ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/131/19 Справа № 699/236/16-к Категорія: ч.2 ст.121 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів за участю: секретаря ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

представників потерпілого - захисників ОСОБА_9 ОСОБА_10

потерпілого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами представників потерпілого захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , прокурора, захисника ОСОБА_8 на вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 06.05.2018 року, яким

ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с Замочок Жовківського району Львівської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , гр. України, непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, одруженого, раніше несудимого, військовозобов`язаного, маючого на утриманні двох малолітніх дітей,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України і призначено покарання у виді семи років і шести місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрано стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши під варту із зали суду після проголошення вироку.

Початок строку відбування покарання рахувати з часу взяття під варту, тобто з 06 травня 2019 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди та понесених процесуальних витрат, пов`язаних із прибуттям до місця судового провадження - задовольний частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 , кошти в сумі 200 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, понесених витрат на правову допомогу в сумі 5000,00 грн. та процесуальних витрат, пов`язаних із прибуттям до місця судового провадження потерпілим та його представниками в сумі 4635,42 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст.100 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджений за те, що в ніч з 09 на 10 листопада 2015 року, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на території СТОВ «Агрофірма Корсунь», що знаходиться за адресою м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області вул. Симоненка 42, а саме, поблизу входу у приміщення призначеному для тимчасового проживання робітників, на грунті раптово виниклих неприязних особистих відносин у ході сварки, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, використовуючи металевий арматурний прут, наніс потерпілому ОСОБА_11 , понад п`ять ударів в область обличчя, грудної клітини та інших частин тіла, що спричинило смерть останнього, яка згідно висновку судово-медичної експертизи від 18.12.2015 року за №123 настала від аспірації крові, яка розвинулася внаслідок травми голови, про що свідчать наявність дрібних рихлих крововиливів в м`які мозкові оболонки, перелом верхньої щелепи справа із розривом перехідної складки, розчавлення м`яких тканин верхньої губи справа, розрив правої щоки, садно правої щоки, наявність крові і її тканин в порожнині роту, в трахео-бронхіальному дереві, набряк м`яких мозкових оболонок, крапкові червоні крововиливи на слизовій оболонці надгортанника, крапкові крововиливи на поверхні серця та легень, повнокров`я внутрішніх органів, гостра вогнищева емфізема легень, рідка темно-червона кров в порожнинах серця, зливні темно-фіолетові трупні плями.

Не погоджуючись з вироком суду в своїх апеляційних скаргах:

- прокурор не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, вважає вирок незаконним, який підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_12 за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі. Також просить дослідити матеріали, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_7

- захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які є представниками потерпілого ОСОБА_11 вважають, що даний вирок підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_7 , а також у зв`язку з безпідставним відмовленням у задоволенні в повному розмірі позову ОСОБА_11 , в частині відшкодування йому моральної шкоди, яку він зазнав по вині обвинуваченого. Просять в частині призначеного покарання вирок суду скасувати, ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років за ч.2 ст.121 КК України та стягнути з нього на користь потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 737 600 гривень.

- захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 важає що вирок суду стосовно ОСОБА_12 повинен бути скасований з врахуванням наступного: не були проведені відповідні експертизи, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, в матеріалах кримінального провадження відсутні матеріали, що свідчать про відсутність можливості будь-яким іншим особам з інших причин, ніж які є в матеріалах справи, завдати тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 . Таким чином просить вирок районного суду скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України закрити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, доводи потерпілого та їх захисників, які підтримали подану апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого та його захисника не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону судом виконані.

Дії ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України судом кваліфіковано вірно.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які судом першої інстанції досліджені всебічно, повно і об`єктивно.

Як свідчать матеріали кримінальної провадження і дані журналу судового засідання, органом досудового розслідування й судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що висновки суду викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, неповно з`ясовані всі обставини справи та істотно порушенні вимоги кримінального процесуального закону - не грунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Немає підстав вважати, що викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що не були проведені відповідні експертизи, які б могли підтвердити чи спростувати причетність ОСОБА_12 до вчинення ним інкримінованого злочину, а також, що саме цим знаряддям (прутом) було завдано потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, не заслуговують на увагу.

Ці заперечення обвинувачення були детально розглянуті судом першої інстанції та спростовані наведеними у його вироку доказами, а саме даними протоколу проведення слідчого експерименту від 04.02.2016 за участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, двох понятих, під час якого обвинувачений підтвердив і показав обставини події при яких ним були нанесені тілесні ушкодження (а.к.п. 205-207).

Крім того з показів самого обвинуваченого ОСОБА_12 вбачається, що останній в суді першої інстанції визнав вину частково, та пояснив, що спричинив тілесні ушкодження в ході взаємної бійки з ОСОБА_13 . При цьому показав, що 09.11.2015 року після роботи він пив пиво разом з ОСОБА_11 і ОСОБА_14 . Згодом, коли закінчилося пиво, він з ОСОБА_11 позичили гроші у ОСОБА_15 і пішли в центр міста Корсунь-Шевченківський придбати спиртне. Повернулись на територію СТОВ «Агрофірма Корсунь» вночі. На місці ОСОБА_11 почав сварку із-за оплати праці та організації роботи. Далі, ОСОБА_11 , став бити його рукою в голову, від чого він впав. Після цього він підвівся на ноги, але ОСОБА_11 наніс удар рукою в груди, від чого він знову впав. Лежачи на землі та відбиваючись від ОСОБА_11 він знайшов арматуру, якою став бити ОСОБА_11 з метою захисту. Вранці виявив, що ОСОБА_11 помер. Перед бійкою не бачив у потерпілого тілесних ушкоджень. Прут арматури знайшов на місці події. Прутом бив коли лежав на землі, відбиваючи удари ОСОБА_11 . Він наносив удари ОСОБА_11 лежачи, близько 5 ударів арматурою на відмах. ОСОБА_14 та інших осіб при цьому не було.

Вказані покази узгоджуються з даними висновку рапорту чергового Корсунь-Шевченківського ВП про надходження повідомлення від фельдшера ВШМД про смерть ОСОБА_11 (т.1 а.к.п.168).

Мотивуючи висновки про винність у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд обгрунтовано послався на покази свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що станом на 10.11.2015 рік працював охоронником СТОВ «Агрофірма Корсунь» і в ту ніч після 01.00. год. ночі заступив на чергування. Йому було відомо, що обвинувачений ОСОБА_7 з іншими будівельниками жив в приміщенні старої бані на території агрофірми. Ввечері обвинувачений разом з іншим працівником - ОСОБА_11 покинули територію фірми. Близько 03.00. год. ночі обвинувачений повернувся на територію фірми. Останній мав ознаки вживання алкогольних напоїв. Близько 07.00 год. ранку третій будівельник повідомив йому, що потерпілий ОСОБА_11 помер, та викликав швидку допомогу. Карета швидкої допомоги приїхала досить швидко. При виїзді швидкої з охоронюваної території фельдшер швидкої допомоги повідомила про смерть ОСОБА_17 .

Згідно показів свідка ОСОБА_15 , який показав, що 10.11.2015 року ввечері разом з ОСОБА_7 і ОСОБА_11 на території СТОВ «А.Ф. «Корсунь» пили пиво, від чого особисто він сп`янів. Випили близько п`яти літрів пива на трьох. Коли він лягав спати, то ОСОБА_7 і ОСОБА_11 збиралися йти в місто. Вранці він побачив ОСОБА_11 на ліжку. У останнього було розбите обличчя, одяг був у крові, а його голова знаходилася на подушці.

Згідно показів свідка ОСОБА_18 , яка станом на 10.11.2015 року працювала фельдшером швидкої допомоги Корсунь-Шевченківської ЦРЛ. про те, що 10.11.2015 року прибула на виклик і виявила труп, який лежав на кушетці. На місці було констатовано біологічну смерть. Виїзд був вранці. Обвинувачений ОСОБА_7 розповів, що його товариша (потерпілого) невідомі особи побили в м. Корсунь-Шевченківський. Швидку викликали за адресою розташування СТОВ «Агрофірма Корсунь». На місці події був обвинувачений, в нього була пошкоджена голова, від огляду та надання медичної допомоги останній відмовився.

Згідно даних протоколу огляду місця події - території ОСОБА_19 «Корсунь» від 10.11.2015 року та фототаблиці до нього, під час якого встановлено місце вчинення злочину, оглянутий труп, вилучені сліди пальців рук, металевий прут, яким могли бути нанесені удари, мобільний телефон, предмети одягу і зразки біологічних речовин (а.к.п. 170-180 том 1).

