Справа № 592/6794/19
Провадження № 1-кп/592/425/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за № 0000282 від 26.01.2019 р. по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2, ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
У невстановлений в ході досудового розслідування час, ОСОБА_4 вступивши в злочинну змову з невстановленими під час досудового слідства особами, вирішив незаконно збагатитися, шляхом заволодіння грошовими коштами громадян, шляхом обману, розподіливши попередньо ролі для його вчинення, а саме використовуючи телефонну мережу зв`язку у незаконний спосіб з метою приховання власної особистості і видачі себе за іншу особу, яка є близькою людиною потерпілого, під приводом повідомлення про те, що близькі люди потерпілих потрапили в неприємні ситуації і терміново потрібні грошові кошти на вирішення їхніх проблем, видаючи себе за близьких осіб потерпілого.

Так, 25.01.2019, близько 11 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 отримав від невстановлених під час слідства осіб вказівку проїхати за адресою АДРЕСА_2 , з метою зустрічі з ошуканою особою ОСОБА_5 та отримати від нього грошові кошти. З метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди іншій особі, діючи в змові з невстановленими особами та прямим умислом, виконуючи кожен свою попередньо розподілену роль, ОСОБА_4 25.01.2019 близько 12:00 год. прибув за адресою вчинення правопорушення, а саме АДРЕСА_3 , де зателефонувавши потерпілому ОСОБА_5 йому відчинили двері до під`їзду, які перебувають на домофоні. Опинившись в кв. АДРЕСА_4 , разом з ОСОБА_6 видаючи себе за знайомого онука, шляхом обману отримав від потерпілого ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 10 000 гривень та для завершення спільного злочинного наміру тримаючи здобуте шахрайським шляхом майно при собі з місця вчинення правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши тим самим ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 10 000 грн.

Не зупиняючись на вчиненому 28.02.2019, близько 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 отримав від невстановлених під час слідства осіб вказівку проїхати за адресою АДРЕСА_5 , з метою зустрічі з ошуканою особою ОСОБА_7 та отримати від неї грошові кошти. З метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди іншій особі, діючи в змові з невстановленими особами та прямим умислом, виконуючи кожен свою попередньо розподілену роль, ОСОБА_4 скористувавшись послугою служби таксі «22-88», 28.02.2019 близько 14:00 год, приїхав за адресою вчинення правопорушення, а саме АДРЕСА_5 , де зателефонувавши потерпілій ОСОБА_7 йому відчинила хвіртку, яка веде на територію будинку. Опинившись біля будинку, видаючи себе за знайомого зятя, шляхом обману отримав від потерпілої ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 5 000 гривень та для завершення спільного злочинного наміру тримаючи здобуте шахрайським шляхом майно при собі з місця вчинення правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши тим самим ОСОБА_7 матеріального збитку на суму 5000 грн.

Не зупиняючись на вчиненому, 21.03.2019, близько 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 отримав від невстановлених під час слідства осіб вказівку проїхати за адресою АДРЕСА_6 з метою зустрічі з ошуканою особою ОСОБА_8 та отримати від неї грошові кошти. З метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди іншій особі, діючи в змові з невстановленими особами та прямим умислом, виконуючи кожен свою попередньо розподілену роль, ОСОБА_4 скористувавшись послугою служби таксі «22-88» 21.03.2019 близько 16:00 год. приїхав за адресою вчинення правопорушення, а саме АДРЕСА_6 , де зателефонувавши ошукуваній особі ОСОБА_8 йому відчинили вхідні двері будинку. Опинившись в будинку, видаючи себе за знайомого онука, шляхом обману, отримав від потерпілої ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 5 000 гривень та 100 долларів США, що згідно курсу валют на 21.03.2019 становить 2719 грн. та для завершення спільного злочинного наміру тримаючи здобуте шахрайським шляхом майно при собі з місця вчинення правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши тим самим ОСОБА_8 матеріального збитку на суму 7719 грн. 00 коп.,

Не зупиняючись на вчиненому, 22.03.2019 близько 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 отримав від невстановлених під час слідства осіб вказівку проїхати за адресою АДРЕСА_1 , з метою зустрічі з ошуканою особою ОСОБА_9 та отримати від неї грошові кошти. З метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди іншій особі, діючи в змові з невстановленими особами та прямим умислом, виконуючи кожен свою попередньо розподілену роль, ОСОБА_4 скористувавшись послугою служби таксі «22-88», 22.03.2019 близько 14:00 год. приїхав за адресою вчинення правопорушення, а саме АДРЕСА_7 , де зателефонувавши ошукуваній особі ОСОБА_9 йому відчинили вхідні двері будинку. Опинившись в будинку, видаючи себе за знайомого онука, шляхом обману, отримав від потерпілої ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 5 000 гривень та для завершення спільного злочинного наміру тримаючи здобуте шахрайським шляхом майно при собі з місця вчинення правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши тим самим ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 5000 грн.

Не зупиняючись на вчиненому, 25.03.2019, близько 11 годині 30 хвилин. ОСОБА_4 отримав від невстановлених під час слідства осіб вказівку проїхати за адресою АДРЕСА_8 з метою зустрічі з ошуканою особою ОСОБА_10 та отримати від неї грошові кошти. З метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди іншій особі, діючи в змові з невстановленими особами та прямим умислом, виконуючи кожен свою попередньо розподілену роль, ОСОБА_4 25.03.2019 близько 12:00 год. прибув за адресою вчинення правопорушення, а саме АДРЕСА_8 де зателефонувавши в домофон йому відчинила двері ОСОБА_9 . Опинившись в квартирі АДРЕСА_9 , видаючи себе за знайомого онука, шляхом обману, ОСОБА_4 намагався отримати від потерпілої ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 5 000 гривень, однак не вчинив усіх дій які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі.

В подальшому ОСОБА_4 був затриманий онуком потерпілої ОСОБА_11 .

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та пояснив, що дійсно у пошуках роботи побачив оголошення про роботу кур`єром і за телефоном виконував завдання, а саме отримував від незнайомих йому чоловіків завдання поїхати за вказаною адресою і забрати гроші, а потім пересилав гроші за вказаними номерами і підтвердив, що він дійсно 25.01.2019 року у потерпілого ОСОБА_5 , видаючи себе за знайомого онука отримав від нього грошові кошти у сумі 10000 грн., 28.02.2019 року також за вказівкою незнайомого чоловіка поїхав на таксі за вказаною адерсою у АДРЕСА_5 і видаючи себе за знайомого зятя потерпілій ОСОБА_7 отримав від неї 5 000 грн. Також 21.03.2019 року за вказівкою незнайомого чоловіка на таксі приїхав за вказаною адресою у АДРЕСА_6 і видаючи за знайомого онука потерпілої ОСОБА_8 отримав грошові кошти в сумі 5000 грн. та 100 доларів США, з яких 500 грн. залишив собі, а останні передав незнайомому чоловіку. На наступний день, 22.03.2019 року отримав вказівку від незнайомого чоловіка поїхати на зустріч за адресою у АДРЕСА_1 , де видаючи себе за знайомого онука потерпілої ОСОБА_9 , отримав від неї 5000 грн. і 25.03.2019 року близько 11 год. 30 хв. отримавши від незнайомого чоловіка проїхати за адресою у АДРЕСА_8 з метою зустрічі з ошуканою особою ОСОБА_10 та отримати від неї грошові кошти і коли приїхав за вказаною адресою і видаючи себе за знайомого онука намагався отримати від потерпілої ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 5 000 грн. та вже отримавши від неї таку суму, був затриманий онуком потерпілої ОСОБА_11 . У скоєному щиро кається, розумів, що вчиняє кримінальне правопорушення виконуючи вказівки незнайомого чоловіка отримати грошові кошти у потерпілих, але злочин вчиняв у зв`язку з втратою роботи на заводі і відсутністю грошей. Просить врахувати пенсійний вік його батьків. Збитки потерпілим не відшкодовано, але запевнював, що відпрацює і збитки відшкодує.

Згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд впевнився в правильному розумінні учасниками судового провадження змісту цих обставин і у суду немає сумнівів в добровільності і істинності їх позиції, а також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які не досліджувались у суді.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
За таких обставин, суд вважає, що обставини, які викладені в обвинувальному акті доведені у повному обсязі та знайшло підтвердження у судовому засіданні і дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, вчинене за попередньою змовою групою осіб і за ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 190 КК України як незакінчений замах на шахрайство, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Мотиви призначення покарання.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 , згідно з ч. 3 ст. 12 КК України, відповідно до класифікації злочинів є середньої тяжкості.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
При призначенні ОСОБА_4 покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_4 вину визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся, вперше притягується до кримінальної відповідальності і ці обставини відповідно до ст. 66 КК України суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.
Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у психіатричному та наркологічному диспансері не перебуває, має постійне місце проживання, офіційно не працює та враховуючи, що ним шкода потерпілим не відшкодована в загалі, а тому суд дійшов висновку про призначення міри покарання у виді обмеження волі, виходячи з того, що штраф сплатити не має можливості у зв`язку з їх відсутністю, виправні роботи неможна призначити, оскільки він не працює, а саме обмеження волі у достатній мірі забезпечить можливість відшкодування збитків потерпілим та зробити певні висновки унаслідок скоєного кримінального правопорушення.
Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Враховуючи засади законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги конкретні обставини вчинення злочину, особу обвинуваченого, враховуючи позицію потерпілих, суд вважає, що саме обмеження волі сприятиме виправленню та відшкодуванню шкоди потерпілим.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
З обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню витрати за проведення дактилоскопічної експертизи у розмірі 1099,07 грн. відповідно до ст. 124 КПК України.
Запобіжний захід під час судового провадження відносно ОСОБА_4 не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84, 85-86, 94, 100, 124, 368, 370, 374, 392, 395 КПК України, суд
у х в а л и в:

ОСОБА_12 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченню за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання:

За ч. 2 ст. 190 КК України у виді двох років обмеження волі;

За ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст.190 КК України у виді одного року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначити ОСОБА_4 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді двох років обмеження волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Строк покарання відраховувати з моменту доставки обвинуваченого до виправного центру після набрання вироку законної сили.
Стягнути з ОСОБА_4 (інд. номер НОМЕР_1 ) витрати, пов`язані із залучення експертів в розмір 1099,07 грн. на користь держави.

Речовий доказ об`єкти дослідження та дві дактилокарти запаковані до спеціального пакету №№4004509 та 4004508, які знаходяться у матеріалах кримінального провадження за №0000282 від 26.01.2019 зберігати у кримінальному провадженні.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Sаmsung Duos» імеі 1: НОМЕР_2 , імеі 2: НОМЕР_3 , належний ОСОБА_4 , який знаходиться у камері зберігання речових доказів Сумського ВП ГУНП в Сумській області, передати ОСОБА_4 .

Речовий доказ чоловічу куртку світло-синього кольору, яка належить ОСОБА_4 і перебуває на зберіганні у камері зберігання речових доказів Сумського ВП ГУНП в Сумській області, передати ОСОБА_4 .

Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його захисник в частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий, його представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, при цьому вирок не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1