Справа № 755/5401/19
№ 1-кп/755/895/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001838 від 13.03.2019 року та № 0002430 від 24.03.2019 року, об`єднані в одне, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, працюючого неофіційно автомийником на СТО, з неповною середньою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні дитину 2001 р.н. (зі слів), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 30.07.2009 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 22.09.2010 року з місць позбавлення волі умовно-достроково на 6 місяців 22 дні; 18.05.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 7 місяців позбавлення волі, 20.03.2013 року звільнений місць позбавлення волі умовно-достроково на 5 місяців 19 днів; 13.02.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. ст. 70, 71 КК України до 2 років 8 місяців 19 днів позбавлення волі; 29.05.2014 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року; 29.04.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 21.01.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі, звільнений 19.10.2018 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 03 березня 2019 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, перебуваючи біля будинку № 12 по вул. Бажова в м. Києві, побачив автомобіль марки «ВАЗ 2104», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майно, яке знаходилося в салоні автомобіля для подальшого його обернення на власну користь з метою власного збагачення. Продовжуючи свій умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , підійшовши до вказаного автомобіля та виявивши, що дверцята не замкнені, відчинив їх та заліз до салону автомобіля. У подальшому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що його дії є протиправними, знаходячись у салоні автомобіля, ОСОБА_4 намагався викрасти колонки марки «Піонер», вартістю 300 гривень, домкрат вартістю 100 гривень, запасне колесо до автомобіля вартістю 300 гривень, але з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, так як був затриманий сторонніми особами. Своїми злочинними діями, ОСОБА_4 намагався завдати майнової шкоди ОСОБА_7 на загальну суму 700 гривень 00 копійок.

Крім того, ОСОБА_4 , 23 березня 2019 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, зайшов до супермаркету «АТБ Маркет», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. А. Малишка, 25/1, де в нього виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь. Реалізуючи свої злочинні наміри, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 у торговій залі з полиць взяв 2 касети для гоління «Gillette Fusion 5 блістер», закупівельною вартістю 371 гривня 34 копійки, які умисно з корисливих мотивів поклав до правої та лівої зовнішніх кишень своєї куртки, після чого, направився на вихід з магазину із прихованим товаром, при цьому, за нього умисно, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, не розрахувався та вийшов за територію касової зони. У подальшому, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення намагався зникнути, але був помічений працівниками охорони супермаркету «АТБ- Маркет» та у подальшому затриманий, тобто, не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі. Своїми злочинними діями ОСОБА_4 намагався завдати майнової шкоди ТОВ «АТБ Маркет» на загальну суму 371 гривні 34 копійки.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, не оспорював фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, щиро каявся, підтвердив всі обставини, викладені в обвинувальних актах, та показав, що 03 березня 2019 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, він перебував біля будинку № 12 по вул. Бажова в м. Києві. Біля даного будинку він побачив відчинений автомобіль «ВАЗ 2104», д.н.з. НОМЕР_1 , сів на пасажирське крісло та дивився, що можна було з нього викрасти. Із собою у нього був ключ для ремонту автомобілів. Побачив в автомобілі колонки, домкрат та запасне колесо до автомобіля і вирішив їх викрасти, однак, не встиг, оскільки його затримали сторонні люди. Крім того, 23 березня 2019 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, він зайшов до супермаркету «АТБ», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Малишка, 25/1, де вирішив викрасти дві касети для гоління. Далі, він пересвідчився, що за ним ніхто не спостерігає, взяв з полиці дві касети для гоління та поклав до кишені куртки. Потім, не розрахувавшись за викрадене, пройшов через касову зону та направився до виходу з магазину. Однак, у подальшому його там затримали працівники охорони магазину. Зокрема, показав, що всі обставини, викладені в обвинувальних актах, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінальних правопорушень, відповідають дійсності. У скоєному щиро каявся, жалкує, що так сталося, запевнюючи, що в подальшому нічого протиправного вчиняти не буде, прохав суворо його не карати, оскільки має батька похилого віку, викрадене майно повернуте.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінальних проваджень, кваліфікацію кримінальних правопорушень, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст їх обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: постанови про визнання та приєднання речових доказів від 24.03.2019 року і матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими документами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у тому, що він своїми умисними діями вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у тому, що він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, є середньої тяжкості, його ставлення до скоєного вину визнав повністю, щиро каявся у скоєному, дані про його особу, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг та нарікань на його поведінку від мешканців будинку не надходило.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочинів (ст. 309 КК України).

Зокрема, суд дійшов висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню, згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення і попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді арешту.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_4 , його особи - раніше судимий, зокрема, за вчинення злочину проти власності, наявності обтяжуючої обставини, конкретних обставин кримінального провадження, суд вважає, що його перевиховання і виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, але, з урахуванням його ставлення до скоєного вину визнав, щиро каявся, суд приходить до висновку про призначення міри покарання у виді арешту.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України 4 (чотири) місяці арешту;

за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - 6 (шість) місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_4 остаточно покарання у виді 6 (шість) місяців арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: 2 касети для гоління «Gillette Fusion 5 блістер», які поміщено до поліетиленового експертного пакету № TNZ1015655 повернути ТОВ «АТБ Маркет».

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя