БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/1148/19
Провадження № 1-кс/497/435/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.10.2019 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області
в особі слідчого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград, Одеської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області від 23.01.2008 року,
підозрюваного у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ст.310 ч.2, 307 ч.2 КК України
В С Т А Н О В И В:

02.10.2019 року старший слідчий СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000241від 30 липня 2019 рокуза ознаками кримінальних злочинів, передбачених ч.2 ст. 310, ч. 2 ст. 307 КК України.
З поданого клопотання вбачається, що ОСОБА_5 , маючи умисел, спрямований на незаконний посів і вирощування рослин роду конопля, діючи в порушення Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999 року, за відсутності у нього ліцензії (дозволу) на посів і вирощування конопель, наприкінці травня 2019 року, точна дата досудовим слідством не встановлена, на огородженій земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_3 , яка на праві власності належить його матері ОСОБА_7 , на територію якої він має вільний доступ, у приміщенні теплиці незаконно посіяв насіння рослин роду конопля, в результаті чого з них проросли 87 (вісімдесят сім) рослин.

В подальшому, ОСОБА_5 шляхом поливання, культивування ґрунту, здобрення і знищення бур`янів, незаконно вирощував вказані рослини до їх дозрівання до 30.07.2019 року, коли у ході обшуку теплиці на вказаній земельній ділянці, зазначені рослини у кількості 87 кущів працівниками поліції були виявлені та вилучені, які є рослинами роду конопля, що містять наркотичні засоби та психотропні речовини, обіг яких допускається для промислових цілей.

Продовжуючи свою злочину діяльність, у 20-х числах липня 2019 року (більш точний час досудовим слідством не встановлено) ОСОБА_5 , маючи умисел, спрямований на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів з метою збуту, діючи в порушення Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999 року, перебуваючи на території цієї ж земельної ділянки, з вирощуваних ним у теплиці кущів коноплі відрізав 135 фрагментів гілок з листям, які повісив сушитися природним шляхом у приміщенні недобудованого будинку на цій же земельній ділянці, тим самим незаконно придбав, виготовив та зберігав наркотичний засіб канабіс, який є особливо небезпечним наркотичним засобом, у великих розмірах, вагою не менш 500 грам (точна кількість досудовим розслідування на цей час не встановлена), з метою подальшого збуту до 30.07.2019 року, коли у ході обшуку вказаної земельної ділянки, працівниками поліції було виявлено та вилучено.

За цим фактом, слідчим відділом Болградського ВП здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000241 від 30.07.2019 року, кваліфікованого за ч.2 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України, за ознаками: незаконне вирощування конопель у кількості п`ятдесяти і більше рослин та незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів з метою збуту, вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений статтею 310 КК України, у великих розмірах та є особливо небезпечним наркотичним засобом.
ОСОБА_5 31.07.2019 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч.2 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України.

Ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 02.08.2019 року до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, що полягає у забороні залишати житло за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 в період часу з 22:00 години вечора до 06:00 години ранку.
Строк дії ухвали визначено в межах досудового розслідування до 27 вересня 2019 року.
26.09.2019 року постановою керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури строк досудового розслідування у даному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 31.10.2019 року.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини, просив його задовольнити. Стверджував, що в клопотанні викладені усі обставини щодо наявності підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Звертав увагу на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, та з урахуванням можливого покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років у разі доведеності вини, а тому є достатньо підстав вважати, що підозрюваний може намагатися уникнути відповідальності шляхом приховування від органу досудового розслідування і суду, а також можливість продовжити злочинну діяльність, чи вчинити вплив на інших учасників кримінального провадження. Крім того, застосування запобіжного заходу необхідно для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор в судовому засіданні пояснив, що в дійсності є потреба у застосуванні запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 з огляду на те, що він підозрюється у вчиненні злочинів, один з яких є тяжким. Підозра на даному етапі досудового розслідування є досить вагомою, аби стверджувати про причетність ОСОБА_5 до зазначених протиправних дій. Під час проведення обшуку на земельній ділянці до якої має вільний доступ ОСОБА_5 , останній не заперечував, що саме він висадив насіння з яких виросли рослини коноплі, і за якими він здійснював догляд, обробляючи їх. У подальшому в ході досудового розслідування, при неодноразових намаганнях слідчого допитати ОСОБА_5 , останній керуючись своїм конституційним правом відмовлявся давати покази, чим не сприяв і не допомагав здійсненню і прискоренню досудового розслідування.
Строк досудового розслідування продовжено керівником Ізмаїльської місцевої прокуратури до 31.10.2019 року, постанова є чинною і ніким не оскаржувалася. Органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих дій, в яких є нагальна потреба для з`ясування істини в кримінальному провадженні, та найшвидшого завершення досудового розслідування.
До ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, який виконав свою функцію як певний запобіжник, та строк дії якого закінчився 27.09.2019 року. В дійсності підозрюваний не допускав порушення обраного йому запобіжного заходу. Втім на думку прокурора, ризики все ж таки є насамперед з огляду на поведінку підозрюваного який не бажає співпрацювати з органом досудового розслідування, та жодним чином не спростовує наявну відносно нього підозру, тяжкість покарання, під яке підпадає підозрюваний у разі доведеності його вини у вчиненні зазначених злочинів.
Наслідком невиконання підозрюваним обов`язків, покладених на нього судом при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є застосування більш жорсткого запобіжного заходу, а тому він, як прокурор вважає, що обрання даного виду запобіжного заходу ОСОБА_5 забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

З цих підстав прокурор наполягав на задоволенні клопотання слідчого.

Підозрюваний ОСОБА_5 пояснив, що обраний йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту він жодного разу не порушував. Земельна ділянка належить на праві власності його матері, проте він користується нею. Земельна ділянка огороджена парканом висотою приблизно 1.70 метра. На цій земельній ділянці є дві великі собаки, одна з яких знаходиться постійно у вольєрі, інша вільно пересувається по території земельної ділянки. Собаки належать йому, і слухають саме його накази. Теплицю збудував самостійно, та обладнав її сучасним обладнанням, необхідним для вирощування овочів. Він, ОСОБА_5 має спеціальність газо-електро-зварювальника, вміє працювати з обладнанням, а також біля 15 років працював будівельником, та має достатній досвід в цьому. Іншу необхідну інформацію брав з мережі інтернет. Вирощував в теплиці огірки, капусту. Насіння коноплі висадив як експеримент, але не припускав, що всі насіння проростуть. Вирощував для себе, оскільки палить марихуану.
Просив обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 пояснив, що він теоретично не заперечує щодо обрання запобіжного заходу його підзахисному, але просив в задоволенні клопотання слідчого відмовити у повному обсязі з тих підстав, що насамперед було допущено цілий ряд грубих порушень при вирішенні питання про продовження строку досудового розслідування прокурором. А саме: клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування згідно положень ст.295 КПК України мало б бути вручено підозрюваному та йому захиснику не пізніше ніж за п`ять днів до дня подання клопотання прокурору, уповноваженому на розгляд питання про продовження строку досудового розслідування.
Втім, дані вимоги КПК виконані не були. Слідчий 24.09.2019 року вручав зазначене клопотання підозрюваному за місцем його проживання у нічний час, біля 23:00 години ночі, пояснюючи необхідністю перевірки виконання підозрюваним запобіжного заходу, тоді як проведення будь-яких слідчих дій після 22:00 години заборонено (ст.223 ч.4 КПК України). Слідчому достеменно було відомо про закінчення строків досудового розслідування, та маючи намір 24.09.2019 року подати таке клопотання прокурору мав ще за п`ять днів до цього вручити його підозрюваному і захиснику. Також слідчий мав можливість протягом робочого дня це зробити. Однак, з невідомих причин не зробив.
Захисник наголошував на порушенні прав підозрюваного, оскільки і підозрюваний, і він, його захисник мають право до подання клопотання про продовження строку досудового розслідування подати слідчому або прокурору, який ініціює це питання, письмові заперечення, які обов`язково долучаються до клопотання і разом з ним подаються прокурору, уповноваженому на його розгляд.
А тому враховуючи, що були допущені порушення процесуального закону при вирішення питання про продовження строку досудового розслідування, тобто цей строк не є таким, що був продовжений з дотриманням усіх вимог КПК України, тобто фактично не продовжений, а тому відсутні підстави для розгляду і вирішення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу.
Крім того відсутні жодні ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Так, щодо наміру переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду цей ризик нічим не підтверджується, оскільки підозрюваний за весь період дії попередньої ухвали слідчого судді жодного разу не допустив порушення покладених на нього обов`язків. Постійно з`являється до слідчого ВП, до слідчого судді, прокурора, за його участю розглядаються усі судові засідання при розгляді клопотань слідчого.
Більш того, не перебуваючи під дією запобіжного заходу з 27.09.2019 року по теперішній час ОСОБА_5 жодним чином не ухилявся від явки до слідчого органу чи суду, що спростовує твердження слідчого про намір переховуватися.
Не впливає на поведінку підозрюваного і той факт, що наразі він підозрюється у вчиненні злочинів, за які йому може загрожувати покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому з огляду на практику ЄСПЛ тяжкість покарання не може розцінюватися як ризик переховування від органу досудового розслідування чи суду.
Безпідставним є посилання слідчого на те, що підозрюваний ОСОБА_5 може продовжити злочинну діяльність, чи вчинити вплив на інших учасників кримінального провадження, так як жодним чином слідчим не доведено ці ризики належними і допустимими доказами, і слід розцінювати виключно як припущення.
Також, а ні слідчий, а і ні прокурор не довели, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, не може бути застосованим.
За викладених доводів, захисник наполягав на відмові в задоволенні цього клопотання слідчого.

Слідчий суддя перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки усіх учасників даного кримінального провадження дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Статтею 176 КПК України визначено загальні положення про запобіжні заходи.
Частиною третьою цієї статті встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Також, відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Під час судового розгляду даного клопотання встановлено, що в провадженні СВ Болградського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області перебуває кримінальне провадження за №0000241, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2019 року за ознаками кримінальних злочинів, передбачених ч.2 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України.
31.07.2019 року слідчим було складено текст підозри ч.2 ст.307, ч.2 ст.310 КК України, яка 01.08.2019 року була оголошена ОСОБА_5 та вручена під підпис.
02.08.2019 року слідчим суддею до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, строк дії якого сплив 27.09.2019 року.
26.09.2019 року згідно постанови керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_8 строк досудового розслідування продовжено до 31.10.2019 року.
Перевіряючи доводи сторін по справі, заперечення захисника, за наслідками досліджених матеріалів кримінального провадження у тому повному обсязі в якому вони були зібрані органом досудового розслідування на час розгляду цього клопотання, слідчим суддею, до повноважень якого згідно ст.3 ч.1 п.18 КПК України належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, було встановлено наступне.
Слідчий маючи намір звернутися до прокурора з клопотанням про продовження строку досудового розслідування в даному кримінальному провадженні не виконав вимоги ст.295 КПК України. А саме, згідно ч.3 цієї статті копія клопотання вручається слідчим або прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення цього досудового розслідування, підозрюваному та його захиснику не пізніше ніж за п`ять днів до дня подання клопотання прокурору, уповноваженому на розгляд питання про продовження строку досудового розслідування.
Строк досудового розслідування закінчувався 01.10.2019 року, клопотання підготовлено 24.09.2019 року, тобто було достатньо часу у слідчого належним чином вручити клопотання підозрюваному, його захиснику, і подати у подальшому на розгляд прокурору.
Втім слідчий в супереч положень КПК України, вручав підозрюваному дане клопотання о 22:55 годині 24.09.2019 року за місцем його фактичного проживання, а захиснику надіслав 26.09.2019 року рекомендованим листом, хоча згідно довідки того ж слідчого захисник мав прибути до СВ 26.09.2019 року і фактично прибув.
Дані обставини позбавили можливості підозрюваного, його захисника подати слідчому або прокурору, який ініціює це питання, письмові заперечення, які обов`язково долучаються до клопотання і разом з ним подаються прокурору, уповноваженому на його розгляд.
Слідчий суддя не надає оцінку виявленим порушенням, однак в силу своїх повноважень щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, зазначає про ці порушення.

З дослідженого тексту клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування від 24.09.2019 року вбачається, що по зазначеному кримінальному провадженню виконано наступні слідчі дії: - «проведено ряд інших слідчих дій, якими підтверджується вина ОСОБА_9 у скоєнні вищевказаного злочину». Тобто є інша особа ОСОБА_9 , з метою доведення вини якої у вчиненні цих же дій, в яких підозрюється ОСОБА_5 , слідчим проведено цілий ряд слідчих дій.
При цьому прокурор, розглядаючи дане клопотання слідчого, не надав вказаним обставинам відповідної правової оцінки.

Щодо стосується наявності обставин, підстав та ризиків для вирішення клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , слід зазначити наступне.
А ні в клопотанні, а ні в своїх поясненнях слідчий не довів і не надав слідчому судді необхідних і достатніх доказів наявності ризиків згідно ст.177 КПК України.
Навпаки, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 жодного разу не порушував покладені на нього процесуальні обов`язки, жодним чином не перешкоджав досудовому розслідуванню.
Той факт, що підозрюваний ОСОБА_5 не надає показань згідно ст.63 Конституції України, і таким чином не сприяє органу досудового розслідування в збиранні доказів, то це виключно його конституційне право, і не може розцінюватися як ризик перешкоджання здійсненню досудового розслідування, оскільки обов`язок збирання доказів в обґрунтування підозри і вини особи покладається виключно на сторону обвинувачення.
Твердження слідчого, що саме тяжкість покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років, яке може загрожувати підозрюваному у разі доведеності його вини може спонукати ОСОБА_5 уникнути відповідальності шляхом приховування від органу досудового розслідування і суду, слідчий суддя розцінює критично, так як підозрюваний не вчинив жодних дій, які могли хоча б якимось чином вказувати на такий його намір. Більш того, не перебуваючи під дією запобіжного заходу, підозрюваний не ухилявся від органу досудового розслідування та суду.
Посилання слідчого на те, що підозрюваний може продовжити злочинну діяльність, чи вчинити вплив на інших учасників кримінального провадження (не зрозуміло яких саме), є виключно припущенням слідчого.
На спростування доводів слідчого, підозрюваний надав суду докази своєї діяльності за час перебування під слідством та будучи підозрюваним.

Також у порушення вимог ст.176 ч.3 КПК України, яка покладає на слідчого і прокурора певний обов`язок, не було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризику або ризикам, а відтак слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Разом з цим, не залишається поза увагою слідчого судді той факт, що за наслідками проведеного обшуку на земельній ділянці, до якої має вільний доступ ОСОБА_5 було виявлено і вилучено 87 кущів роду конопель, які як не заперечує сам підозрюваний він їх виростив, та 135 фрагментів гілок з листям, які він висушував природнім шляхом, тобто є факти, які викликають підозру у вчиненні протиправних дій, та є у подальшому потреба у завершенні слідчих дій, збиранні і формуванні доказової бази для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступного етапу кримінального процесу, на що в своїх пояснень звертав увагу і прокурор.
Тому, слідчий суддя керується практикою ЄСПЛ, та приймає до уваги, що відповідно до Рішень Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. І такі докази мають бути досить переконливими, щоб суддя на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину вірогідною, тоді як достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночними поняттями.
Зважаючи на той обсяг дій та заходів, які проведені органом досудового розслідування, що направлені на збирання доказів, наявність підозри, яка об`єктивно зв`язує підозрюваного ОСОБА_5 з певними подіями, особу підозрюваного: - наявність постійного місця реєстрації та місця проживання; - міцність соціальних зв`язків: одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей; - займається суспільно корисною працею, його активну участь в спонсорській допомозі місцевій громаді; - репутацію підозрюваного за місцем проживання; - виключно позитивну характеристику; - відсутність судимостей; - відсутність будь-яких намагань перешкоджати органу досудового розслідування, що свідчить про його переконливу поведінку і відсутність намірів ухилятися від кримінальної відповідальності, враховуючи мету застосування запобіжного заходу, а також положення ст.194 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні слідчого, у вигляді особистого зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного (обвинуваченого) зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.
Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя переконаний, що такий запобіжний захід як особисте зобов`язання забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 176-179, 181, 193, 194, 196, 205, 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 - відмовити.
Обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
2) не відлучатися з с. Залізничне, Болградського району, Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання зазначених в цій ухвалі обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення у відповідності до ст. 179 КПК України, в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Строк дії ухвали визначити в межах досудового розслідування, тобто до 30 жовтня 2019 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст судового рішення проголошено 03.09.2019 року з 16:30 години до 17:00 години в залі судового засідання №4 Болградського районного суду Одеської області.

Слідчий суддя: ______________ ОСОБА_1