справа № 208/4219/19
провадження № 1-кп/208/568/19
УХВАЛА

03 липня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

провівши підготовче судове засідання, призначене ухвалою суду від 26.06.2019 року по кримінальному провадженню за №0000978 від 10.05.2019 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, під час досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

ВСТАНОВИВ:

26.06.2019 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, від Дніпродзержинської місцевої прокуратури, отримано обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Ухвалою суду від 26.06.2019 року по справі призначено проведення підготовчого судового засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 ..

Своє клопотання прокурор обґрунтував тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Крім цього, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виправдане необхідністю запобігання ризикам, а саме: ризику переховування ОСОБА_4 від суду, оскільки останній не має стійких соціальних зв`язків, не працює, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, усвідомлює відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, що вказує на те, що він може в будь-який момент залишити межі міста та області; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_4 стало відомо місце мешкання останніх, що вказує на те, що він може намагатись вплинути на потерпілого та свідків з метою змусити останніх змінити показання; ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки обвинувачений раніше неодноразово судимий, судимості у встановленому законом порядку не зняті та не погашені, обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, що свідчить про стійку асоціальну поведінку останнього, а також про те, що у разі застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу він може вчинити нове кримінальне правопорушення. На теперішній час заявлені ризики не зменшились та не перестали існувати, а нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою не з`явились.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 проти задоволення вказаного клопотання заперечували, вважають, що ризики, передбачені ст.177 КПК України відпали, з урахування того, ОСОБА_6 не переховувався від слідства та прокурора, матеріали справи направлені до суду, якимось чином знищити докази або вплинути на свідків та потерпілого обвинувачений не зможе, тому обвинуваченому слід змінити запобіжний захід на більш м`який домашній арешт.

Відповідно до частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Як вбачається з даних реєстру матеріалів досудового розслідування, ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 10.05.2019 ОСОБА_4 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 07.07.2019, обвинувальний акт надійшов до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська 26.06.2019, тобто до закінчення строку дії запобіжного заходу.

Згідно зі статтею 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.

Суд заслухавши думку прокурора, обвинуваченого його захисника, приходить до висновку про те, що обвинуваченому слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, що були підставою для застосування щодо нього такого запобіжного заходу як взяття під варту, не зменшилися та не перестали існувати, обставини, що враховувалися слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на теперішній час не змінилися, підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не має.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання щодо обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить із вимог статті 29 Конституції України, якими передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Наведені Конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканість поєднується з такими ж вимогами статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.

Так, рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року встановлено, що відсутність чітко сформульованих положень, які б визначали чи можливо належним чином продовжити застосування на стадії досудового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на визначений період на стадії досудового слідства, не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції (п.74).

Також, Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

За викладених обставин, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_4 , з метою запобігання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, намагаючись переховуватись від суду та уникнути покарання за вчинений злочин, оскільки останній не має стійких соціальних зв`язків, не працює, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, усвідомлює відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, що вказує на те, що він може в будь-який момент залишити межі міста та області, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_4 стало відомо місце мешкання останніх, що вказує на те, що він може намагатись вплинути на потерпілого та свідків з метою змусити останніх змінити показання, може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки обвинувачений раніше неодноразово судимий, судимості у встановленому законом порядку не зняті та не погашені, обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, що свідчить про стійку асоціальну поведінку останнього, а також про те, що у разі застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу він може вчинити нове кримінальне правопорушення, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши думку учасників судового засідання, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 315, 316 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30.08.2019 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя ОСОБА_1