ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 487/3564/18 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/1139/19 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2019 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000897 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Заводського районного суду міста Миколаєва від 11 вересня 2019 року про продовження строку тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Очаковка Миколаївської області, не одруженого, не працюючого, до арешту зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 :

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч.2 ст.115 КК України,

в с т а н о в и л а:
В провадженні Заводського районного суду міста Миколаєва на розгляді перебуває кримінальне провадження №0000897 за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч.2 ст.115 КК України.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 11 вересня 2019 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 до 09 листопада 2019 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, адвокат подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати до її підзахисного запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його реєстрації.

Апелянт зазначає, що в даному кримінальному провадженні питання про продовження запобіжного заходу вирішується неодноразово, при цьому невмотивовано наявність підстав, з яких суд дійшов висновку про те, що ризики не зменшились.

Наголошує, що судом не враховано, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, як за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , де проживають його батьки, так і в селищі Радсад зі співмешканкою на протязі декількох років.

Також, адвокат наголошує, що її підзахисний хворіє на жовчнокам`яну хворобу та потребує постійного медичного нагляду, який неможливий в умовах слідчого ізолятору.

Заслухавши суддю - доповідача, захисника, яка наполягала на задоволенні вимог апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності до приписів ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 не завершено, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи рішення щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд виходив із того, що ризики, які мали місце, як при обранні запобіжного заходу, так і до теперішнього часу не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду.

На цій стадії судового розгляду кримінального провадження на підставі обвинувального акту апеляційний суд не вправі вирішувати питання щодо обґрунтованості та доведеності обвинувачення, які повинен вирішити суд першої інстанції по суті висунутого обвинувачення особі, а тому доводи апелянта в цій частині не заслуговують на увагу.

Наведені відомості дали підстави для висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має бути продовжений з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам у разі незастосування запобіжного заходу.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що відсутні підстави для відмови в продовженні строку запобіжного заходу, як на тому наполягає апелянт, оскільки таке рішення не зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати на цій стадії судового розгляду.
Твердження апеляційної скарги про неодноразовість та значну тривалість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не можуть свідчити про наявність правових підстав для відмови в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу. Такі доводи були предметом розгляду в суді першої інстанції і не знайшли підстав для врахування.

Вказівки апелянта щодо недоведеності ризиків, передбачених ст.177 КПК України не ґрунтуються на матеріалах провадження. Так, перевіркою матеріалів встановлено, що ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину , за який законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі, не одружений та непрацевлаштований, тобто відсутні відомості про наявність у особи міцних соціальних зв`язків та постійного джерела прибутку, зловживає спиртними напоями та перебуває на обліку у лікаря нарколога, що достовірно свідчить про наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу або відмови в його застосуванні.

Також, колегія судді враховує підвищену суспільну небезпечність злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , що був вчинений за попередньою змовою, у стані алкогольного сп`яніння та направлений на позбавлення життя особи похилого віку, що перебувала у безпорадному стані.

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Доводи апеляційної скарги про можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем проживання його батьків за адресою: АДРЕСА_1 , не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_8 не проживає за вказаною адресою вже на протязі тривалого часу, що влучно зазначено захисником в апеляційній скарзі, а тому з огляду на викладені обставини в їх сукупності та взаємозв`язку, не можуть слугувати запорукою належної процесуальної поведінки, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, посилання захисника на наявність у його підзахисного жовчнокам`яної хвороби, яка потребує постійного догляду та лікування не можуть бути визнаними такими, що дають підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки не спростовують викладених вище ризиків.

З огляду на викладене, вимоги апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності підстав для продовження запобіжного заходу, є непереконливими. Доводи апелянта не спростовують встановлені відомості в їх сукупності та взаємозв`язку, а фактично зведені до незгоди з прийнятим рішенням про продовження строку дії запобіжного заходу.

Будь-яких доказів, які свідчать про порушення прав ОСОБА_8 під час апеляційного перегляду не встановлено.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.
Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду міста Миколаєва від 11 вересня 2019 року про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий: (підпис)
Судді: (підпис) (підпис)
З оригіналом згідно.
Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2