Житомирський апеляційний суд
Справа №279/5148/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.199 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд у складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Житомирі апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 05.07.2019 року щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.7 ч.2 ст.115, ч.1 ст.122 КК України, у кримінальному провадженні №0001042,
за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 05.07.2019, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 02 вересня 2019 року включно та змінити запобіжний захід на домашній арешт за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_7 .
Вважає ухвалу суду 1-ї інстанції незаконною та необґрунтованою, оскільки судом не взято до уваги хворобливий стан обвинуваченого ОСОБА_7 , так як останній хворіє на виразку шлунку та інші хвороби. Судом не враховано характеристику за місцем проживання обвинуваченого за період перебування на волі, а саме: з 14.01.2018 до 24.01.2018 року включно, з якої слідує, що поведінка за цей період була позитивна, ніяких погроз відносно потерпілих та свідків не здійснював, порушень громадського порядку не було, не притягувався за вказаний період до адміністративної або кримінальної відповідальності, скарг в сільську раду не надходило, місце реєстрації та проживання не покидав, не мав наміру переховуватись від суду. Має постійне місце реєстрації та проживання, де до арешту проживав з рідним братом та матір`ю.
Станом на 05 липня 2019 року потерпілі та основні свідки по справі допитані.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду 1-ї інстанції та змінити запобіжний захід на домашній арешт. Вказує на однобічність дослідження обставин при винесенні рішення судом 1-ї інстанції, а також те, що судом не враховано його хворобливий стан здоров`я.
В запереченнях на апеляційні скарги прокурор Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , посилаючись на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, вважає, що обґрунтовані підстави для зміни запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який відсутні. На думку прокурора ухвала Овруцького районного суду Житомирської області від 05.07.2019 про продовження строку дії запобіжного заходу - тримання під вартою щодо ОСОБА_7 є законною та обґрунтованою.
Згідно оскаржуваної ухвали Овруцького районного суду Житомирської області від 05.07.2019, продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 02 вересня 2019 року включно.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його адвоката, які просили апеляційні скарги задовольнити, думку прокурора, який просив залишити апеляційні скарги без задоволення, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду в межах, передбачених ст. 404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.
Як вбачається з виділених матеріалів судового провадження № 279/5148/16-к, в провадженні Овруцького районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.7 ч.2 ст.115, ч.1 ст.122, ч.1 ст.125 КК України, ОСОБА_7 за п.7 ч.2 ст.115, ч.1 ст.122 КК України, та ОСОБА_10 за п.7 ч.2 ст.115, ч.1 ст.125 КК України.
У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та, що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження № 279/5148/16-к, 05.07.2019 в судовому засіданні суду першої інстанції, в порядку ст.331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися й виправдовують його тримання під вартою.
При цьому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
Апеляційний суд зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і тяжкість пред`явленого обвинувачення та ризик переховування обвинуваченого від суду. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 особливо тяжкого злочину, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого (неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких умисних злочинів, до затримання не працював, постійних доходів не мав, тісних зв`язків, які можуть запобігти залишенню місця проживання з метою ухилення від кримінальної відповідальності не має) вказують на обґрунтованість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою останнього.
Матеріали провадження не містять переконливих доказів, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою та останнім в судовому засіданні апеляційного суду не доведені, зокрема не надано будь-яких медичних документів, які б підтвердили апеляційні доводи захисника та обвинуваченого.
При цьому, наявність тих фактів, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце реєстрації та проживання, де до арешту проживав з рідним братом та матір`ю, характеристика за місцем проживання обвинуваченого за незначний період перебування на волі, а саме: з 14.01.2018 до 24.01.2018 року включно, з якої слідує, що поведінка за цей період була позитивна, не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Таким чином, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст.178 КПК України, врахував тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який, зокрема, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого правопорушення та відповідно наявність передбачених ст.177 КПК ризиків переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останньому та відсутність підстав для застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Усі викладені обвинуваченим та його захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження судом і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданих апеляційних скарг не встановлено.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційні скарги не підлягає задоволенню.
Правові підстави для скасування судового рішення відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 05.07.2019 року, якою продовжено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою на 60 діб до 02 вересня 2019 року включно без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :