Ухвала

05 листопада 2019 року
м. Київ
справа № 159/2011/19
провадження № 51-4709ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2019 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 08 липня 2019 року, якою відмовлено ОСОБА_4 у відкритті апеляційного провадження,
встановив:
Засуджена ОСОБА_4 звернулась до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.
Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 вересня 2019 року касаційну скаргу засудженої було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.
У вищевказаному рішенні суду касаційної інстанції було зазначено про необхідність належно обґрунтувати у чому полягає незаконність рішення суду апеляційної інстанції, з огляду

на положення ч. 1 ст. 438 КПК, та викласти свої вимоги до суду касаційної інстанції

з урахуванням ст. 436 КПК.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду, засуджена подала касаційну скаргу, перевіривши яку, суд касаційної інстанції встановив, що, зазначені в ухвалі від 23 вересня 2019 року недоліки касаційної скарги ОСОБА_4 не усунула.
Так, у повторно поданій скарзі засуджена, усупереч ч. 1 ст. 424 КПК, наводить доводи щодо незаконності вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області

від 24 травня 2019 року, який не був предметом перегляду судом апеляційної інстанції.
Крім того, не погоджуючись з ухвалою Волинського апеляційного суду від 08 липня

2019 року про відмову у відкритті апеляційного провадження, засуджена ОСОБА_4 так і не навела обґрунтування її незаконності, з урахуванням положень ч. 1 ст. 438 КПК.
Також, викладені засудженою у повторно поданій скарзі вимоги до суду касаційної інстанції не узгоджуються зі змістом ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Зокрема, у прохальній частині касаційної скарги засуджена ОСОБА_4 просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, що не відповідає повноваженням суду касаційної інстанції визначеними

вищезазначеною статтею КПК.
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа

не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.
Враховуючи викладене, з урахуванням вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, зважаючи

на те, що засуджена недоліків касаційної скарги не усунула, суд приходить

до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області

від 24 травня 2019 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 08 липня 2019 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути засудженій ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
Судді: