Справа № 307/4435/14-к
Провадження № 1-кс/307/571/14
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2014 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , представника потерпілих ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тячів провадження за скаргою представника ОСОБА_4 в інтересах потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про бездіяльність слідчого та зобов`язання накласти арешт на майно,

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_4 в інтересах потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернувся в суд з скаргою про бездіяльність слідчого та зобов`язання накласти арешт на майно.

В обґрунтування доводів представник ОСОБА_4 зазначив, що постановою слідчого СВ Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_3 від 26 листопада 2014 року ним було відмовлено в задоволенні його клопотання щодо накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_7 . Вказану постанову слідчий ОСОБА_3 виніс на підставі внесеного клопотання представником потерпілих адвокатом ОСОБА_4 , в якому просив накласти арешт на майно у зв`язку з заявленим цивільним позовом та в подальшому для можливості відшкодування завданої діями підозрюваного матеріальної шкоди. Як було зазначено у поданому клопотанні, що у провадженні старшого слідчого СВ Тячівського РВУ МВС України в Закарпатській області ОСОБА_3 перебувають матеріали досудового розслідування №0001539 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України, на підставі яких було оголошено підозру ОСОБА_7 , щодо вчинення ним опору працівникам правоохоронного органу під час виконання ними своїх службових обов`язків та умисному заподіянні працівникам правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням працівниками службових обов`язків. Зазначив, що потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 заявили цивільний позов про заподіяння їм як матеріальної так і моральної шкоди. Зокрема, потерпілий ОСОБА_6 у позовній заяві вказав, що в результаті протиправних дій ОСОБА_7 заподіяв йому матеріальної шкоди на суму 10000 гривень та моральної шкоди на суму 100000 гривень. Аналогічно, потерпілий ОСОБА_5 також у позовній заяві вказав, що підозрюваним ОСОБА_7 йому спричинено матеріальну шкоду в сумі 8000 гривень та моральну шкоду на суму 100 000 гривень. Виходячи з вищенаведеного та враховуючи факт несення підозрюваним ОСОБА_7 цивільної відповідальності за заподіяну ним шкоду, є всі правові підстави накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно підозрюваного. При цьому необхідне накладення арешту на транспортний засіб марки «Фольксваген-Крафтер», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , на якому останній вчинив злочин. Органом досудового розслідування було відмовлено у накладенні арешту на рухоме та нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_7 з підстав, що неможливо оцінити транспортні засоби, які зареєстровані на останньому у зв`язку з відсутністю таких. Також слідчий ОСОБА_3 зазначив одну з причин відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно підозрюваного з причин щодо ненадання йому документів, які б підтверджували б вартість зазначених транспортних засобів та їх вартість, однак у постанові зазначив про реєстрацію на підозрюваного двох транспортних засобів. Вважає, що підозрюваний ОСОБА_7 умисно не надає транспортні засоби, зокрема, автомобіль марки «Фольксваген - Крафтер», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому останній вчинив злочин, для того щоб в подальшому не було можливості накладення арешту на таке майно.

Просить суд зобов`язати слідчого СВ Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_3 злійснити процесуальну дію, якою накласти арешти на все рухоме та нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_7 , яке належить йому на праві приватної власності.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 скаргу підтримав з викладених в ній підстав та додатково пояснив, що з клопотанням до слідчого судді про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_7 потерпілі не зверталися. Просить скаргу задовольнити

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що в ході проведення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні представник потерпілих ОСОБА_4 звертався до нього з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_7 , але ним в задоволенні даного клопотання йому було відмовлено, оскільки на даний час зареєстровані за ОСОБА_7 транспортні засоби фактично відчужені та накладення арешту здійснюється на підставі ухвали слідчого судді. Просить в задоволенні скарги відмовити.

Вивчивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

З матеріалів скарги та кримінального провадження встановлено, що в провадженні СВ Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001539 від 12.10.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.342 ч.2, 345 ч.2 КК України.

Також встановлено, що потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в даному кримінальному провадження заявили цивільний позов щодо стягнення з підозрюваного ОСОБА_7 на їх користь матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку з чим постановою слідчого вони були визнані цивільними позивачами.

Відповідно до постанови слідчого СВ Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_3 від 26 листопада 2014 року ним було відмовлено в задоволенні клопотання представника ОСОБА_4 в інтересах потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки належні ОСОБА_7 транспортні засоби підозрюваним фактично відчужені та що накладення арешту здійснюється на підставі ухвали слідчого судді

Дорученням слідчого ОСОБА_3 про проведення слідчих (розшукових) дій від 28 листопада 2014 року працівникам ВДАІ з обслуговування Тячівського району УМВС України в Закарпатській області дано доручення встановити місцезнаходження транспортних засобів марки «Мерседес Бенц», державний номерний знак НОМЕР_2 та марки «Фольцваген Крафтер», державний номерний знак НОМЕР_1 , їх фактичних володільців.

Відповідно до ст.5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положенням цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Частиною другою цієї статті передбачено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно ст.171 ч.1 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Враховуючи наведене та те, що накладення арешту на майно відповідно до вимог ст.170 КПК України здійснюється слідчим суддею або судом під час судового провадження, а не слідчим, потерпілі як цивільні позивачі не скористалися своїм правом звернення згідно положень КПК до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного, вважаю, що доводи представника потерпілих про бездіяльність слідчого СВ Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_3 з приводу не здійснення ним дій щодо накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_7 , зобов`язання слідчого накласти арешт на майно підозрюваного, є безпідставними, а тому в задоволенні скарги представника потерпілих ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.303, 306, 307, 309 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги представника ОСОБА_4 в інтересах потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про бездіяльність слідчого та зобов`язання накласти арешт на майно, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тячівського

районного суду ОСОБА_1