Справа № 344/9137/19
Провадження № 11-сс/4808/146/19
Категорія ст.309 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Івано-Франківськ
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду ОСОБА_3 , розглянувши апеляційну скаргу захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 травня 2019 року, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 травня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_4 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення з під варти незаконно утримуваної особи в порядку ст.206 КПК України. Зобов`язано прокурора відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру Прокуратури Івано-Франківської області негайно здійснити перевірку фактів, викладених в заяві захисника ОСОБА_4 щодо тримання ОСОБА_6 під вартою в Івано-Франківській установі виконання покарань (№12) і повідомити слідчого суддю про результати перевірки, а у випадку встановлення порушень утримання ОСОБА_6 в Івано-Франківській установі виконання покарань (№12) негайно вжити заходів для їх усунення.

В апеляційній скарзі захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 вважають вказану ухвалу слідчого судді незаконною, прийнятою з перевищенням повноважень слідчого судді, а тому просять її скасувати та постановити нову ухвалу, якою звільнити з під варти підзахисного ОСОБА_6 як особу, що незаконно з 00 годин 01 хвилини 18.05.2019 позбавлена свободи та утримується без судового рішення, яке вступило в законну силу, в Івано-Франківській установі виконання покарань (№12) за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Коновальця, 70.

Зокрема, посилаються на те, що відносно їхнього підзахисного ОСОБА_6 18 березня 2019 року Долинським районним судом постановлено вирок, згідно якого обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту у залі суду. Термін тримання під вартою постановлено рахувати з 18 березня 2019 року. Разом з тим, суд не вказав про дію запобіжного заходу до набрання вироком законної сили. Строки тримання під вартою ОСОБА_6 з часу постановлення вироку не продовжувались, інші запобіжні заходи щодо ОСОБА_6 не обирались. При цьому, вирок суду першої інстанції не набрав законної сили, оскільки оскаржений 17.04.2019 року адвокатом ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 і на даний час відкрито апеляційне провадження. Прокурор в апеляційній інстанції не звертався з клопотанням про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 . З аналізу норм ч.1 ст.197 та ч.2 ст.331 КПК України слідує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою після закінчення шістдесяти днів після його застосування підлягає продовженню або якщо цього не було зроблено, закінчує свою дію. З врахуванням вказаного, захисники вважають, що ОСОБА_6 утримується незаконно під вартою без судового рішення, яке б вступило в законну силу.

Крім того, вважають, що слідчий суддя в порушення вимог ч.4 ст.26 КПК України, вийшов за межі своїх повноважень, зобов`язавши прокурора здійснити перевірку фактів, викладених в заяві захисника ОСОБА_4 щодо тримання ОСОБА_6 під вартою. Проте, сторона захисту у заяві не просила встановити факт незаконного тримання ОСОБА_6 під вартою на момент постановлення вироку, а також доручати проведення перевірки викладених в заяві фактів іншому органу. Вказують, що ч.3 ст.206 КПК зобов`язує слідчого суддю звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи, в тому числі і визначених в ч. 5 ст.206 КПК України. Натомість слідчий суддя вказаного обов`язку не виконав, а передоручив його виконання іншому органу, що стало підставою незаконного утримання під вартою ОСОБА_6 .

Відповідно до вимог ст. 422 КПК України, отримавши апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, суддя-доповідач невідкладно витребовує з суду першої інстанції відповідні матеріали та не пізніш як за день повідомляє особу, яка її подала, прокурора та інших заінтересованих осіб про час, дату і місце апеляційного розгляду.

Разом з тим, під час підготовки вищевказаної апеляційної скарги до апеляційного розгляду, після отримання відповідних матеріалів провадження, було встановлено, що апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 309 КПК України передбачено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування.

Під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про:

1) відмову у наданні дозволу на затримання;

2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні;

3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні;

4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні;

5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні;

6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні;

7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні;

8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні;

9) арешт майна або відмову у ньому;

10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність;

11) відсторонення від посади або відмову у ньому;

11-1) продовження відсторонення від посади;

12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування;

13) закриття кримінального провадження на підставі частини дев`ятої статті 284 цього Кодексу.

Під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9 1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

За змістом вищевказаних норм вбачається, що ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 про звільнення з під варти ОСОБА_6 , у порядку ст.206 КПК України, апеляційному оскарженню не підлягає.

Крім того, з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали та апеляційної скарги захисників вбачається, що у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 18 березня 2019 року Долинським районним судом Івано-Франківської області ухвалено вирок, яким його визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.5 ст.185, ч.3 ст.289 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років 3 місяці з конфіскацією майна. Щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Вказаний вирок суду першої інстанції не набрав законної сили, оскільки оскаржений адвокатом ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 і на даний час за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження в Івано-Франківському апеляційному суді.

Розгляд кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 на вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18 березня 2019 року призначено на 10 червня 2019 року.

Зі змісту мотивувальної частини рішення суду першої інстанції вбачається, що слідчий суддя прийшов до висновку, що враховуючи вимоги п.1 ч.4 ст.374 КПК України, обвинувачений ОСОБА_6 на законних підставах утримується під вартою, оскільки стосовно нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Частиною 1 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

З врахуванням вказаних норм кримінального процесуального закону, сторона захисту може звернутися під час апеляційного провадження з клопотанням про зміну, скасування запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_6 , що свідчить про наявність достатньо ефективного засобу захисту інтересів особи, стосовно якої обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці розуміє таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

За своєю суттю дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права стороною процесу, однак по суті вони направлені на деструктивність судового розгляду чи обмеження (утруднення) сторони в реалізації прав.

Доводи апелянта щодо незгоди з оскаржуваною ухвалою слідчого судді, не можуть бути підставою для відкриття апеляційного провадження в спосіб не передбачений законом.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Враховуючи вимоги ст. 309, ч. 4 ст. 399 КПК України та усталену судову практику, приймаючи до уваги стадію, на якій знаходиться розгляд кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що діють в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 травня 2019 року, та повернути апеляційну скаргу особам, що її подали.

Керуючись ст.ст.309, 392, 399 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 травня 2019 року.

Апеляційну скаргу повернути захисникам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як особам, що її подали.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду ОСОБА_3