Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 10/4809/1/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.05.2019 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький Кіровоградської області в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_6 на постанову Придніпровського районного суду Черкаської області від 12.02.2018 року за скаргою про визнання незаконними та такими, що суперечать рішенню Європейського суду з прав людини №760/03 від 26.06.2012 року, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи та на постанову про відмову у задоволенні клопотання, як такі, що суперечать рішенню Європейського суду з прав людини.
Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що судами досліджувались доводи заявника щодо можливого притягнення до кримінальної відповідальності працівників міліції та такими діям дана оцінка з урахуванням винесеного рішення ЄСПЛ у справі «Василь Іващенко проти України» по заяві 760/03 від 26.07.2012 року. Суд вважає, що заява ОСОБА_6 про визнання винесеної постанови про відмову в порушенні кримінальної справи такою, що суперечить рішенню ЄСПЛ не узгоджується з нормами процесуального кодексу. Що стосується вимоги скасування постанови про відмову в задоволенні клопотання, то Кримінально-процесуальним кодексом України (1960 р.) не передбачений судовий порядок оскарження такої постанови. Отже в частині скасування постанови про відмову в задоволенні клопотання слід також відмовити.
ОСОБА_6 не погоджуючись з постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.02.2018 року подав апеляцію, в якій просить скасувати постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.02.2018р., як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального і процесуального права та перешкоджає у подальшому поновленні його прав та інтересів гарантованих Конституцією України і Європейською конвенцією, тобто перешкоджає у встановлені верховенства права і відновлення його прав. Просить ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вимоги, скасувавши постанови заступника начальника слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 від 21.08.1998р. та від 25.01.1999 р., як такі, що є незаконні, суперечать рішенню Європейського суду з прав людини.
Зазначив, що заступником начальника слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 були винесені постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 21.08.1998 року та про відмову у задоволенні клопотання від 25.01.1999 року. Ці постанови ухвалювалися на заяви і клопотання про застосування фізичної сили щодо апелянта, нелюдське поводження, що принижує честь і гідність. Постанови не надавались на руки, порядок оскарження йому ніхто не роз`яснював, адвокат у СІЗО його не навідував, а підписи захисника у матеріалах кримінальної справи зроблені у його відсутність та без згоди, тому оскаржити постанови ОСОБА_6 не зміг. У рішенні Європейського суду з прав людини 26.07.2012 зазначено, що 12.04.1998 ОСОБА_6 був підданий нелюдському поводженню з боку працівників міліції. Додав, що відомості щодо дій працівників поліції були внесені до ЄРДР, в подальшому за даним фактом була винесена постанова про закриття кримінального провадження. Вказав, що скасування даних постанов дає йому право звернутись з клопотанням до суду про перегляд вироку, яким його засуджено за нововиявленими обставинами.
Заслухавши доповідь судді, думку заявника та захисника, які наполягали на задоволені апеляційної скарги, думку прокурора, який вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляцію такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали справи, обговоривши та перевіривши доводи, викладені в апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Стаття 55 Конституції України зазначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Як вбачається з матеріалів провадження до Придніпровського районного суду надійшла заява ОСОБА_6 , в якій він просить визнати постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 21.08.1998 року та постанову про відмову у задоволенні клопотання від 25.01.1999 року, такими, що суперечать рішенню Європейського суду з прав людини №760/03 від 36.07.2012 року, тобто скасувати як незаконні.
На даний момент ОСОБА_6 оскаржується постанова від 21.08.1998 року, якою в порушенні кримінальної справи за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 відносно співробітників ОСОБА_13 відмовлено за відсутністю в їх діях будь-якого складу злочину та постанову про відмову у задоволенні клопотання від 25.01.1999 року.
Враховуючи, що згідно листа роз`яснення ВВСУ від 26.11.2012 р. N 1735/0/4-12 « Про деякі питання застосування розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України» якщо до суду першої інстанції 19 листопада 2012 року чи раніше (згідно з реєстраційним штампом) надійшла скарга на постанову про порушення кримінальної справи, відмову в її порушенні чи закриття кримінальної справи, суд, з огляду на положення п. 7 розділу XI "Перехідні положення" КПК, має розглянути відповідну скаргу, керуючись положеннями КПК 1960 року. У такому ж порядку розглядаються скарги на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи чи на постанову про закриття кримінальної справи, які надійшли до суду 20 листопада 2012 року або пізніше, якщо вони подані з дотриманням строку оскарження, передбаченого КПК 1960 року, а також скарги на постанову про порушення кримінальної справи, які надійшли до суду 20 листопада 2012 року або пізніше, однак згідно штампу відділення поштового зв`язку були подані до 19 листопада 2012 року включно. Якщо до суду першої інстанції 20 листопада 2012 року чи пізніше (згідно з реєстраційним штампом) надійшла скарга на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи чи на постанову про закриття кримінальної справи, якщо вони подані з порушенням строку оскарження, передбаченого КПК 1960 року, суд приймає постанову про відмову в розгляді відповідної скарги.
Згідно матеріалів справи заява ОСОБА_6 була подана в грудні 2017 року, тому, беручи до уваги, що заява ОСОБА_6 на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи подана в порядку КПК України 1960 року з порушенням строку оскарження, апеляційний суд приходить до висновку про порушення кримінально-процесуального закону судом першої інстанції, оскільки заява була розглянута по суті відповідно до положень КПК України 1960 року, натомість мала бути винесена постанова про відмову в розгляді відповідної заяви. Також дане рішення було постановлено без врахування того, що заява надійшла до суду після набрання чинності Кримінальним процесуальним кодексом України 2012 року, а тому не підлягала розгляду згідно положень КПК України 1960 року, оскільки справа за цією категорією не належить до справ, визначених в п. 11 розділу ХІ «Перехідних положень» КПК України.
У відповідності до положень ст. 5 КПК України, процесуальне рішення приймається судом згідно з положеннями КПК України, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Також, колегія суддів, наголошує, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
В даному конкретному випадку дане обмеження полягає в тому, що право на доступ до суду ОСОБА_6 обмежено в зв`язку із втратою чинності Кримінально-процесуального Кодексу України 1960 року, положеннями якого регулювався розгляд даної категорії справ, а саме оскарження постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, та відсутність механізму такого оскарження в чинному Кримінальному процесуальному кодексі України. Однак чинний КПК України передбачає розгляд справ в порядку виключного провадження, який регламентований розділом 34.
На підставі викладеного, та враховуючи положення ч.2 п.5 листа роз`яснення ВВСУ від 26.11.2012 р. N1735/0/4-12 «Про деякі питання застосування розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України», колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування постанови суду.
Розділом 34 КПК України, який є чинним, визначений порядок здійснення провадження за нововиявленими та виключними обставинами. Відповідно до п.2 ч.3 ст. 459 цього кодексу виключними обставинами визнаються, зокрема, встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом. Заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом подається до Верховного Суду для її розгляду у складі Великої Палати, особою, на користь якої постановлено рішення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, не пізніше тридцяти днів із дня, коли така особа дізналася або могла дізнатися про набуття цим рішенням статусу остаточного.
З огляду на вищевикладене та враховуюче, те, що була порушена інстанційність розгляду заяви про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи та про відмову в задоволенні клопотання, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження за заявою ОСОБА_6 - закриттю.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 236-8, 347, 366 КПК України 1960 року, розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України», ст. 459 463 КПК України 2012 року, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 лютого 2018 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_6 на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи та на постанову про відмову у задоволенні клопотання, як такі, що суперечать рішенню Європейського суду з прав людини скасувати та закрити провадження за заявою ОСОБА_6 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді (підписи):
З оригіналом згідно:
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2