Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2019 року
м. Київ
справа № 159/618/18

провадження № 51-4969 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 5 березня 2019 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 24 липня 2019 року щодо нього у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000361,

встановив:
За вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 5 березня 2019 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у м. Ковелі Волинської області, зареєстрований на АДРЕСА_1 , проживає на АДРЕСА_2 , раніше судимого - 14 липня 2010 року Ковельським міськрайонний судом Волинської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ст. 198 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці, звільнений 28 січня 2013 року умовно-достроково, на невідбутий строк 1 рік 4 місяці 8 днів,
засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 250 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 4500 грн. в рахунок відшкодування понесених нею витрат на правову допомогу.
Прийнято рішення щодо процесуальних витрат та речових доказів.
Згідно з вироком ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що він 3 грудня 2017 року, приблизно о 10:10 год, керуючи автомобілем «SUZUKI BALENO 1.3 KAT», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече у напрямку від м. Ковеля до м. Луцьк в с. Свидники Ковельського району Волинської області, зі швидкістю близько 120 км/год., яка перевищувала дозволену у населених пунктах, в порушення вимог пунктів 2.3 (б), 2.9 (б), 12.1, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України будучи стомленим, не вибрав безпечної швидкості руху, проявив неуважність та несвоєчасно відреагував на зміну дорожньої обстановки, в наслідок чого не справився з керуванням автомобіля, виїхав на зустрічну смугу руху, на праве по напрямку руху узбіччя в кювет, де зіткнувся з придорожнім деревом. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, а пасажир ОСОБА_7 - тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 24 липня 2019 року вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 5 березня 2019 року змінено в частині вирішення питання про речовий доказ та повернуто ОСОБА_4 автомобіль марки «SUZUKI BALENO 1.3 KAT», номерний знак НОМЕР_1 . У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, просить судові рішення щодо нього змінити, пом`якшивши йому покарання. На думку засудженого, судами не в повній мірі враховно обставини, що пом`якшують покарання та дані про особу винного, що призвело до явної несправедливості призначеного йому покарання через суворість. Крім того, засуджений ОСОБА_4 просить зменшити розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь потерпілої ОСОБА_5 .
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Як убачається із доданих до касаційної скарги копій судових рішень, вказаних вимог суд дотримався.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд врахував тяжкість вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК є тяжким, дані про особу винного, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, повністю визнав свою вину, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, вибачення перед потерпілою, добровільне часткове відшкодування шкоди, а також відсутність обставин, що його обтяжують.
Таким чином, повною мірою врахувавши вказані обставини, в тому числі і ті, на які засуджений послався у касаційній скарзі, суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 286 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки, яке не є максимальним у межах санкції вказаної норми.
Призначене ОСОБА_4 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.
Підстав вважати, що таке покарання є явно несправедливим через його суворість колегія суддів не вбачає. У касаційній скарзі засудженого відсутні доводи щодо явної несправедливості призначеного йому покарання.
Що стосується доводів засудженого ОСОБА_4 щодо значно завищеного розміру грошового відшкодування моральної шкоди, то вони є безпідставними, оскільки судом в повній мірі дотримано вимог кримінального та цивільного законодавства щодо вирішення питання цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 .
Переглянувши вирок в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляційної скарги ОСОБА_4 та з зазначенням докладних мотивів прийнятого рішення обґрунтовано залишив вирок суду в частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову про стягнення моральної шкоди без зміни.
Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги засудженого та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Враховуючи викладене і керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 5 березня 2019 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 24 липня 2019 року щодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3