Крім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції, судово-медичний експерт ОСОБА_20 , пояснила про те, що тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_7 могли утворитися при обставинах, вказаних обвинуваченим. Однак, при таких обставинах, у потерпілого ОСОБА_11 не могли утворитися тілесні ушкодження в області тулубу, а ушкодження в області обличчя могли утворитися при вказаних обставинах. У момент заподіяння тілесних ушкоджень в ділянці голови - потерпілий міг знаходитися у будь - якому положенні, тілесні ушкодження в області грудної клітки утворилися в той момент, коли ОСОБА_11 не рухався, можливо лежав. Ушкодження в ділянці тулуба утворилися від ударів арматурою. Ушкодження в ділянці голови утворилися від ударів арматурою. Від ударів кулаком і ногою такі тілесні ушкодження утворитися не могли.

Тяжкі тілесні ушкодження, заподіяні в області голови, спричинили смерть ОСОБА_11 . Всього ударів було не менше 10 разів. Потерпілий міг перебувати як в положенні стоячи, так і лежачи. Смерть ОСОБА_11 настала в аспірації, тобто потрапляння крові в бронхи і легені, як наслідок кровотечі, яка виникла внаслідок пошкоджень голови, в області обличчя справа. При відсутності таких пошкоджень кровотеча не настала б. Людина, яка стоїть на ногах не може померти від аспірації. Потерпілий міг бути в горизонтальному положенні, як правило без свідомості. Вчасно надана медична допомога могла зберегти йому життя. Смерть настала за 4-10 годин до початку огляду на місці події, тобто, приблизно, в період з 02.00. год. ночі до 07.00. год. ранку. Обвинувачений міг самостійно надати допомогу потерпілому.

У ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження, які вказували на нанесення ударів в голову, грудну клітку, тобто в життєво важливі органи. Ушкодження головного мозку і печінки є несумісними із життям. Щодо кількості ударів пояснив, що в голову було нанесено не менше одного удару травмуючим предметом, в грудну клітку - не менше восьми ударів травмуючим предметом. Виявлені ушкодження на грудній клітині вказують на нанесення ушкоджень в момент коли ОСОБА_11 перебував у нерухомому стані. При обставинах, на які вказав ОСОБА_7 , пошкодження виявлені в області грудної клітки (6 згрупованих) не могли утворитися. Смерть потерпілого знаходиться в прямому причинному зв`язку із заподіяними тілесними ушкодженнями голови. Травма в область голови була вкрай болючою, яка могла викликати втрату свідомості. За результатами гістологічного дослідження першими були спричинені тілесні ушкодження голови, а потім грудної клітки. Тілесні ушкодження грудної клітки самі по собі відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя. Але в даному випадку вони не потягли смерть ОСОБА_11 . Після отримання ушкоджень грудної клітки активність потерпілого повинна була знизитися.

Разом з тим, експерт ОСОБА_20 показав, що тілесні ушкодження у ОСОБА_7 (ушкодження на обличчі і на стегні) не є характерними для самооборони, оскільки такими частинами тіла оборона, як правило, не здійснюється. ОСОБА_7 в ситуації, яка склалася, міг падати на землю. Тілесні ушкодження у ОСОБА_7 могли утворитися від удару у верхню частину лівого стегна, і не менше одного удару у ділянку носа. При огляді зовнішніх тілесних ушкоджень в правій верхній частині голови останнього виявлено не було.

При цьому обвинувачений ОСОБА_7 показав суду, що від удару в голову в нього боліла голова, німіла ліва рука, на що судово-медичний експерт ОСОБА_20 пояснив, що вказані показання є спроможними з точки зору медицини.

Крім того, вина ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України підтверджується іншими доказами зібраними по справі та дослідженими судом, а саме:

- заявою охоронника ОСОБА_21 про надання дозволу на огляд території СТОВ «А.Ф. Корсунь» (а.к.п. 169 том 1);

- даними дактилокарти потерпілого ОСОБА_11 від 10.11.2015 року (а.к.п. 181 том 1);

- даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №7а, складеному о 14 год. 30 хв. 10.11.2015 року, згідно якого ОСОБА_7 перебував у стані гострої алкогольної інтоксикації (а.к.п. 182, том 1);

- заявою ОСОБА_7 про добровільну видачу власного одягу, у якому останній був в момент злочину (а.к.п. 183 том 1);

- даними заяви ОСОБА_7 про добровільну видачу власних чобіт, у яких останній був в момент злочину (а.к.п. 184 том 1);

