Справа №:755/9150/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" грудня 2019 р. слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні скаргу представника ГО «Київської міської організації Українського товариства сліпих» - адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчої Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 15 жовтня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005828, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України

в с т а н о в и л а :
представник ГО «Київська міська організація Українського товариства сліпих» - адвокат ОСОБА_3 звернувся в порядку ст. 303 КПК України зі скаргою на постанову слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 15 жовтня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005828, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
В обґрунтування скарги заявниця посилається на те, що рішенням Господарського суду м. Києва від 19 квітня 2016 року у справі №910/13464/15 задоволено позов ГО «Київської міська організація Українського товариства сліпих» та, зокрема, зобов`язано КП «Київпастранс» усунути порушення облаштування зупинок громадського транспорту по вулиці Попудренка у місті Києві біля станції метро «Дарниця», шляхом приведення зупинок у відповідність до підп. 3.7.4 п. 3 Державного стандарту України 3587-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізні переїзди»; п. 27, 35 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198; підп. 5.3.3.2 п. 5 Галузевих будівельних норм України «Споруди транспорту. Автомобільні дороги. Зупинки маршрутного транспорту. Загальні вимоги проектування». Відповідно до постанови Київського апеляційного господарського суду від 27 жовтня 2016 року рішення господарського суду м. Києва від 19 квітня 2016 року залишено без змін. Постановою Вищого господарського суду України від 21 грудня 2016 року касаційну скаргу залишено без задоволення. а постанову Київського апеляційного господарського суду від 27 жовтня 2016 року у справі №910/13464/15 залишено без змін.
11 листопада 2016 року Господарським судом м. Києва видано наказ №53697173 про примусове виконання судового рішення. Проте, незважаючи на неодноразові штрафи державного виконавця КП «Київпастранс» так і не виконало вище вказане рішення. Позивачем у справі була ГО «Київська міська організація Українського товариства сліпих», яка діяла з метою захисту прав своїх членів осіб з інвалідністю по зору. За заявою державного виконавця 16 червня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0005828 внесені відомості, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України за фактом невиконання судового наказу №910/13464/15 від 11 листопада 2016 року КП «Київпастранс».
25 вересня 2019 року ГО «Київська міська організація Українського товариства сліпих» звернулось до слідчого у вказаному кримінальному провадженні з клопотанням про визнання його потерпілим. Постановою слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 15 жовтня 2019 року відмовлено ГО «Київська міська організація Українського товариства сліпих» у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0005828 від 16 червня 2018 року не отримано очевидних та достатніх підстав вважати. що вчиненим кримінальним провадженням зазначеній організації завдано шкоду.
Зазначену постанову заявник вважає невмотивованою, оскільки у ній слідча не посилається на конкретні матеріали кримінального провадження. Крім того, у постанові також не зазначено те, яким чином слідча встановила факт відсутності заподіяння ГО «Київській міській організації Українського товариства сліпих» майнової чи іншої шкоди.
Адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, проте направила заяву у якій просить розглядати скаргу без її участі, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі.
Представник Дніпровського УП ГУНП у м. Києві в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.
Вивчивши доводи скарги, дослідивши надані до скарги докази, слідча суддя встановила наступне.
Згідно з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим, може бути оскаржено особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Згідно із ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Як зазначено у ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Також, таке процесуальне рішення слідчий, прокурор приймає з урахуванням норм ст. 94 КПК України, у якій зазначається, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КК України передбачена відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.
Статтею 8 КПК України гарантовано, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Згідно із п. 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України N 5-рп/2013 від 26.06.2013 року у справі № 1-7/2013, Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012). Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).
В постанові від 15 жовтня 2019 року зазначається про те, що під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженні № 0005828 від 16 червня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України не отримано очевидних та достатніх підстав вважати, що вчиненим кримінальним провадженням ГО «Київській міській організації Українського товариства сліпих» завдано шкоду.
Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
З постанови вбачається, що слідчою формально зазначено про відсутність підстав для визнання ГО «Київської міської організації Українського товариства сліпих» потерпілим, проте постанова не містить обґрунтування самих мотивів, зокрема не зазначено, які саме процесуальні дії були здійсненні слідчою на досудовому розслідуванні, з яких випливає, що вище вказаній організації завдано шкоду. У зв`язку із чим постанова слідчої не ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.
Із зазначених підстав слідча суддя вважає за необхідне скасувати постанову слідчої Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 15 жовтня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005828 від 16 червня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 19, 124 Конституції України, ст. 8, 9, 55, 94, 110, 303-305, 309 КПК України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», слідча суддя

п о с т а н о в и л а :
скаргу представника ГО «Київської міської організації Українського товариства сліпих» - адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчої Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 15 жовтня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005828, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України задовольнити.
Скасувати постанову слідчої Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 15 жовтня 2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005828, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України за заявою представника ГО «Київської міської організації Українського товариства сліпих» - адвоката ОСОБА_3 від 25 вересня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідча суддя: ОСОБА_1