Справа № 450/1695/19 Провадження № 1-кс/450/585/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою

"23" травня 2019 р. слідчий суддя Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 з участю: прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити клопотання старшого слідчого СВ Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Пустомитівського відділу Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 , яке надійшло на розгляд слідчого судді 23.05.2019 року, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначенням застави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Зимна Вода, Пустомитівського району Львівської області, українцю, громадянину України, з середньою освітою, не одруженому, такому що не працює, зареєстрованому та такому що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому востаннє 21.07.2009 року Пустомитівським районним судом Львівської області за ч. 2 ст. 121 КК України з призначенням покарання у виді 10 років позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25.09.2009 року покарання пом`якшене до 9 років позбавлення волі, ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 05.02.2016 згідно ч. 5 ст. 72 КК України зараховано термін 6 місяців 11 днів позбавлення волі, та який згідно ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 07.12.2016 року звільнений умовно достроково на підставі ст. 81 КК України із невідбутим терміном 8 місяців 27 днів, відносно якого 26.04.2019 обвинувальний акт за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України скеровано до Пустомитівського районного суду у Львівській області,

який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в :
у провадження слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області 23.05.2019 року надійшло клопотання старшого слідчого СВ Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Пустомитівського відділу Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 , яке надійшло на розгляд слідчого судді 23.05.2019 року, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначенням застави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України.

В обґрунтування вказує, що ОСОБА_5 , який 22.05.2019, у невстановлений досудовим слідством час, перебуваючи за місцем свого спільного проживання із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме в житловому будинку по АДРЕСА_1 , на ґрунті побутового та словесного конфлікту, діючи протиправно, маючи умисел на заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_8 , взяв в руки невідомий тупий предмет, яким умисно спричинив останній тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент заподіяння, а саме тупу закриту травму грудної клітки та множинні переломи ребер, що в подальшому призвело до її смерті, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, раніше судимий за аналогічний злочин, відносно якого 26.04.2019 обвинувальний акт за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України, а тому є достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, можливо вчинити інші кримінальні правопорушення, а тому можна прийти до висновку до висновку, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для забезпечення підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просять його задоволити, з підстав наведених у ньому.

Захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечив, так як вид запобіжного заходу є занадто суворим, оскільки підозрюваний, який вину не визнає, самостійно з`являється на вимогу суду, не буде ухиляється та сприятиме слідству. Просить суд застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, за адресою його проживання: АДРЕСА_1 .

Підозрюваний підтримав думку свого захисника, проти обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив.

Заслухавши думку учасників провадження щодо клопотання слідчого, проаналізувавши матеріали клопотання, встановлено такі обставини, що мають значення для правильного вирішення клопотання слідчого.

ОСОБА_5 підозрюється в тому, що він 22.05.2019, у невстановлений досудовим слідством час, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого спільного проживання із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме в житловому будинку по АДРЕСА_1 , на ґрунті побутового та словесного конфлікту, діючи протиправно, маючи умисел на заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_8 , взяв в руки невідомий тупий предмет, яким умисно спричинив останній тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент заподіяння, а саме тупу закриту травму грудної клітки та множинні переломи ребер, що в подальшому призвело до її смерті.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що призвело до смерті ОСОБА_8 , тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст. 121 КК України.

22.05.2019 об 11:10 год. ОСОБА_5 затримано працівниками Пустомитівського ВП ГУ у Львівській області в порядку ст.208 КПК України, на місці вчинення злочину.

22.05.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

У відповідності до ч. 4 ст.12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є тяжким злочином.

Підозрюваний ОСОБА_5 свою вину в інкримінованих йому злочині не визнав та згідно ст. 63 Конституції України відмовився від надання будь яких показів.

Положеннями ч. 1 та ч. 3 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої затриманому.

У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При обранні запобіжного заходу підозрюваному слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Також, обґрунтованими є доводи слідчого про те, що підозрюваний може переховуватись від досудового слідства і суду, впливати на потерпілих та свідків, чи продовжити злочинну діяльність.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Тримання під вартою не повинно бути продовжене лише через очікуване покарання у вигляді позбавлення волі (Leteliier v.France (Летельєр проти Франції), §51; LA, v.France (LA. проти Франції), §104; Prencipe v.Monaco (Прансип проти Монако), §79; Tiron v.Romania (Тирон проти Румунії), §§41-42).

Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v.Moldova (Бекчієв проти Молдови), §59).

Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польщі) §43).

Однак зі плином часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання підозрюваного під вартою; за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, дачі показань (Clooth v.Belgiu (Клоот проти Бельгії), §44).

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (W v.Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (Neumeister v.Austria (Коймайетер проти Австрії), §10).

Відповідно до Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р., суд повинен вживати заходів щодо усунення підстави для надходження до Європейського суду з прав людини заяв проти України, спричинених проблемою, що вже була предметом розгляду в Європейському суді з прав людини та сумлінно виконувати обов`язки щодо загального захисту прав людини у порядку ст.206 КПК України.

Згідно п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про його незначний ступінь, який може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Вчинення підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого злочину підтверджується отриманими у провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 22.05.2019, в ході якого вилучено речові докази (мобільний телефон марки «Самсунг» із СІМ картою, № НОМЕР_1 , який належав потерпілій, наволочка зі слідами РБК з подушки з кімнати №2, жіноча куртка чорного кольору з дверцят які ведуть у кімнату №2, зі слідами РБК, вирізка з коврика у кімнаті №1 зі слідами РБК, зіскоб РБК з рами дверей, зіскоб РБК з рами дверей у кімнаті № НОМЕР_2 , зразок рідини з відра у кухні, чоловічі кросівки, чорного кольору, вилучені з-під столу на подвірї, штани чорного кольору, жіночі та джинсова жіноча куртка зі слідами РБК, вилучені з вішалки між туалетом та господарським приміщенням, чоловічу джинсову куртку зі слідами РБК, з вішалки між туалетом та господарським приміщенням, джинсові чоловічі штани зі слідами РБК, з вішалки між туалетом та господарським приміщенням, штани чоловічі, сірого кольору зі слідами РБК, з вішалки між туалетом та господарським приміщенням, предмет схожий на сокиру, вилучений з собачої бутки на подвірї поблизу туалету, зі слідами РБК на обуху, 4-ри ПЛС).

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеної, зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, є особою, яка офіційно не працює, раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, відносно якого 26.04.2019 обвинувальний акт за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України скеровано до Пустомитівського районного суду у Львівській області, за місцем проживання характеризується негативно, як особа, схильна до необдуманих вчинків, перебуває на обліку з 2017 року у лікаря нарколога з діагнозом: розлад психки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, с-т залежність, який вину у вчиненому не визнає, тому такий, перебуваючи на волі, матиме можливість перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків, продовжувати свою злочинну діяльність. Щодо підозрюваного є наявність обґрунтованої підозри, яка підтверджена зазначеними у клопотанні доказами, в також наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання цим та іншим ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу. А відтак, слідчий суддя приходить до висновку що підозрюваному слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення застави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 182, 193, 194, 196, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :
клопотання старшого слідчого СВ Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Пустомитівського відділу Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 задоволити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів з 23 травня 2019 року до 22 липня 2019 року включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та скерувати начальнику ЛСІ УДДУ з ПВП Львівської області для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1