ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/5872/19 (пр. № 1-кп/201/779/2019), відомості про яке 09 травня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001150, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки і мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з професійно-технічною освітою, незаміжньої, раніше не судимої відповідно до ст. 89 КК України, працюючої заготівельником у ПП «Куценко», обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_4 07 травня 2019 приблизно о 20.00 годині, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , в коридорі на тумбочці побачила грошові кошти в розмірі 570 гривень, 1 купюра номіналом 500 грн., 1 купюра номіналам 50 грн., 1 купюрою номіналом 20 грн., які належали ОСОБА_5 , та визначила їх об`єктом свого злочинного посягання, і в неї виник злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна.

Далі, обвинувачена ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, таємно, шляхом вільного доступу, взяла з тумбочки грошові кошти в сумі 570 гривень, 1 купюра номіналом 500 грн., 1 купюра номіналам 50 грн., 1 купюрою номіналом 20 гри., які належать ОСОБА_5 та, поклавши їх у кишеню штанів, одягнених на неї, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, залишила місце вчинення злочину, та розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, тим самим, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 570 гривень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнала у повному обсязі та підтвердила фактичні обставини щодо вчиненого нею діяння та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченої у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченої ОСОБА_4 , яка на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, раніше не судима відповідно до ст. 89 КК України, займається суспільно-корисною працею, свою вину визнала у повному обсязі та щиро розкаялася у скоєному, повністю відшкодувала завдану майнову шкоду, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують її покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченої ОСОБА_4 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченій ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останньої від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочину середньої тяжкості, його конкретним обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка свою вину визнала у повному обсязі і щиро розкаялася у скоєному, повністю відшкодувала завдану шкоду, раніше не судима відповідно до ст. 89 КК України, а також обставинами, що пом`якшують її покарання і відсутності таких, що її обтяжують, а отже, зазначені дані у своїй сукупності свідчать про недоцільність призначення обвинуваченій іншого покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, а також пов`язаного з реальним його відбуттям, враховуючи обставини, спосіб та розмір викраденого майна, при цьому, призначення такого покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати принципам справедливості, достатності і співрозмірності призначення покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного їй покарання, якщо вона протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на неї обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомлення уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи і навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1