- даними висновку судово-медичної експертизи №123 від 18.12.2015 року, яким встановлено наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 , їх характер, локалізація, механізм утворення і тяжкість та причина настання смерті(а.к.п. 186-188, том 1);

- даними висновку судово-медичної експертизи №193 від 11.11.2015 року, яким встановлено наявність у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень (а.к.п. 190 том 1);

- даними протоколу огляду предметів від 10.11.2015 - штанів чорного кольору із слідами речовини бурого кольору, джинси чорного кольору із слідами речовини бурого кольору; футболки темно-зеленого кольору із слідами речовини бурого кольору; спортивних штанів із слідами речовини бурого кольору, які були вилучені під час огляду місця події 10.11.2015 року. Вказані речі було поміщено до кімнати зберігання речових доказів Корсунь-Шевченківського ВП (а.к.п. 191 том 1);

- даними постанови про визнання спортивних штанів, чорних чоловічих штанів, чоловічої куртки та футболки темно-зеленого кольору із слідами речовини бурого кольору речовими доказами в кримінальному провадженні, які поміщено на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Корсунь-Шевченківського ВП (а.к.п. 192 том 1);

- даними протоколу огляду трупа ОСОБА_11 з фото таблицею від 11 листопада 2015 року під час якого були у останнього були виявлені тілесні ушкодження, а одяг трупа поміщено до окремих сейф-пакетів експертної служби (а.к.п. 193-197 том 1);

- даними висновку судово-медичного експерта № 05-11-01/96 від 16.07.2018, яким встановлено наявність у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень (а.к.п. 49-52 том 3)

Згідно з даними висновку судово-медичної експертизи № 05-11-02/123/39 від 05.12.2018 року, встановлено що наявні у ОСОБА_11 тілесні ушкодження - травма голови у вигляді дрібних рихлих крововиливів в м`які мозкові оболонки, перелому верхньої щелепи справа із розривом перехідної складки, розчавлення м`яких тканин верхньої губи справа, розриву правої щоки, садна правої щоки, які супроводжувалися кровотечею та аспірацією крові, у померлого ОСОБА_11 могли утворитися від нанесення ОСОБА_7 ударів наданим на експертизу металевим прутом, при обставинах, вказаних ним під час проведення слідчого експерименту від 04.02.2016 року. Аспірація крові, від якої помер ОСОБА_11 настала від нанесених йому тілесних ушкоджень у вигляді травми голови 10 листопада 2015 року (а.к.п. 104- 107 том 3);

Доводи захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 про те, що смерть ОСОБА_11 , яка стала наслідком аспірації крові, тобто попадання крові в дихальні шляхи потерпілого ОСОБА_11 , що відбулося в той час коли потерпілий спав на своєму ліжку на спині, не може бути поставлена в вину ОСОБА_12 і в такому випадку дії ОСОБА_12 повинні кваліфікуватись за ч.1 ст.121 КК України, не заслуговують на увагу та спростовуються вищенаведеними доказами, яким суд дав відповідну оцінку з урахуванням вимог ст.94 КПК України.

У колегії суддів відсутні сумніви, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_12 в інкримінованому злочині за ч.2 ст.121 КК України розглянуто об`єктивно, повно і всебічно. Судом першої інстанції досліджені всі обставини справи, які мають істотне значення для правильного її вирішення та суд вжив необхідних заходів для перевірки всіх доказів по справі та в межах своїх прав та обов`зків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в діях ОСОБА_12 відсутній склад необхідної оборони, оскільки локалізація та тяжкість нанесених тілесних ушкоджень у потерпілого (травма голови у вигляді дрібних рихлих крововиливів в м`які мозкові оболонки, перелому верхньої щелепи справа із розривом перехідної складки, розчавлення м`яких тканин верхньої губи справа, розриву правої щоки, садна правої щоки, які супроводжувалися кровотечею та аспірацією крові), механізм їх спричинення, кількість нанесених ударів (всього ударів було не менше 10 разів), знаряддя злочину (металевий арматурний прут) свідчать про те, що в діях ОСОБА_12 має місце умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, яке спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 .

Тілесні ушкодження виявлені у обвинуваченого ОСОБА_12 не є характерними для самооборони та не співрозмірні тим ушкодженням заподіяними потерпілому, а це ушкодження головного мозку і печінки, які є несумісним із життям. Крім того, в голову було нанесено не менше восьми ударів травмуючим предметом.

