Номер провадження: 11-сс/813/1585/19
Номер справи місцевого суду: 494/768/19 , 1-кс/494/339/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
представника ТОВ «Розквітне Агро» - адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 04.09.2019 року про відмову в арешті майна у кримінальному провадженні №0000206, внесеному до ЄРДР 05.07.2018 року за ст.356 КК України,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 04.09.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна, вилученого 27.08.2019 року в ході огляду місця події зерніток №1 ТОВ «Розквітне-Агро» за адресою: Одеська область, Березівський район, с. Розквіт, в рамках кримінального провадження №0000206, внесеному до ЄРДР 05.07.2018 року за ст.356 КК України.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі зазначив, що слідчим у клопотанні не зазначені підстави, мета та правове обґрунтування арешту майна, а згідно з матеріалами провадження підстав для накладення арешту на майно не встановлено.
Зміст вимог апеляційної скарги.
В своїй апеляційній скарзі прокурор вказує, що вважає ухвалу незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на майно, зазначене у клопотанні слідчого.
Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що вилучене в ході огляду майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, а обставини кримінального правопорушення вимагали вжиття органом досудового розслідування заходів щодо вилучення майна та прийняття рішення про його арешт з метою запобігання вчиненню більш тяжких злочинів та недопущення «рейдерства у земельних правовідносинах» з можливістю подальшого врегулювання питання про право власності на це майно, що була залишено поза увагою слідчого судді при прийнятті оскарженого рішення.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі; думку власника майна та представника ТОВ «Розквітне- Агро», які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про те, що слідчий суддя розглянув клопотання повно, всебічно та об`єктивно, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмовити у накладенні арешту на майно, вилучене в ході обшуку.

У клопотанні слідчого зазначено, що Березівським ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000206, внесеному до ЄРДР 05.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, за фактом самовільного користування та розпорядження невстановленими особами земельними ділянками на території Розквітської ОТГ Березівського району Одеської області.

З долученого до клопотання слідчого витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000206 вбачається, що 05.07.2018 року до Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області надійшла ухвала слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 19.06.2018 року, якою орган досудового розслідування було зобов`язано внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою ТОВ «Розквітне-Агро» про вчинення невстановленими особами самоправних дій щодо користування та розпорядження земельними ділянками на території Розквітської ОТГ Березівського району Одеської області починаючи з початку 2018 року та до часу звернення із заявою, тобто до 05.07.2018 року.

05.07.2018 року відповідні відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000206.

Таким чином, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000206, внесеному до ЄРДР 05.07.2018 року, здійснюється саме за заявою ТОВ «Розквітне-Агро» про вчинення невстановленими особами самоправних дій щодо користування та розпорядження земельними ділянками на території Розквітської ОТГ Березівського району Одеської області починаючи з початку 2018 року та до часу звернення із заявою.

В ході досудового розслідування встановлено, що 30.04.2015 року між ОСОБА_9 та СТОВ «імені Мічуріна» укладений договір оренди земельної ділянки строком до 30.04.2025 року.

13.07.2017 року ОСОБА_9 звернулась до СТОВ «імені Мічуріна» із заявою про розірвання договору оренди земельної ділянки.

01.11.2017 року між СТОВ «імені Мічуріна» та ТОВ «Розквітне-Агро» укладений договір суборенди земельної ділянки строком до 30.04.2025 року.

Разом з цим, у клопотанні зазначено, що 27.08.2019 року до слідчого звернулась ОСОБА_9 із заявою про те, що невстановлені особи здійснили збір врожаю з належної їй земельної ділянки, який був завантажений у автомобіль «Камаз 5511», д/н НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Цукропром».

Незважаючи на це, за заявою ОСОБА_9 про незаконне заволодіння врожаєм відомості про кримінальне правопорушення із попередньою правовою кваліфікацією до ЄРДР не вносились, а огляд місця події та вилучення врожаю соняшника, проведені на підставі цієї заяви, були здійснені в рамках кримінального провадження №0000206, внесеному до ЄРДР 05.07.2018 року за заявою ТОВ «Розквітне-Агро» про вчинення невстановленими особами самоправних дій щодо користування та розпорядження земельними ділянками на території Розквітської ОТГ Березівського району Одеської області починаючи з початку 2018 року та до часу звернення із заявою.

У клопотанні слідчого не зазначено, яке відношення врожай, зібраний у 2019 році, має до заяви ТОВ «Розквітне-Агро» про вчинення невстановленими особами самоправних дій щодо користування та розпорядження земельними ділянками на території Розквітської ОТГ Березівського району Одеської області починаючи з початку 2018 року та до часу звернення із заявою, тобто до 05.07.2018 року.

Органом досудового розслідування взагалі не були досліджені обставини, що підлягають доказуванню, та не здійснено заходів, спрямованих на збирання доказів, які необхідні для прийняття законного і обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

Згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України,у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

В порушення вимог ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна не зазначені правові підстави, мета відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту вказаного майна, а також не зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що розслідується.

Апеляційний суд вважає, у клопотанні слідчого також не розкрито, яке відношення зазначене у клопотанні слідчого майно має саме до цього кримінального провадження, у зв`язку з чим процесуальний статус зазначеного у клопотанні майна як речових доказів не є визначеним відповідно до вимог ст.98 КПК України, оскільки належних та переконливих обставин, які свідчили би про те, що майно, про арешт якого порушується питання у клопотанні, здобуто злочинним шляхом, клопотання та долучені матеріали не містять.

Вищевикладені обставини були вірно враховані слідчим суддею при прийнятті оскарженого рішення, їм була надана належна правова оцінка, внаслідок чого слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на майна.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення слідчого судді постановлене у чіткій відповідності до положень кримінального процесуального Закону, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим така апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала без змін.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 04.09.2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна, вилученого 27.08.2019 року в ході огляду місця події зерніток №1 ТОВ «Розквітне-Агро» за адресою: Одеська область, Березівський район, с. Розквіт, в рамках кримінального провадження №0000206, внесеному до ЄРДР 05.07.2018 року за ст.356 КК України, залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4