гСправа № 375/1097/19 Провадження № 1-кп/358/133/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2019 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі обвинувальний акт № 0000154 у кримінальному провадженні № 1-кп/358/133/19 з угодою про визнання винуватості, який надійшов до суду 04 липня 2019 року згідно ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Велика Вовнянка, Таращанського району Київської області, маючого повну загальну середню освіту, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ,

по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ст. 389-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 19.06.2018 року, яка набула законної сили 29.06.2018 року, ОСОБА_6 у зв`язку з несплатою аліментів на утримання своєї дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді ста двадцяти годин суспільно корисних робіт.

04.07.2018 року до Рокитнянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області надійшла на виконання постанова Рокитнянського районного суду Київської області від 19.06.2018 року, та на підставі п. 13.6 Розділу XIII Порядку виконання адміністративних стягнень у виді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 474/5 від 19.03.2013 року ОСОБА_6 цього ж дня поставлений на облік і на нього заведено особову справу за № 03/2018.

На виконання п. 13.9 Розділу XIII Наказу Міністерства юстиції України № 474/5 від 19.03.2013 року, ОСОБА_6 05.12.2018 року викликано до Рокитнянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, де йому було роз`яснено про порядок та умови відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, необхідності сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених об`єктах, відпрацювати встановлений судом строк суспільно корисних робіт, які він під особистий підпис зобов`язався виконувати та попереджено, що у разі ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, він може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 КУпАП, а в разі злісного ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт до кримінальної відповідальності за ст. 389-2 КК України.

ОСОБА_6 01.02.2019 року, будучи належним чином ознайомлений з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, під особистий підпис отримав направлення від Рокитнянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області за № 32/27/146-19 від 01.02.2019 року до Комунального підприємства Рокитнянської селищної ради «Рокитнеблагоустрій» для відбування адміністративного стягнення. Однак, ОСОБА_6 у період часу з 02.02.2019 року по 07.02.2019 року для відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт до КП «Рокитнеблагоустрій» не з`явився, в результаті чого 25.03.2019 року відносно останнього було складено протокол 02/2019 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183-2 КУпАП. В подальшому постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 08.04.2019 року за ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт ОСОБА_6 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 КУпАП та останньому призначено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком десять діб, яке ОСОБА_6 не відбув у встановленому законодавством порядку.

Разом із цим, ОСОБА_6 25.03.2019 року, повторно, будучи належним чином ознайомлений з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, під особистий підпис отримав направлення від Рокитнянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області за №32/27/391-19 від 25.03.2019 року до Комунального підприємства Рокитнянської селищної ради «Рокитнеблагоустрій» для відбування адміністративного стягнення. Відповідно до направлення ОСОБА_6 мав приступити до відбування суспільно корисних робіт не пізніше 10.04.2019 року. Однак, ОСОБА_6 у період часу з 10.04.2019 року по 18.04.2019 року для відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт до КП «Рокитнеблагоустрій» не з`явився і таким чином злісно ухилився від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Отже, ОСОБА_6 достовірно знаючи, що відповідно до ст. 325-1 КУпАП та розділу ХІ-ХУ Наказу Міністерства юстиції України № 474/5 від 19.03.2013 року повинен дотримуватися встановленого законодавством умов та порядку відбування покарання, діючи з прямим умислом, передбачаючи наслідки своїх протиправних дій та бажаючи їх настання, з метою ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, після притягнення останнього постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 08.04.2019 року до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 КУпАП, продовжив ухилятись від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, що виразилось у не прибутті до місця виконання адміністративного стягнення та не відпрацюванні жодної години суспільно корисних робіт, які йому були призначені постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 19.06.2018 року, чим злісно ухилився від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 органом досудового розслідування визначена за ст. 389-2 КК України, як злісне ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

16 травня 2019 року між прокурором Рокитнянського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_6 була укладена угода про визнання винуватості.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначила, що при укладанні угоди були дотримані всі вимоги і правила кримінального процесуального та кримінального кодексів України, а тому просила затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді про визнання винуватості міру покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні злочину передбаченого ст. 389-2 КК України беззастережно визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості і призначити йому узгоджену в ній міру покарання. Також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості.

Позицію свого підзахисного підтримав захисник ОСОБА_5 .

Заслухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого ОСОБА_6 повне розуміння ним своїх процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості, ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ст. 389-2 КК України, беззастережно визнав себе винним у вчиненні вказаного злочину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину і погодився із прокурором на призначення йому остаточного покарання за цей злочини у виді позбавлення волі строком на один рік із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, та внаслідок його вчинення шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.

Обвинувачений позитивно характеризується по місцю проживання, не має судимості.

Відповідно до положень ст.ст. 468-469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладеною між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого, у разі відсутності потерпілого та у випадку завдання злочином шкоди лише державним та суспільним інтересам, що має місце у даному випадку.

Укладена угода за своїм змістом відповідає вимогам ст. 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Обвинуваченому суд відповідно до ст. 474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст. 473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.

Суд приходить до переконання, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування, у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 389-2 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

Тому суд враховує факт визнання обвинуваченим своєї вини та кваліфікує його дії за ст.389-2 КК України, оскільки ОСОБА_6 своїми умисними діями злісно ухилявся від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Суд також вважає, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про його особу, характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Згідно приписів п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Рокитнянського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 16 травня 2019 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Рокитнянського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 389-2 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угодою про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном один рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. Зобов`язати ОСОБА_6 працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст.474 КПК України, у тому числі не роз`яснення їй наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1