Справа № 307/34/19
Закарпатський апеляційний суд
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
10.12.2019 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11кп/4806/728/19 за апеляційною скаргою заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_8 на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 17.07.2019.
Цим вироком ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , що має середню освіту, неодружений, сезонний робітник, не судимий, засуджений за ч.3 ст. 185 КК України на чотири роки позбавлення волі, за ч.2 ст. 289 КК України - на п`ять років позбавлення волі, за сукупністю злочинів, на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно - на п`ять років позбавлення волі.
На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки. На нього покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Ухвалено: запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 змінити на особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили, але не більше ніж до 15.09.2019, покласти на нього обов`язки прибувати до суду за кожною вимогою та не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 15 978 грн. 68 коп. процесуальних витрат на проведення експертиз, речовий доказ - квадроцикл «Viper CC110» залишити у потерпілої ОСОБА_10 .
Суд кваліфікував такі діяння за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднане з проникненням у житло; та за ч.2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, з проникненням у приміщення.
В апеляційній скарзі (а.п. 72-77) та доповненнях до неї (а.п. 87-88) прокурор, не оспорюючи правильність встановлення судом фактичних обставин кримінального провадження, доведеність вини ОСОБА_6 та правову кваліфікацію його дій, стверджує, що, вирок підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначення обвинуваченому зам`якого покарання. Вказує, що суд хоча формально і навів у вироку, однак не врахував, що ОСОБА_6 вчинив два умисні, корисливі, кваліфіковані тяжкі злочини. Посилання суду на щире каяття обвинуваченого та його активне сприяння розкриттю злочину, висновок про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства прокурор вважає безпідставними і стверджує, що доказів, які б їх підтверджували, немає. Вказує що міркування одного лише потерпілого ОСОБА_11 про достатність призначення ОСОБА_6 покарання не пов`язаного з позбавленням волі, для такого висновку недостатньо, що потерпіла ОСОБА_10 такої думки не висловила. Прокурор вважає, що застосування щодо ОСОБА_6 приписів ст. 75 КК України та незастосування додаткового покарання, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, є явно несправедливим та недостатнім для досягнення мети покарання. Просить вирок в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробовуванням скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання за ч. 2 ст. 289 КК України - у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією майна, та за ч. 3 ст. 185 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі, а на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 шість років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Водночас у доповненні до апеляційної скарги прокурор просить врахувати виправлення арифметичної помилки, допущеної ним в апеляційній скарзі при зазначенні кількості років позбавлення волі, які, на його вимогу, слід призначити обвинуваченому за сукупністю злочинів: з «трьох» на «шести».
Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст вироку, апеляційної скарги, доповнень до неї, промову прокурора на підтримання апеляційних вимог, заперечення проти них обвинуваченого і захисника, за клопотанням прокурора дослідив документи, які містять відомості про особу обвинуваченого, провів судові дебати, заслухав останнє слово обвинуваченого, перевірив матеріали кримінального провадження, обговорив доводи сторін і знаходить, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Доведеність вини обвинуваченого в учиненні кримінальних правопорушень за обставин, зазначених у вироку, в апеляційній скарзі не оспорюється і тому апеляційним судом не перевіряється. Правова кваліфікація встановлених діянь за ч.3 ст. 185 та ч.2 ст. 289 КК України цим обставинам відповідає.
Правова кваліфікація таких діянь за ч.3 ст. 185 КК України, як таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно, поєднаної з проникненням у житло; та за ч.2 ст. 289 КК України, як незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно, з проникненням у приміщення, є правильною.
Апеляційний суд враховує застереження прокурора про виправлення в апеляційній скарзі, оскільки вимога про призначення покарання у виді трьох років позбавлення волі за сукупністю злочинів, з одночасною вимогою про призначення за один із них шести років позбавлення волі, а за другий чотирьох років позбавлення волі є явною арифметичною помилкою.
Відповідно до засад, визначених у ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з ч.1 ст. 75 КК України рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти тільки за умови, якщо дані про тяжкість злочину та особу винного складають підставу для висновку про можливість його виправлення без відбування покарання.
Санкція ч.2 ст. 289 КК України передбачає основне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, санкція ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.
Суд першої інстанції зазначив, що враховує при визначенні міри покарання щире розкаяння обвинуваченого, його активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданих кримінальними правопорушеннями збитків, відсутність обставин, які обтяжували б покарання, прохання потерпілого ОСОБА_11 не позбавляти обвинуваченого волі, висновок органу з питань пробації про те, що ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 повторного злочину є середнім, і призначив йому за кожний злочин покарання наближене до найм`якішого з передбачених у санкції відповідної статті кримінального закону, а остаточне, за сукупністю злочинів, - шляхом, найменш обтяжливим для обвинуваченого.
Що ж до наведених у вироку мотивів звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, то вони є непереконливими і для прийняття такого рішення явно недостатні. Суд вмотивував його тими ж доводами: що ОСОБА_6 визнав вину, розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів і що обставин, які обтяжували б його покарання, не встановлено, але залишив поза увагою, що ОСОБА_6 притягується до кримінальної відповідальності водночас за два умисні, корисливі, тяжкі, кваліфіковані злочини в яких був викритий працівниками поліції, після вчинення останнього злочину переховувався від органу досудового розслідування і що його характеристика за місцем проживання до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання також не схиляє.
Апеляційний суд вважає, що обвинуваченого звільнено від відбування покарання з випробуванням без достатніх підстав, внаслідок чого визначена йому міра покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України, як невиправдано м`яка.
Поряд з цим, апеляційний суд відзначає, що апеляційна вимога про призначення ОСОБА_6 за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 289 КК України, та за сукупністю злочинів основного покарання у виді шести років позбавлення волі суперечить приписам ч.2 ст. 395, ч.4 ст. 403 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч.4 ст. 403 КПК України внесення до апеляційної скарги змін, які тягнуть за собою погіршення становища обвинуваченого, за межами строків на апеляційне оскарження не допускається.
Оскаржений вирок був проголошений 17.07.2019 (а.с.63), апеляційна скарга подана 01.08.2019 і в ній ставилось питання про скасування вироку тільки в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням (а.с. 72-77). Подальша вимога в ній та в доповненні про застосування за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 289 КПК України і за сукупністю злочинів основного покарання у виді шести років позбавлення волі та додаткового покарання у виді конфіскації майна суперечить попередній, оскільки її задоволення без скасування вироку в частині призначення покарання (чого прокурор не вимагав) неможливе.
Що стосується вимоги про погіршення становища обвинуваченого шляхом призначення йому за ч.2 ст. 289 КК України та за сукупністю злочинів основного покарання у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке надійшло до апеляційного суду у вигляді доповнення до апеляційної скарги 23.08.2019 (а.с.87-89), тобто за межами строку апеляційного оскарження, який закінчився 16.08.2019, то вона також не узгоджується з вимогою про попереднє скасування вироку тільки в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Клопотань щодо запобіжного заходу апеляційному суду не подано.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 420 КПК України, апеляційний суд
апеляційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області задовольнити частково.
Вирок Тячівського районного суду від 17.07.2019 року щодо ОСОБА_6 в частині звільнення від відбування покарання скасувати.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 289 КК України на п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч. 3 ст. 185 КК України на чотири роки позбавлення волі, за сукупністю злочинів, на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно - на п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений касаційним порядком безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді: