ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1259/19 Справа № 210/4009/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 серпня 2019 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000834, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
місце народження: м.Кривий Ріг Дніпропетровської області,
громадянина України, який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 серпня 2019 року частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 жовтня 2019 року, визначено розмір застави у межах 20 прожиткових мінімумів громадян, що складає 38420,00 грн.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати відносно ОСОБА_7 менш суворий запобіжний захід.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що в ухвалі слідчого судді не наведено всіх обставин врахування особи підозрюваного, які могли б бути підставою для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначає, що слідчий суддя не взяв до уваги міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність на утриманні родини, постійне місце проживання, наявність офіційного працевлаштування. Вказує на те, що під час судового засідання заявляла клопотання не брати до уваги в якості доказу протокол допиту свідка ОСОБА_10 - батька підозрюваного через неналежне складання протоколу, а саме: відсутність відомостей про час закінчення допиту, відмітки посадової особи, яка допитала свідка. Крім того, заявляла клопотання не брати до уваги рапорт оперуповноваженого СКП Металургійного ВП КВП ОСОБА_11 через відсутність відомостей у рапорті про конкретний період часу, в який відбувалися події згідно рапорту, також відсутні відомості про час складання рапорту.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги захисника, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані, а доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Як слідує з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Умисні протиправні дії підозрюваного ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст. 187 КК України, що виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 22 вересня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001394, з метою досягнення його дієвості, вжито заходи забезпечення кримінального провадження у виді здійснення оперативно-розшукових заходів, проведених працівниками оперативного підрозділу Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, під час яких встановити місце мешкання ОСОБА_7 , не надалось можливим.
28 травня 2019 року повідомлення про підозру про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, вручено батькові підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_10 .
Відповідно до постанови старшого слідчого СВ Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області від 03 липня 2019 року підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в розшук.
21 серпня 2019 року на підставі ухвали слідчого судді підозрюваного ОСОБА_7 затримано та в цей же день йому було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а саме, у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується низкою доказів, доданих до клопотання слідчого.
Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, достатньої для вирішення питання про застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи захисника про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до ОСОБА_7 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не можуть бути прийняти до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, що відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, кримінальне правопорушення вчинено за попередньою змовою, після вчинення злочину тривалий час перебував у розшуку, а отже,усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, існує ризик, що підозрюваний ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілих та свідків щодо зміни їх показань на його користь.

Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи тяжкість висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже, в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 серпня 2019 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4