Дата документу 07.08.2019 Справа № 320/3452/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/589/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/3452/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 серпня 2019 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
скаржника ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 травня 2019 року,якою скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повернуто скаржнику.

Згідно зі змістом ухвали, 02.05.2019 до суду надійшла скарга ОСОБА_7 на бездіяльність ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР, в якій зазначено, що ним було подано до слідчого відділу слідчого управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі, заяву про вчинення неправомірних дій з боку працівників Енергодарської поліції та прокуратури, які виявлялися в порушенні норм КПК України при здійсненні слідчих дій на стадії досудового розгляду. 14.03.2019 на його адресу надійшла відповідь від ДБР, в якій повідомлено, що ДБР у м. Мелітополі не має повноважень підміняти інші правоохоронні органи та суд при здійсненні ним функцій процесуального керівництва та судового контролю під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення, яке віднесено до підслідності ТУ ДБР у м. Мелітополі та пояснили, що до повноважень ДБР не віднесено оцінка процесуальних дій судді, про що зокрема свідчить норма ст.48 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів». Також заявнику роз`яснено, що ДБР відповідно до ЗУ «Про державне бюро розслідувань», не здійснює нагляд за застосуванням норм чинного законодавства України при здійсненні правосуддя, а також не перевіряє законність і обґрунтованість прийнятих судом рішень. Вважає, що дана позиція ДБР є необґрунтованою.

Слідчий суддя розглянувши скаргу дійшов висновку що її необхідно повернути скаржнику.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 посилається на незаконність ухвали слідчого судді. По суті скарги зазначає, що він не погоджується з висновком суду про пропущений строк на звернення зі скаргою до суду. Вказує, що лист ДБР він отримав особисто 22.04.2019, а скаргу направив 27.04.2019, тому строк на оскарження ним не пропущений та скарга подана у встановлений законом строк. Вважає, що отримання листа ДУ «Вільнянська установа виконання покарань №11» 03.04.2019 не свідчить про те, що скаржник отримав цей лист того ж дня.

На підставі викладеного просить скасувати ухвалу суду та призначити розгляд скарги в судовому провадженні.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення, доводи апеляційної скарги; скаржника, який підтримав апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала скасуванню.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 8 КПК України встановлює принцип верховенства права, згідно якого кримінальне провадження здійснюється з додержанням цього принципу, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Ці вимоги закону, слідчим суддею, дотримано не було.

Зі змісту скарги поданої ОСОБА_7 випливало, що ним оскаржувалась бездіяльність ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР на підставі поданої ним заяви.

Слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_7 було пропущено визначений законом 10 денний строк на оскарження такого роду бездіяльності, оскільки відповідь останньому від ТУ ДБР надійшла до ДУ «Вільнянська установа виконання покарань №11» (де на той час утрибувався ОСОБА_7 ) 03.04.2019, а скарга була подана ним 27.04.2019. Процесуальний строк на оскарження, на думку слідчого судді у цьому випадку, мав обчислюватися після спливу 24 годин з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності, а оскільки заявник не просив поновити цей строк, відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.304 КПК України повернув скаргу як таку, що подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до вимог ч.2 ст.113 КПК України будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Отже, особа яка подала скаргу вправі правомірно очікувати на виконання державними органами певних дій, які в її розумінні відповідно до вимог законодавства беззастережно мають бути виконані. Відтак особа не може заздалегідь бути впевненою, що такі дії не будуть вчинені, і не має обов`язку передбачати будь-яку бездіяльність і контролювати виконання (чи невиконання) цих дій державним органом і у зв`язку з цим звертатися у строк, визначений ч.1 ст.304 КПК України, оскільки в такому випадку безумовно порушуються права заявника на справедливий судовий розгляд.

З цього можна зробити висновок, що при оскарженні такого роду бездіяльності строк на оскарження доречно обраховувати з моменту коли особа дізналася, або мала об`єктивну можливість дізнатися про цю бездіяльність.

У цьому ж випадку слідчим суддею не було встановлено ані коли ОСОБА_7 подавав заяву про вчинення кримінального правопорушення, ані коли ця заява надійшла до посадової особи ДБР і почав обчислюватись 24-годинний строк прийняття рішення, ані коли ОСОБА_7 отримав відповідь ТУ ДБР про відсутність підстав для внесення відомостей в ЄРДР.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що повертаючи скаргу, при відсутності належного обґрунтування вказаного рішення, слідчий суддя порушив право особи на оскарження в суді рішень дій або бездіяльності службових осіб, яке гарантовано їй державою.

За таких обставин ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з мотивів порушення вимог кримінального процесуального закону,з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 травня 2019 року,якою скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повернуто скаржнику скасувати.

Призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4