Номер провадження: 11-кп/813/1663/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
перекладача ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23.09.2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000078 від 17.04.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.09.2019 рокупід час судового розгляду кримінального провадження був продовжний строк тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України на 60 днів, до 22.11.2019 року. В якості альтернативного запобіжного заходу визначена застава у розмірі 1 000 000 грн. та у разі внесення застави на обвинуваченого покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційні скарги, в яких просив скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту або зменшити розмір застави.

Доводи апеляційних скарг обґрунтував тим, що:

-обвинувачення пред`явлене йому органом досудового розслідування є необґрунтованим та не підтверджується жодними доказами;

-ризики, передбачені ст.177 КПК України, про існування яких суд першої інстанції зазначив в оскаржуваній ухвалі на теперішній час відсутні;

-всі речові докази та документи, які мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні на теперішній час зібрані та наявні в матеріалах провадження;

-відсутні підстави вважати, що обвинувачений може впливати на свідків, або будь-яким іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Також ОСОБА_8 зазначив, що він утримується під вартою з 2018 року, проте судовий розгляд кримінального провадження стосовно нього фактично не відбувається. Крім того, зазначив, що суд визначив завідомо непомірний для нього розмір застави.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційних скарг, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Частиною першою ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

13.06.2019 року рішенням Конституційного суду України №4-р/2019 року було вирішено питання про можливість оскарження стороною захисту ухвал суду першої інстанції щодо застування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у продовженні його строку під час судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Відповідно до ч.3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що Приморським районним судом м.Одеси проводиться судовий розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000078 від 17.04.2018 року, стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченогоу вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, а тому на даному етапі кримінального провадження питання щодо обґрунтованості обвинувачення, оцінки доказів та встановлення вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину відноситься до компетенції суду першої інстанції.

Оскаржуваною ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.09.2019 року обвинуваченому ОСОБА_8 був продовжений строк тримання під вартою,оскільки суд дійшов висновку про те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України та зазначені в ухвалі про застосування запобіжного заходу,не зменшилися, і на сьогоднішній день жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

Окрім цього, оскаржуваною ухвалою до обвинуваченого ОСОБА_8 застосовано альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 1 000 000 гривень, що на думку суду першої інстанції є необхідним та достатнім для забезпечення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі строком до 15 років. Таким чином, враховуючи тяжкість покарання у разі доведеності його вини, існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватись від суду з метою уникнути кримінального переслідування.

Ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду також підтверджується і тією обставиною, що ОСОБА_8 є громадянином іншої держави, у зв`язку з чим має об`єктивну можливість з метою уникнення покарання виїхати за межі України.

Також судом першої інстанції були враховані обставини, що відповідно до положень ст.178 КПК України слід враховувати при обранні запобіжного заходу, а саме те, що, ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, не має осіб, що перебувають на його утриманні, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

На думку суду апеляційної інстанції, все вищевикладене в своїй сукупності свідчить про те, що до теперішнього часу не відпали ризики, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України, а суд першої інстанції на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин провадження з урахуванням даних про особу обвинуваченого дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_8 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 23 вересня 2019 року надійшли до апеляційного суду лише 15 жовтня 2019 року. На час апеляційного розгляду оскаржувана ухвала від 23 вересня 2019 року про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою втратила чинність і після цього вже іншою ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 18 листопада 2019 року ОСОБА_8 був продовжений строк тримання під вартою. Проте остання ухвала про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою не є предметом апеляційного розгляду у даному провадженні.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про відсутність підстав для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими, а суд першої інстанції дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, а визначений розмір застави є необхідним та достатнім для забезпечення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити їх без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК,

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23.09.2019 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000078 від 17.04.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України залишити без змін.

Рекомендувати суду першої інстанції вжити заходи щодо розгляду кримінального провадження №0000078 від 17.04.2018 року у відношенні ОСОБА_8 в розумні строки.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4