28.11.19
Справа № 613/104/19
Провадження по справі №1-кп/635/1047/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2019 року Харківський районний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_11 ,
секретар судового засідання ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 189, ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту немає.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні заперечував проти призначення судового розгляду, посилаючись на те, що суду не наданий первісний обвинувальний акт, який перебував на розгляді в Дергачівському районному суді Харківської області, в матеріалах провадження відсутні заява власника транспортного засобу про визнання її потерпілою у даному кримінальному провадженні, а також її позовна заява про відшкодування матеріальної шкоди, які остання подавала до Дергачівському районному суду Харківської області. Без наявності вказаних документів, а також вирішення процесуального статусу власника транспортного заходу призначення судового розгляду неможливе.
Інші учасники кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні не заперечували проти призначення справи до судового розгляду.
Заслухавши думку учасників судового провадження, колегія суддів вважає можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 189, ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, оскільки обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст.ст. 291,292 КПК України, підстав для прийняття рішень, передбачений п.п. 1-4 ч.3 ст. 314 КПК України судом не встановлено.
Доводи захисника ОСОБА_8 щодо неможливості призначення судового розгляду колегією суддів не приймаються, оскільки в матеріалах провадження міститься цивільний позов власника транспортного засобу ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, який прийнятий судом. Інші доводи захисника ОСОБА_8 не можуть бути підставою для не призначення судового розгляду.
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотанням про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.
В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що на теперішній час є необхідність продовження раніше обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 просила відмовити в клопотанні прокурора щодо продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_5 . Застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації: АДРЕСА_1 .Вказує, що обвинувачений більше ніж рік тримається під вартою, в той час як ризики, на які посилаються прокурор носять формальний характер. Захисник зазначає, що лише суворість покарання не може бути підставою для застосування до її підзахисного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, він має постійне місце проживання, на момент затримання працював, має мати похилого віку, з якою буде проживати у разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді арешту.
Потерпілий ОСОБА_11 підтримав клопотання прокурора, просив його задовольнити.
Інші учасники кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні заперечували проти продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою.
Колегія суддів, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 виходячи з наступного.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2019 року продовжено стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 02 грудня 2019 року включно.
При продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 судом було встановлено продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування обвинуваченого від суду, незаконний вплив на свідків та потерпілого та вчинення іншого кримінального правопорушення. Враховуючи продовження існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується , якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При цьому, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для огрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», Мацнеттер проти Австрії).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Колегія суддів враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинення особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років, раніше неодноразово судимий, за вчинення, зокрема, корисливих злочинів проти власності, злочинів проти громадського порядку та моральності, а також злочину проти здоров`я особи, що беззаперечно свідчить про стійку антисоціальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 та схильність до вчинення кримінальних правопорушень. Крім того, ОСОБА_5 після відбуття покарання на шлях виправлення не став та продовжував вчиняти злочини, що свідчить про продовження існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, на думку колегії суддів, з врахуванням особи обвинуваченого, існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів, може переховуватися від суду.
Також колегія суддів погоджується із доводами прокурора щодо продовження існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений може незаконно вливати на потерпілого та свідка у цьому ж кримінальному провадженні, які на теперішній час не допитані судом.
З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінуються ОСОБА_5 , даних про його особу наявні судимості, відсутність міцних соціальних зв`язків, родини та постійного місця роботи, враховуючи вказані обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати та виправдовують тримання особи під вартою.
Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Доводи захисника ОСОБА_6 щодо наявності у обвинуваченого постійного місця реєстрації та проживання судом не приймаються, оскільки останньою не надано доказів на підтвердження вказаних обставин.
Крім того, в підготовчому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 заявлено клопотання про витребування відомостей, що знаходяться в Управлінні організації ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та статистичної інформації Генеральної прокуратури з Єдиного реєстру досудових розслідувань, посилаючись на те, що при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження нею виявлено, що протоколи прийняття заяви мають різні форми, один із яких не відповідає встановленій формі. З метою перевірки законності, своєчасності проведення досудового розслідування, законності проведення НСРД, слідчих дій та внесення даних в ЄРДР просила витребувати відповідні відомості.
Клопотання захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Пунктом 5 частини 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як тимчасовий доступ до речей і документів.
Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Згідно ч. 2 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Відповідно до ч.1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.
Вимоги до клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів визначені ст. 160 КПК України. Клопотання захисника таким вимогам не відповідає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 197, 199, 314-317 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 189, ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, призначити до судового розгляду суддями колегіально у відкритому судовому засіданні на 06 грудня 2019 року о 12 годині 00 хвилин в приміщенні Харківського районного суду Харківської області.
Доручити Богодухівському районному відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області підготувати і надати суду досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сінне Богодухівського району Харківської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Зобов`язати Богодухівський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області невідкладно повідомляти суд про наявність або виникнення об`єктивних обставин, що унеможливлюють підготовку або своєчасне подання досудової доповіді.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що йому надається можливість брати участь у підготовці досудової доповіді. Участь особи у підготовці досудової доповіді полягає у наданні персоналу органу пробації інформації, необхідної для підготовки такої доповіді.
У судове засідання викликати сторони кримінального провадження.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.
Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 189, ч.3 ст. 187 КК України, продовжити на шістдесят днів - до 26 січня 2020 року включно.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про витребування відомостей відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору.
Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3