Справа № 487/7252/19
Провадження № 1-кс/487/8971/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2019 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання начальника відділення Слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0003772 від 25.09.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, про продовження строку тримання під вартою,-

ВСТАНОВИВ:
Начальник відділення СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області капітан поліції ОСОБА_7 звернувся з клопотанням про продовженнґя строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 . В клопотанні зазначив, що ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, зник з місця вчинення злочину та був затриманий на виїзді з м. Миколаєва, а тому підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. Крім того, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу і свідків у кримінальному провадженні, оскільки обізнаний про їх місце проживання та роботи; продовжити злочин, оскільки підозрюється у незакінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Також вказав, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжений до 26.12.2019 року, проте до вказаного строку закінчити розслідування не виявляється можливим, оскільки необхідно отримати висновки молекулярно-генетичних експертиз, призначити судово-медичну експертизу, отримати відповідь на міжнародний запит, виконати вимоги ст. 290 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити клопотання, оскільки продовжують існувати ризики, що виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав свою вину у заподіянні потерпілій тілесних ушкоджень, в чому розкаявся, просив вибачення у потерпілої та її родини. Пояснював, що умислу на позбавлення життя потерпілої у нього не було, він лише намагався поспілкуватися з нею, оскільки був у розпачі через ставлення до нього потерпілої. Оскільки потерпіла уникала зустрічей і спілкування з ним, він вирішив переодягнутися в карнавальний костюм, щоб потерпіла його не впізнала, та, таким чином, зустрітися з нею. Ніж він взяв лише для того, щоб порізати електрокабель у квартирі потерпілої, її одяг та матрац. Він хотів лише завдати матеріальної та моральної шкоди потерпілій, оскільки вона зрадила його. Запевняв суд, що не має намірів здійснювати вплив на потерпілу та переховуватися.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні, посилаючись на те, що підозрюваний визнав факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, в чому щиро розкаявся, відшкодував шкоду, а тому обставини, на які посилався прокурор, змінилися, просив застосувати більш м`який запобіжний захід, а якщо суд не знайде для цього підстав, визначити розмір застави у кримінальному провадженні. Можливість виїхати за межі України у підозрюваного відсутня, оскільки паспорт був вилучений. Крім того, підозрюваний уклав договір оренди квартири, а тому зможе проживати в м. Миколаєві під час здійснення досудового розслідування і суду.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 197 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Судом встановлено, що слідчим відділом Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0003772 від 25.09.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 15, частиною 1 статті 115 КК України.

25.09.2019 в порядку статті 208 КПК України ОСОБА_5 затримано та 26.09.2019 повідомлено про підозру у вчинені особливо тяжкого злочину, передбаченого частиною 3 статті 15, частиною 1 статті 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.09.2019 у вечірній час ОСОБА_5 прибув до м. Миколаєва за місцем мешкання потерпілої, при цьому маючи при собі заздалегідь заготовлений предмет колючо-ріжучої дії.

25.09.2019 близько 21.39 год. Оздоган Айкут, перебуваючи в магазині "Смачний кошик", що розташований за адресою:м. Миколаїв, вул. Наваринська, 25, реалізуючи раніше виниклий умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх намірів та бажаючи суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті останньої, зазадалегідь заготовленим предметом колючо-ріжучої дії наніс не менше п`яти ударів ОСОБА_9 в область спини, від чого у потерпілої утворилися тілесні ушкодження у вигляді множинних колото-різаних ран (п`ять ран спини), проникаючі в черевну порожнину, поранення печінки, внутрішньо-черевна кровотеча, проникаюча в праву плевральну порожнину з пораненням діафрагми, відкритий пневмоторакс.

Оздоган ОСОБА_10 не довів свого умислу до кінця з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, так як його дії були зупинені сторонніми особами, свідками вказаного кримінального правопорушення.

Докази, на які послався в обґрунтування клопотання слідчий, доводять наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України. Це, зокрема, данні протоколів огляду місця події від 25.09.2019 року, 26.09.2019 року, протоколів допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і протоколів пред`явлення особи за фотознімками за їх участю, протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 від 26.09.2019 року, протоколу допиту свідка ОСОБА_16 та протоколів допиту потерпілої ОСОБА_9 і слідчого експерименту за її участі, витягу з історії хвороби потерпілої ОСОБА_9 , протоколу затримання підозрюваного.

Слідчий суддя вважає, що наявні достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу і свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, не має міцних соціальних зв`язків на території України, є громадянином іншої держави, де має сім`ю і роботу (зі слів), не має постійного місця проживання в Україні. Підозрюваний залишив місце вчинення кримінального правопорушення та був затриманий поліцейськими за межами м. Миколаєва на автомобільному шляху національного значення Благовіщенське-Вознесенськ-Миколаїв, Київське шосе, 22 км, по напрямку м. Миколаїв-м.Вознесенськ. Зазначені обставини свідчать про високу імовірність переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду. Перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може впливати на потерпілу і свідків у даному кримінальному провадженні. Так, підозрюваний знайомий з потерпілою ОСОБА_9 , йому відоме місце проживання та роботи останньої, та він може продовжити вчиняти неправомірні дії щодо потерпілої. Хоча потерпіла і свідки вже допитані під час досудового розслідування, у той ж час вони підлягають допиту під час судового розгляду.

Надані захисником під час розгляду клопотання судом договір оренди квартири у приватної особи і копія розписки ОСОБА_9 про отримання частини матеріальної компенсації витрат на лікування не зменшують наявні ризики.

У вказаному кримінальному провадженні 12.11.2019 року прокурором продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, до 26.12.2019 року. Слідчим і прокурором у суді доведено, що на теперішній час не можливо закінчити досудове розслідування вказаного кримінального провадження, оскільки необхідно провести наступні слідчі дії: необхідно отримати висновки молекулярно-генетичних експертиз, провести судово-психіатричну експертизу, отримати відповідь на міжнародний запит з Федеративної Республіки Німеччина, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів кримінального провадження, виконати вимоги ст.290 КПК України, що перешкоджає завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .

Вказані обставини, виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 183, 177, 197, 199, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 26.12.2019 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде оголошений 25.11.2019р.

Слідчий суддя ОСОБА_1