В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.11.2019 Справа №607/15237/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001526 від 24 травня 2019 року відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, котрий проживає по АДРЕСА_1 , судимого вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 грудня 2016 року за ч.1 ст. 296 КК України до покарання у вигляді 8500 грн. штрафу, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 лютого 2018 року вищевказане покарання замінено на 240 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став і під час відбування покарання у вигляді громадських робіт вчинив новий умисний злочин при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи наслідки своїх дій, з метою ухилення від відбування покарання та не виконання покладених на нього судом обов`язків, без поважних причин, в період часу з 09 липня 2018 року по 18 червня 2019 року ухилявся від відбування покарання у вигляді 240 годин громадських робіт, яке було замінено ОСОБА_3 із штрафу у сумі 8500 гривень, ухвалою від 7 лютого 2018 року Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, при цьому достовірно знаючи, що за ухилення передбачена кримінальна відповідальність за ч.2 ст. 389 КК України.

У липні 2018 року ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою ухилення від відбування покарання, усвідомлюючи наслідки своїх дій, не маючи поважних на те причин, 1 раз (27 липня 2018 року) не з`явився у СКП «Ритуальна служба», що за адресою м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 27 для відпрацювання громадських робіт і з 68 годин, які були заплановані в даному місяці згідно з графіком виходу на роботу, відпрацював лише 64 години, а 4 годин не відпрацював без поважних причин.

Крім того, у серпні 2018 року ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою ухилення від відбування покарання, усвідомлюючи наслідки своїх дій, не маючи поважних на те причин, 15 раз (8, 9, 13-17, 20-23, 27-28, 30-31 серпня 2018 року) не з`являвся у СКП «Ритуальна служба», що за адресою м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 27 для відпрацювання громадських робіт і з 88 годин, які були заплановані в даному місяці згідно з графіком виходу на роботу, відпрацював лише 22 години, а 66 годин не відпрацював без поважних причин.

Аналогічно, з вересня 2018 року по листопад 2018 року ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочинну діяльність, не маючи поважних на те причин, жодного разу не з`являвся у СКП «Ритуальна служба», що за адресою м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 27 для відпрацювання громадських робіт.

У грудні 2018 року ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою ухилення від відбування покарання, усвідомлюючи наслідки своїх дій, не маючи поважних на те причин, 18 раз (3-5, 7, 10-13, 17-22, 26-29 грудня 2018 року) не з`являвся у СКП «Ритуальна служба», що за адресою м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 27 для відпрацювання громадських робіт і з 80 годин, які були заплановані в даному місяці згідно з графіком виходу на роботу, відпрацював лише 6 годин, а 74 години не відпрацював без поважних причин.

Станом на 10 січня 2019 року ОСОБА_3 відбув 92 години громадських робіт із 240 годин призначених ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 7 лютого 2018 року, невідбутий термін становить 148 годин.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у скоєнні описаного в обвинувальному акті кримінального правопорушення визнав в повному обсязі.

По суті провадженні повідомив, що в липні 2018 року приступив до виконання громадських робіт, що були призначені йому як покарання згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду.

Його попереджали про наслідки ухилення від покарання. В якийсь момент перестав відбувати покарання, оскільки йому фізично не подобалось працювати в таких умовах.

В період , вказаний в обвинувальному акті, на стаціонарному лікуванні не перебував, працівниками поліції не затримувався, не перебував на службі в ЗСУ.

Під час слухання справи в суді продовжив відбувати покарання. На даний час відбув 110 годин громадських робіт, про що подав відповідну довідку.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, особу винного, який раніше судимий, пом`якшуючі покарання обставини, до яких суд відносить визнання вини т, а тому вважає, що йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у вигляді арешту, в розмірі, наближеному до мінімального.

Долю речових доказів, необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.

Відповідно до ст. 71 КК України призначити ОСОБА_3 , шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 грудня 2016 року та ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 лютого 2018 року, у виді 120 годин громадських робіт, та шляхом їх переводу, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 72 КК України, у міру покарання у виді арешту, остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді арешту строком 1 (один) місяць та 15 (п`ятнадцять) днів.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Особову справу ОСОБА_3 повернути органу пробації.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1