено, що вищевказане нерухоме майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження та існують розумні підозри вважати, що вказана земельна ділянка є доказом злочину, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Так, остання в своєму клопотанні вказує, що земельна ділянка площею 1,2922 га, кадастровий номер :05:001:0038, розташована за адресою: АДРЕСА_1 не могла бути предметом договору позики, договору іпотеки та договору про задоволення вимог іпотекодержателя №5466 від 24.09.2019 року, оскільки така земельна ділянка не становила і не могла становити предмет аукціону проведеного 30.04.2014 року з продажу майна підприємства-банкрута (ВАТ «ЛДНМЗ»), перебувала у комунальній власності та була надана Львівською міською радою народних депутатів у постійне користування ВАТ «Львівський дослідний нафтомаслозавод» для виробничих потреб.
Крім того, як вбачається з листа Департаменту містобудування Львівської міської ради № 2403-124 від 11.01.2017 року, договори оренди та купівлі-продажу земельної ділянки на вул.Липинського, 27 у м.Львові не укладались.
Пунктом е) ч.1 ст.141 Земельного кодексу України визначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Відтак, право постійного користування земельними ділянками суб`єкта господарювання припиняється у зв`язку з відчуженням нерухомого майна, а суб`єкти господарювання, які стали власниками цього майна, мають право оформити право на земельні ділянки, на яких розташовані ці об`єкти. Оскільки ТзОВ «ВМпроект» не належать до переліку суб`єктів господарювання, вказаних у ст.92 ЗКУ, останнє мало право переоформити земельну ділянку на праві власності (викупити земельні ділянки) або праві оренди.

При цьому, право ВАТ «ЛДНМЗ» постійного користування вказаною земельною ділянкою припинилось внаслідок набуття ТзОВ «ВМпроект» права власності на будівлі, споруди та обладнання, що розміщені на ній, але ні ТзОВ «ВМпроект», ні ОСОБА_5 не набули і не могли набути право власності на вказану земельну ділянку, оскільки така перебуває в комунальній власності територіальної громади м.Львова, проте мали право переоформити земельну ділянку на праві власності (викупити земельні ділянки) або праві оренди шляхом звернення до дійсного власника землі Львівської міської ради.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній станом на 25.06.2015 року), у Державному реєстрі прав на кожний об`єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше, за рішенням державного реєстратора відкривається відповідний розділ та реєстраційна справа.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст.25 вказаного Закону, реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному окремо визначеному об`єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об`єкта.

У разі переходу права власності на об`єкт нерухомого майна або зміни опису (даних) об`єкта нерухомого майна його реєстраційний номер залишається без змін.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вищевказана земельна ділянка на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2016 року на праві приватної власності належать ОСОБА_4 .
Відтак, з матеріалів клопотання вбачаються достатні підстави вважати, що таке майно могло бути використано під час вчинення злочину, є об`єктом злочинних посягань, та може бути використане як доказ в кримінальному провадженні.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.
Таким чином, враховуючи, що накладення арешту на земельну ділянку проводиться з метою забезпечення завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, правову підставу для арешту майна, можливість настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема, відчуження вказаного майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності, а також те, що вказана вище земельна ділянка визнана речовим доказом та має важливе доказове значення для кримінального провадження, оскільки прямо стосується предмету доказування у вказаному кримінальному провадженні та забезпечить збереження речових доказів, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя ,-

у х в а л и в :

клопотання задоволити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, площею 1,2922 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:001:0038, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1