Провадження № 1-кп/592/162/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за № 0002397 від 22.07.2018 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іванків, Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого водієм КУ «Сумська міська клінічна лікарня №1», мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
22.07.2018 року близько 13 год. 20 хв. в м. Суми ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ГАЗ-3110» д.р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Степаненківська в м. Суми в напрямку вул. Металургів і перебуваючи в районі перехрестя вул. Степаненківська та вул. Івана Асмолова, проявивши неуважність, зневажив безпекою дорожнього руху, не врахувавши дорожню обстановку, внаслідок чого допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 , 1946 року народження. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до лікарняного закладу і відповідно до висновку судово-медичної експертизи №99 від 25.09.2018 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: «поєднаної краніо-торакальної травми. ВПЧМТ. Забою головного мозку. Лінійного перелому правої скроневої кістки. Отогемолікворея праворуч. Субарахноїдального крововиливу. ЗТГК, переломів 7-8 ребер праворуч. Ушкодження у вигляді ВПЧМТ, забою головного мозку, лінійного перелому правої скроневої кістки, переломів склепіння та основи черепу, отогемоліквореї праворуч, субархноїдального крововиливу кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.

Відповідно до висновків судово-автотехнічних експертиз №19/119/9-1/307е від 19.09.2018 та 19/119/9-1/385е від 26.10.2018, ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ГАЗ-3110» д.р.н. НОМЕР_1 , порушив вимоги Правил дорожнього руху України (затверджених постановою КМ України від 10.01.2001 р. №1306, введених в дію з 01.01.02р.) передбачених пунктами:

12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Допущені водієм ОСОБА_6 порушення вимог пункту 12.3 Правил дорожнього рухуУкраїни знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП і наслідками, що настали.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесні ушкодження.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину спочатку не визнав, але у послідуючому після дослідження доказів та пояснень експерта, вину визнав повністю та пояснив, що дійсно 22.07.2018 року близько 13 год. 20 хв. в м. Суми керуючи автомобілем «ГАЗ-3110» д.р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Степаненківська в м. Суми в напрямку вул. Металургів і перебуваючи в районі перехрестя вул. Степаненківська та вул. Івана Асмолова, побачив як рухається велосипедист і спочатку його направлення було прямо, а потім різко і несподівано змінив напрямок руху, повертаючи вліво і в цей час здійснив наїзд на велосипедиста, який від удару впав та вдарився головою об асфальт. Відразу ж викликали швидку допомогу та працівників поліції. Потерпілому ОСОБА_4 постійно надавав матеріальну та моральну допомогу. Просить при визначенні міри покарання врахувати наявність порушень правил дорожнього руху самим велосипедистом, перебування на його утриманні неповнолітньої дитини, його професію як водія, яка є єдиним джерелом його існування та сім`ї та повне відшкодування збитків на користь потерпілого.

Крім визнання обвинуваченим своєї винуватості, його винність підтверджується і показами потерпілого, свідків.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що він дійсно 22 липня 2018 року рухався на велосипеді по вул. Степаненківський, а потім вирішив звернути вліво і коли доїхав до центру, то відчув вдар у вліво заднє колесо, а потім вже нічого не пам`ятає. Перед тим, як повернуто вліво, глянув вліво, але автомобіля не побачив і тому почав повертати вліво. У лікарні лікувався 3 тижня. Усі пошкодження отримав під час ДТП. Вважає, що у даному випадку є і його вина, претензій до обвинуваченого немає ніяких і просить суворо не карати.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні під присягу пояснила, що 22 липня 2018 року їхали у м. Суми до магазину і з дитиною сиділи на задньому сидінні, а чоловік ОСОБА_6 керував автомобілем ГАЗ. Велосипедист їхав з правої сторони, чоловік хотів його об`їхати, а велосипедист різко повернув вліво, а тому не міг його об`їхати і наїхав на велосипедиста. Намагався загальмувати, але уникнути зіткнення не вдалося. Спочатку велосипедиста бачили далеко і він рухався прямо, а потім різко звернув вліво, ніяких змін руху не надавав. Вдарився правою частиною автомобіля, сам наїзд відбувся по середині їх смуги.

Стороною обвинувачення надані письмові докази на підтвердження винуватості обвинуваченого.

Протокол огляду місця дорожньо-транспортної події від 12.10.2018 року, де відображено зіткнення автомобіля «ГАЗ-3110» д.р.н. НОМЕР_1 на перехресті вул. Степаненківська і вул. Івана Асмалова під керуванням ОСОБА_6 з велосипедистом ОСОБА_4 та схемою до нього (а.с. 101-102).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 10.09.2018 року за участю ОСОБА_6 , де ним чітко показано рух як його автомобіля, так і велосипедиста Крилевського, швидкість автомобіля та велосипедиста та відображено на схемі (а.с.107-108).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.10.2018 року за участю ОСОБА_6 , де ним чітко показано рух як його автомобіля, так і велосипедиста Крилевського, швидкість автомобіля та велосипедиста, що відображено на схемі, зауважень від обвинуваченого не було з приводу складання протоколу та схеми до нього (а.с.91-94)

Протоколом проведення слідчого експерименту від 10.09.2018 року за участю свідка ОСОБА_7 , яка підтвердила всі обставини події та дорожньої-транспортної пригоди за участю автомобіля «ГАЗ-3110» під керуванням водія ОСОБА_6 , де вона перебувала під час ДТП та яка була швидкість автомобіля та напрямок руху велосипедиста та зміну ним напрямку, вказала місце зіткнення, складена схема до протоколу (а.с.103-104).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 10 вересня 2018 року за участю з потерпілим ОСОБА_4 , де ним було показано місце, у якому він змінив напрямок руху та швидкість велосипеда. Вказав, що до наїзду автомобіль не бачив та складена схема до протоколу (а.с.105-106).

Висновок автотехнічної експертизи №19/119/9-1/385е від 26.10.2018 року відповідно до якого у даній ситуації водій автомобіля ГАЗ повинен був діяти відповідно до вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля ГАЗ мав технічну можливість уникнути зіткнення з велосипедистом. В діях водія автомобіля ГАЗ, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В діях водія велосипеду, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пунктів 9.2(б), 9.3, 9.4, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху, із яких невідповідності його дій вимогам пункту 10.1 Правил дорожнього руху, знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.88-90).

Висновок автотехнічної експертизи №19/119/9-1/307е від 19.09.2018 року, яким визначено, що водій автомобіля ГАЗ мав технічну можливість уникнути зіткнення з велосипедистом. В діях водія автомобіля ГАЗ, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Водій велосипеда мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем ГАЗ. В діях водія велосипеду, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пунктів 9.2(б), 9.3, 9.4, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху, із яких невідповідності його дій вимогам пункту 10.1 Правил дорожнього руху, знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.98-100).

У судовому засіданні експерт ОСОБА_8 підтвердив свої висновки і пояснив, що експертиза проводилась на підставі даних, які були викладені в ухвали слідчого, так і на підставі слідчих експериментів за участю учасників дорожньої пригоди та свідка.

Висновок експерта №99 від 11 вересня 2018 року відповідно до якого при знаходженні ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні нейрохірургічному відділенні КЗ «СОКЛ» з 22 липня по 12.08.2018 року встановлено діагноз: «поєднаної краніо-торакальної травми. ВПЧМТ. Забою головного мозку. Лінійного перелому правої скроневої кістки. Отогемолікворея праворуч. Субарахноїдального крововиливу. ЗТГК, переломів 7-8 ребер праворуч. Ушкодження у вигляді ВПЧМТ, забою головного мозку, лінійного перелому правої скроневої кістки, переломів склепіння та основи черепу, отогемоліквореї праворуч, субархноїдального крововиливу кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя». Вищеописані ушкодження могли утворитися від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, можливе при ДТП, про що свідчить дані медичної документації (а.с.109).

Висновок експерта за № 19/119-1/254е від 30.08.2018 року за результатами проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу - автомобіля «ГАЗ-3110» н.з. НОМЕР_1 , який підтверджує технічну справність даного автомобіля та фототаблиця до нього з зображенням пошкодження автомобіля від зіткнення з велосипедом (а.с.114-120).

Висновок судової транспортно-трасологічної експертизи № 19/119/9-1/253е від 31.08.2018, відповідно до якої місце зіткнення автомобіля «ГАЗ-3110» н.з. НОМЕР_1 та велосипеда знаходиться на правій смузі проїзної частини вул. Степаненківська, відносно напрямку руху вищезазначеного автомобіля, перед передньою його частиною в кінцевому положенні, яке зафіксоване під час огляду місця дорожньо-транспортної події (а.с.122-131).

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 22.07.2019 року зафіксовано наїзд на велосипедиста на вул. Степаненківська за участю водія автомобіля «ГАЗ-3110» н.з. НОМЕР_1 та велосипедиста і при огляді автомобіля виявлені потертості на капоті у вигляді полос чорного кольору, подряпина на правому передньому крилі та фотоз`омки до нього (а.с.134-139).

Враховуючи, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті у повному обсязі та дослідивши докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження доведеності вини обвинуваченого у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, які є належними та допустимими, перевіривши їх та надавши належну оцінку та неспростованих стороною захисту, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні у повному обсязі.
Кваліфікація дій обвинуваченого судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Таким чином, факт вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення суд вважає доведеним, а його дії кваліфікує за ст. 286 ч. 2 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Мотиви призначення покарання.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України вчинений обвинуваченим ОСОБА_6 , згідно з ч.3 ст. 12 КК України, відповідно до класифікації злочинів є тяжким злочином, форма вини до наслідків, що настали необережна (злочинна самовпевненість).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
При призначенні ОСОБА_6 покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_6 вину визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся, повністю відшкодував завдану шкоду потерпілому і ці обставини відповідно до ст. 66 КК України суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.
Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_6 на обліку у психіатричному та наркологічному диспансері не перебуває, має постійне місце проживання, працює водієм, за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся, збитки потерпілому відшкодовані повністю, вину потерпілого, який порушив більш, ніж обвинувачений пунктів Правил дорожнього руху України, думку потерпілого, який просить суворо не карати, а тому при наявності вказаних обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину, суд дійшов висновку щодо можливості застосування ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 286 КК України за цей злочин та призначити покарання у виді штрафу як міри достатньої для виправлення та попередження інших кримінальних правопорушень, але не погоджується з думкою прокурора, який просить також призначити міру покарання із застосуванням ст. 69 КК України у розмірі 37 200 грн, суд вважає штраф у такому розмірі занадто великим, враховуючи мінімальну заробітну плату ОСОБА_6 , перебування на його утримання неповнолітньої дитини, без позбавлення права керувати транспортними засобами, беручи до уваги, що посада водія є єдиним джерелом його існування і під час ДТП перебував у тверезому стані і відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого,

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Враховуючи засади законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги конкретні обставини вчинення злочину, особу обвинуваченого, суд вважає, що саме штраф сприятиме виправленню засудженого.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Головного управління державного казначейства України в Сумській області на відшкодування коштів витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 16 649,43 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» право подання цивільного позову у кримінальному провадженні надається прокурору, який бере в ньому участь і суд погоджується, виходячи з вимог ст. 128 КПК України і статті 1206 ЦПК України, якою передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. У даному кримінальному провадженні відсутні вказані випадки, а тому позовні вимоги прокурора про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого у розмірі 16 649,43 грн. підлягає задоволенню.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
З обвинуваченого ОСОБА_6 підлягають стягненню витрати за проведення судових експертиз відповідно до ст. 124 КПК України.
Запобіжний захід під час судового провадження відносно ОСОБА_6 не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84, 85-86, 94,100, 124, 368, 370, 374, 392, 395 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_10 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченню за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу розміром однієї тисячі двухсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн. у дохід держави без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.
Стягнути з ОСОБА_6 (ідн. номер НОМЕР_2 ) на користь Головного управління державного казначейства України в Сумській області витрати у розмірі 16 649,43 грн., витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого.

Стягнути з ОСОБА_6 (ідн. номер НОМЕР_2 ) витрати, пов`язані із залучення експертів в розмір 4 576 грн. на користь держави.

Речовий доказ автомобіль «ГАЗ-3110» н.з. НОМЕР_1 , з якого знято арешт і переданий ОСОБА_11 вважати переданим.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку вручити прокурору, засудженому, потерпілому.

Суддя ОСОБА_1