ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3067/19 Справа № 183/1285/15 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001882 за апеляційною скаргою прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2019 року щодо
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалусуду скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, направивши матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в порушення вимог ст. 368 КПК України в ухвалі суду першої інстанції викладено лише висновок органа досудового розслідування із наведенням фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, а жодних інших висновків суду судове рішення не містить незважаючи, що останнє ухвалено за результатами судового розгляду.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2019 року ОСОБА_10 звільнено від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження закрито, а цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 залишено без розгляду.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, який вчинив 16 травня 2014 року, тобто з моменту вчинення злочину пройшло більше п`яти років, а відповідно до ст. 12 КК України, такий злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості і строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за цією статтею встановлено ст. 49 КК України п`ять років, отже цей термін на сьогоднішній день закінчився, а тому кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 підлягає закриттю із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечували щодо її задоволення, потерпілого та його представника, які підтримали апеляційну скаргу прокурора, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.
Пунктом 3 частини 1 статті 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Так, в ухвалі суду першої інстанції зазначено, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, та який було вчинено 16 травня 2014 року.
Отже, з моменту вчинення ОСОБА_10 вказаного злочину пройшло більше п`яти років, а тому відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.
Зокрема, в цьому випадку, суд встановлює наявність певного обвинувачення, закінчення відповідних строків, передбачених ст. 49 КК України, і за таких умов зобов`язаний задовольнити клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності.
Тобто, згідно із приписами ч. 4 ст. 286 КПК України, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого та, відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, своєю ухвалою закрити кримінальне провадження і звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
При цьому звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності є нереабілітуючою підставою, та однією з умов його застосування є згода обвинуваченого, отже цю згоду може бути виражено клопотанням такої особи про звільнення від відповідальності або підтримкою в будь-якій формі відповідного клопотання прокурора, або захисника.
Відповідно до судового рішення ОСОБА_10 погодився із закриттям кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.
Враховуючи зазначене, доводи прокурора про необхідність суду встановити, чи винен обвинувачений в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні для прийняття рішення про закриття провадження за строком давності у цьому випадку є безпідставними.
Також посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що судове рішення не відповідає вимогам ст. 368 КПК України, не відповідає точному змісту цієї норми, оскільки вимоги, передбачені вказаною статтею, стосуються лише ухвалення вироку, тоді як судом було постановлено ухвалу.
Крім того, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд мав перевірити чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення, чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення та інші вимоги, не заслуговують на увагу, оскільки стосуються ухвалення вироку.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції постановлено саме ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України - у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
У разі звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності згідно із ст. 49 КПК України суд не має права перебирати на себе функцію обвинувачення та встановлювати склад кримінального правопорушення, винність обвинуваченого та чи підлягає він покаранню.
Крім того, відсутні у цьому разі і підстави для посилання на досліджені судом докази чи мотиви неврахування окремих доказів.
Отже, при апеляційному розгляді колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, належним чином дотримався вищенаведених вимог та за наслідками розгляду клопотання прийняв законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Так, суд навів фактичні обставини інкримінованого органом досудового розслідування ОСОБА_10 злочину, перевірив підстави щодо його звільнення від кримінальної відповідальності, дані щодо строків давності, особи обвинуваченого, дані, що його характеризують, та дійшов обґрунтованого висновку про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_10 у разі його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Що стосується доводів щодо пропуску прокурором строку на апеляційне оскарження ухвали суду щодо ОСОБА_10 , то вони не є слушними, оскільки ухвала суду постановлена 07 жовтня 2019 року, а апеляційна скарга прокурора подана 15 жовтня 2019 року, що підтверджується штрих-кодом поштового відправлення (а. к. п. 140 т. 3), тобто в межах семиденного строку оскарження ухвали суду першої інстанції.

Щодо тверджень прокурора стосовно безпідставного залишення судом без розгляду цивільного позову, то вони є непереконливими, оскільки за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, цивільний позов, якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Тому потерпілий не позбавлений можливості звернутися з позовною заявою в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевказане, зазначені вимоги КПК України суд першої інстанції дотримався у повному обсязі, дійшов висновку та постановив ухвалу суду, яка відповідає вимогам ст. 372 КПК України, підстав, передбачених ст. 409 КПК України для скасування ухвали судом колегією суддів не встановлено, а тому у задоволенні вимог апеляційної скарги прокурора слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2019року залишити без задоволення.
Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4