В свою чергу, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Позицію обвинуваченого ОСОБА_12 , який в останньому слові в суді першої інстанції від своїх показів відмовився, а також зауважив, що досудове розслідування було проведено неправильно, колегія суддів розцінює, як намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне та зменшити строк покарання, який загрожує останньому у разі визнання його винним.

Оцінюючи зібрані в справі докази, в їх сукупності, колегія суддів вважає, що обвинувачення пред`явлене ОСОБА_12 доведене.

Колегія суддів вважає, що достатньо доказів, які здобуті в законний спосіб органам досудового розслідування підтверджують, що смерть потерпілого ОСОБА_22 перебуває в прямому причинному зв`язку саме з травмою голови, яка була нанесена йому ОСОБА_12 за допомогою металевого арматурного прута.

Таким чином, надаючи оцінку кожному з цих доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про визнання винним ОСОБА_12 у вчиненні умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень із зазначенням у вироку місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, тому доводи захисника ОСОБА_8 про те, що тілесні ушкодження потерпілому могли бути спричинені будь-якими іншими особами, не заслуговують на увагу. Відповідно до даних слідчого експерименту за участю ОСОБА_12 , з участю захисника, обвинувачений послідовно розповів про події, які були відомо лише йому, показами самого обвинуваченого ОСОБА_12 в суді першої інстанції та іншими доказами, які в своїй сукупності підтверджують причетність ОСОБА_12 до нанесення умисних тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_22 .

Відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини справи, лише за клопотанням учасників судового провадження, при цьому під час апеляційного розгляду таких клопотань не надходило, тому з урахування принципу безпосередності дослідження доказів, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості дати наявним доказам іншу оцінку.

Апеляційна скарга прокурора та захисників, що діють в інтересах потерпілого щодо м`якості покарання призначеного ОСОБА_12 задоволенню не підлягають, оскільки при призначенні покарання суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.65, 66, 67 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини справи, дані про особу засудженого, який характеризується позитивно, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнав: притягнення до кримінальної відповідальності вперше, позитивну характеристику, перебування на його утриманні неповнолітніх членів сім`ї та непрацездатного батька, негативний стан здоров`я, у зв`язку із встановленою інвалідністю, часткове відшкодування заподіяної шкоди в сумі 30 000 грн. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнав вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Таким чином при призначенні ОСОБА_12 покарання, суд першої інстанції дотримався вимог статей 65, 66, 67 та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з урахуванням тяжкості вчиненого злочину (ст. 12 КК України), даних про особу винного, обставин кримінального правопорушення, яке за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів та в межах санкції ч.2 ст.121 КК України призначив ОСОБА_12 покарання з ізоляцією від суспільства на строк 7 років 6 місяців позбавлення волі, тому апеляційна скарга прокурора, яка зводиться про призначення покарання лише на 6 місяців більше та апеляційні скарги захисників задоволенню не підлягають.

Крім того, колегія суддів враховує роз`яснення, наведене у Рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004, згідно якого Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Апеляційна скарга захисників потерпілого щодо задоволення його позовних вимог в повному обсязі, а саме моральної шкоди в розмірі 736 600 гривень, не може бути задоволена виходячи із наступного.

Суд першої інстанції дане питання достатньо мотивував та прийшов до об`єктивного висновку про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в сумі 200 000 гривень, яка є співрозмірною тим моральним та душевним переживанням, які зазнав потерпілий ОСОБА_11 у зв`язку із втратою свого сина, а тому на засадах розумності та справедливості визначив саме таку суму розміру компенсації за моральну шкоду, що відповідає розміру моральних страждань.

Відповідно до роз`яснень п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року із змінами і доповненнями «Про виконання судами України законодавства і ППВСУ з питань судового розгляду справ і постановлення вироку», необхідно мотивувати у вироку вирішення цивільного позову в кримінальній справі, керуючись відповідними нормами ЦПК України, роз`ясненнями ПВСУ №3 від 31.03.1989 року.

Згідно п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року із змінами і доповненнями «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», суд має навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню, вказати матеріальний закон, на підставі якого вирішено цивільний позов.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вказані вимоги КПК

України та Пленуму Верховного Суду України при постановлені вироку в частині розв`язання цивільного позову виконані.

Згідно ст.404 КПК України, судові рішення суду першої інстанції перевіряються апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни вироку Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 06.05.2018 року, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 06 травня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора, захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які є представниками потерпілого ОСОБА_11 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим в той самий строк, з моменту вручення йому копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :