Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1220/19
Провадження № 1-в/553/287/2019
У Х В А Л А
Іменем України
07.06.2019м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши спільне подання начальника Полтавської виправної колонії № 64 та голови спостережної комісії Подільської районної ради в м. Полтаві про застосування умовно-дострокового звільнення відносно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Бовбасівка, Хорольського району, Полтавської області, неодруженого, до арешту проживаючий: АДРЕСА_1

по даній справі засуджений: 11.07.2016р. колегією суддів Хорольського районного суду Полтавської області за ст. 187 ч.З КК України на 7 років позбавлення волі, з конфіскацією всього особистого майна, зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 29.12.2015 р. по 11.07.2016 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 04.10.2016 р. вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 11.07.2016року змінено, вирішено пом`якшити покарання, вважати засудженим за ст. І87 ч.3,69 КК України на 5 років 6 міс. позбавлення волі. В іншій частині вирок залишено без змін, згідно ст. 72 ч.5 КК України зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 29.12.2015р. по 04.10.2016р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло спільне подання начальника державної установи «Полтавська виправна колонія № 64» та голови спостережної комісії Подільської районної ради в м. Полтаві про застосування умовно-дострокового звільнення відносно засудженого ОСОБА_4 .

Засуджений ОСОБА_4 та представник ПВК № 64 в судове засідання не з`явились, надавши заяви з проханням проводити розгляд справи без їх участі.

Прокурор заперечував проти задоволення подання, вказував, що ним фактично не відбута та частина покарання, яка є необхідною для застосування умовно-дострокового звільнення згідно вироку суду, яким його було засуджено.

Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, особової справи засудженого, приходить до висновку, що дане подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, а і полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», вказано, що умовно-дострокове звільнення може бути застосовано лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Отже, суд розглядаючи заяву засудженого про умовно-дострокове звільнення, зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Частина 3 цієї ж статті КК України передбачає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання визначений ч. 3 ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу України. Зокрема, дана норма передбачає, що стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ч.1,3 ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно характеристики, яка надана до суду адміністрацією закладу, де відбуває покарання засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 29.12.2015 року.

За період утримання в УВП №23 м. Полтави характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 28.10.2016 року міру покарання відбуває в Полтавській виправній колонії (№ 64). За час відбування покарання характеризується позитивно, встановлених правил поведінки, розпорядку дня та правомірних взаємовідносин і ввічливого ставлення з персоналом установи дотримується, виконує їхні законні вимоги. Має п`ять заохочень. Стягнень не має. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, завжди має охайний зовнішній вигляд. Роботи із самообслуговування виконує самостійно, має достатній рівень необхідних навичок. За станом здоров`я працездатний. Дбайливо ставиться до майна установи та виробничого інструменту, яким користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ним належний догляд, використовує тільки за призначенням. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Працевлаштований на виробництві установи в бригаді по пошиву одягу, ставлення, до праці та виконання покладених обов`язків ставиться сумлінно, з поставленими завданнями справляється. Роботи по благоустрою території і приміщень установи виконання покарань виконує.

Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України реалізована програма диференційованого виховного впливу "Професія", здобув спеціальність "Зварник ручного зварювання» " в Полтавському навчальному центрі (№ 64) при установі. На даний Час приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу "Правова просвіта", та "Підготовка до звільнення" та "Творчість" . Заходи виховного характеру відвідує, робить для себе вірні висновки.

У вільний час читає художню літературу, дивиться програми телепередач.

Відповідно до статті 110, 112, 113 Кримінально-виконавчого кодексу України Соціально-корисні зв`язки підтримує з матір`ю та братом шляхом листування та телефонних розмов.

За характером спокійний, врівноважений. У відношенні до інших засуджених не конфліктний. Вину у скоєному злочині визнає, розкаюється. Міру призначеного судом покарання вважає справедливою. Прагне сумлінною поведінкою і ставленням до праці спокутувати свою провину. Будує позитивні плани на майбутнє. Підтримує відносини із матір`ю, братом та сестрою шляхом телефонних розмов, отримує від них посилки раз на місяць.

За характером спокійний, врівноважений. У відношенні до інших засуджених неконфліктний, підтримує рівні, доброзичливі стосунки.

Після звільнення має намір проживати за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на 07.06.2019 року відбута частина строку покарання засудженого становить більше 3/4 призначеного судом покарання, кінець строку покарання 22.09.2020 року.

Згідно ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

11.07.2016 р. Хорольським районним судом Полтавської області ОСОБА_4 засуджено за ст. 187 ч.3 КК України на 7 років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 04.10.2016 року вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 11.07.2016 року щодо ОСОБА_4 змінено. Пом`якшено ОСОБА_4 покарання та вважати його засудженим за ч.3 ст.187 КК України з застосуванням ст.69 цього Кодексу на 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 11.07.2016 року набрав законної сили 04.10.2016 року.

Заперечення прокурора щодо звільнення умовно-достроково засудженого ОСОБА_4 через невідбуття необхідної частини призначеного покарання вироком суду, суд вважає такими, що ґрунтуються на неправильному (викривленому) розумінні положень закону.

Так, у розділі ХІ Кримінального Кодексу України «Призначення покарання» міститься стаття 72 , яка має назву «Правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення». Із змісту назви статті 72 КК вбачається, що мова йде про зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання.

Частина п`ята статті 72 Кримінального кодексу України в редакції закону №838-VIII від 26.11.2015 року була викладена в такій редакції: «Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі».

Відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначається рішення суду про залік досудового тримання під вартою.

В контексті зазначеного, виходячи із системного тлумачення положень ст.72 ч.5 КК України в редакції, що діяла на момент вчинення засудженим злочинів та ч.4 ст.374 КПК України , слід наголосити на тому, що, не дивлячись на те, що попереднє ув`язнення не є покаранням, оскільки особа відбуває його ще до вироку у справі, проте фактично воно означає перебування особи за умов ізоляції від суспільства і за характером обмежень, покладених на особу, прирівнюється до позбавлення волі як виду покарання.

Тому логічним є рішення законодавця зараховувати попереднє ув`язнення у строк покарання, що призначається судом, і вважати, що особа вже відбула частину покарання.

Якщо зарахування попереднього ув`язнення, здійснюється за допомогою співвідношення, вказаного у ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII, то відповідно в строк відбування покарання він зараховується також.

Неврахуванням цього строку в фактично відбутий строк покарання для визначення набуття формального права для застосування ст. 81 КК України, не відповідало б загальним засадам призначення покарання та порядку зарахування у строк покарання попереднього ув`язнення.

Крім того, слід зазначити, що неврахування цього строку суперечило б самій ідеології Закону та одному із основних завдань його прийняття, яким є сприяння відновленню прав і законних інтересів людей, засуджених до позбавлення волі, права яких були значно обмежені під час утримання під вартою на досудовому слідстві.

Таким чином, суд приходить до висновку, що засудженому ОСОБА_4 при вирахуванні відбутої частини строку покарання для застосування положень статті 81 КК України (умовно-дострокове звільнення) правильно зараховано строк попереднього ув`язнення за правилами статті 72 ч.5 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року.

Проаналізувавши здобуті докази, вислухавши думку прокурора, суд приходить до висновку, що засуджений своєю поведінкою та чесним ставленням до праці довів своє виправлення та підлягає умовно - достроковому звільненню, як особа, що відбула 3/4 частин призначеного покарання на підставі ст. 81 КК України, тому подання слід задовольнити та засудженого умовно достроково звільнити від відбування покарання невідбутної частини.

Керуючись ст. 81 КК України та ст. 537, 539 КПК України, ст. 152, 154 КВК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Подання начальника державної установи «Полтавська виправна колонія № 64» та голови спостережної комісії Подільської районної ради в м. Полтаві про застосування умовно-дострокового звільнення відносно засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.

Засудженого ОСОБА_4 , згідно ст. 81 КК України звільнити умовно достроково від відбуття невідбутої частини строку покарання у виді позбавлення волі на 1 рік 3 місяці 15 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1