Справа № 305/1504/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

29.08.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11кп/4806/261/19 щодо ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, не судимого, обвинуваченого в учиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 246, ч.2 ст. 246, ч.1 ст. 345 КК України, за апеляційною скаргою прокурора Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 19.06.2018.

Цією ухвалою з підготовчого судового засідання повернуто прокуророві обвинувальні акти щодо ОСОБА_8 , об`єднані у кримінальне провадження № 305/1504/17 ухвалою цього ж суду від 14.12.2017.

В обвинувальному акті (кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 06.07.2017 за № 0000730) вказується, що 05.07.2017 у світлу пору доби в кварталі 18 виділ 47 Станиславського лісництва державного підприємства (ДП) «Ясінянське лісопромислове господарство» ОСОБА_9 , за відсутності відповідного дозволу, умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом спилювання здійснив самовільну рубку 7 дерев породи «Ялина Європейська», загальною кубомасою 8 м. куб., гужовим транспортом вивіз деревину з місця події, спричинивши державі шкоду в розмірі 49 478 грн. 26 коп. Цієї ж доби приблизно о 21:00 він був затриманий у кварталі 19 цього ж лісництва працівниками лісової охорони підприємства, яким, перешкоджав у виконанні службових обов`язків, тримаючи в руках сокиру і знаряддя для відвантажування деревини чокан, демонстрував їх та викрикував на адресу одного з працівників лісової охорони - ОСОБА_10 погрози вбивством.
Дії ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст. 246 КК України (у редакції до 03.09.2017), як незаконну порубку дерев у лісах, що заподіяла істотну шкоду та за ч.1 ст. 345 цього Кодексу, як погрозу вбивством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

В обвинувальному акті (кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 19.09.2017 за № 0001040) вказується що 14.08.2017 у світлу пору доби, в кварталі 18 виділ 45,47 Станіславського лісництва ДП «Ясінінське лісопромислове господарство» ОСОБА_9 , будучи обвинуваченим у двох кримінальних провадженнях, передбачених ст. 246 КК України, за відсутності відповідного дозволу, умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом спилювання здійснив самовільну рубку 6 дерев породи «Ялина Європейська», загальною кубомасою 5 м. куб., гужовим транспорта вивіз з місця події, спричинивши державі шкоду в розмірі 35 359 грн. 85 коп., однак був затриманий у кварталі 19 цього ж лісництва працівником лісової охорони підприємства ОСОБА_11 .
Ці дії ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст. 246 КК України (у редакції Закону № 1019-VIII від 18.02.2016 як незаконну порубку дерев у лісах, що заподіяла істотну шкоду).

В ухвалі суд зазначив, що орган досудового розслідування не встановив належним чином особу обвинуваченого; не сформулював конкретного обвинувачення за ст. 246 КК України: не встановив, чи були дерева сироростучими на корню, вітровальними, сухостоєм тощо; не виклав фактичних обставин кримінальних справопорушень, не визначив шляхом призначення експертизи завданої довкіллю шкоди; не визнав вилучену деревину речовим доказом; не додав до обвинувальних актів копій цивільних позовів, про заявлення яких у них зазначено; що реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ст.109 КПК України.

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу та «повернути обвинувальні акти стосовно ОСОБА_8 для розгляду до Рахівського районного суду на стадію підготовчого судового засідання в іншому складі суду». Стверджує, що про зміну ОСОБА_9 прізвища стороні обвинувачення стало відомо лише в підготовчому судовому засіданні, а обставини вчинення обвинуваченим самовільних рубок деревини викладені в обвинувальних актах чітко та повно. Вважає, що суд вийшов за межі своїх повноважень, передбачених ст. 315 КПК України, вдався до оцінки правової кваліфікації злочину, чого не мав права робити на стадії підготовчого судового провадження; що долучення цивільного позову, відповідно до ч.2 ст. 291 КПК України не входить до вичерпного переліку вимог до обвинувального акту, у разі недотримання яких він може бути повернутий судом прокуророві.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст ухвали, доводи і вимоги, викладені в апеляційній скарзі, промову прокурора на підтримання апеляційної скарги, перевірив обвинувальний акт і додані до нього матеріали, обговорив доводи прокурора та вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною третьою статті 42 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, окрім іншого, має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.
Згідно з ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність, або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Згідно з ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, в кримінальному провадженні у формі публічного обвинувачення покладається на слідчого, прокурора. Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, відповідно до ч.2 ст. 291 КПК України, мають міститися в обвинувальному акті.
Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Цим приписам обвинувальні акти щодо ОСОБА_8 не відповідають: фактичні обставини кримінальних правопорушень, які сторона обвинувачення вважає встановленими, викладені у них поверхнево, формулювання обвинувачення текстуально співпадають з викладом фактичних обставин, даних про мету кримінальних правопорушень, вид і розмір шкоди, завданої ними навколишньому середовищу, про обставини, які характеризують підозрюваного обвинувальні акти не містять. Збіг викладу фактичних обставин кримінального правопорушення і формулювання обвинувачення в обвинувальних актах обмежує сторону захисту в передбаченому ч.3 ст. 42 КПК України, ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод праві обвинуваченого бути детально поiнформованим зрозумiлою для нього мовою про характер обвинувачення проти нього; потерпілого і цивільного позивача в передбаченому ст. ст. 56, 61 КПК України праві знати сутність підозри і обвинувачення, праві на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 314 КПК України перевірка відповідності обвинувального акта вимогам цього Кодексу і прийняття, в залежності від встановленого, відповідного рішення віднесено до компетенції суду першої інстанції на стадії підготовчого провадження. В разі, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, суд в підготовчому засіданні має прийняти рішення про повернення його прокурору.

Апеляційний суд в цілому погоджується з судженнями, викладеними в оскарженій ухвалі. Зокрема, суд зазначив, у чому саме полягає невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, до оцінки доказів та аналізу обставин, про які в ньому йдеться, не вдавався і не вийшов за межі кола питань, які досліджуються у підготовчому судовому засіданні, іншим чином. Твердження прокурора про те, що суд першої інстанції «вдався до оцінки правової кваліфікації злочину, вийшов за межі своїх повноважень, передбачених ст. 315 КПК України» апеляційний суд відхиляє як такі, що не відповідають дійсності. Посилання прокурора на те, що йому не було відомо про зміну підозрюваним свого прізвища, не може вважатись підставою для визнання оскарженої ухвали незаконною.

Що стосується цивільних позовів, то про їх пред`явлення ДП «Ясінянське ЛМГ» зазначено не тільки в супровідних листах, але і в обох обвинувальних актах. Відповідно до п.2 ч.4 ст. 291 КПК України в такому випадку цивільний позов додається до обвинувального акту. Та обставина, що жоден з цивільних позовів до обвинувального акту не додано, є безспірною і при цьому не єдиною підставою для повернення обвинувальних актів прокуророві з числа зазначених в оскарженій ухвалі. Відсутність будь-якого з передбачених кримінальним процесуальним законом додатків до обвинувального акту позбавляє суд можливості призначити судовий розгляд, оскільки це обмежує його у вирішенні питань, пов`язаних, відповідно до ст. 315 КПК України, з підготовкою до судового розгляду. Тому довід прокурора про те, що відсутність цивільних позовів у даному випадку не складає підстави для повернення обвинувального акту, апеляційний суд відхиляє.

З зауваженнями прокурора щодо безпідставності вказівок суду на «відсутність в обвинувальному акті посилання на ч.2 п.7-1, ст. 291 КПК України», складання реєстру матеріалів досудового розслідування «в порушення вимог Положення про порядок ЄРДР» та пов`язаних з ними суджень апеляційний суд погоджується, проте не вважає це достатнім для задоволення апеляційних вимог.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу прокурора Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Рахівського районного суду від 19.06.2018, якою обвинувальні акти щодо ОСОБА_8 , об`єднані у кримінальне провадження № 305/1504/17 ухвалою цього ж суду від 14.12.2017 повернуто прокуророві, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: