Провадження №11-кп/824/2621/2019 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі :
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8
представника потерпілих ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10
захисника ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою потерпілих на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 08 липня 2019 року, яким
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,
визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ПАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишено без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_8 , ОСОБА_7 до ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 - 250 000 грн. та на користь ОСОБА_8 250 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат,-

В С Т А Н О В И Л A:

Згідно вироку суду, ОСОБА_10 16.08.2018р. приблизно о 22 годині 30 хвилин, керуючи технічно несправним автомобілем марки "OPEL ASTRA 1.6 Т98" номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи під впливом наркотичних речовин, рухався зі швидкістю щонайменше 70 км/год., яка перевищувала максимально дозволену на даній ділянці дороги 40 км/год., згідно розташованого по ходу його руху дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» Правил дорожнього руху України, зі сторони вулиці Академіка Корольова в напрямку бульвару Вацлава Гавела, розташовуючись в процесі руху в другій смузі проїзної частини проспекту Леся Курбаса в місті Києві. Під час руху ОСОБА_10 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 підпункти «б, в», 2.9 підпункт «а», 10.1, 12.1 та 12.9 підпункт «б» Правил дорожнього руху України. Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_10 виявились в тому, що він, керуючи технічно несправним автомобілем марки "OPEL ASTRA 1.6 Т98" номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи під впливом наркотичних речовин, рухаючись по проспекту Леся Курбаса в місті Києві, зі швидкістю щонайменше 70 км/год., яка перевищувала максимально дозволену на даній ділянці дороги 40 км/год., не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, відволікся від керування транспортним засобом у дорозі, внаслідок чого виїхав за межі проїзної частини та здійснив наїзд на бетонну огорожу мосту, розташованого навпроти АЗС "ОККО" за адресою: м. Київ, пр. Леся Курбаса, 1-А. В результаті вказаної дорожньо-транспортної події пасажир ОСОБА_12 , яка перебувала в салоні автомобіля на задньому пасажирському сидінні, отримала тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких вона померла. Смерть ОСОБА_13 настала від множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, крововтратою і шоком. Вказані ушкодження знаходяться у прямому (причинно-наслідковому) зв`язку з вказаною дорожньо-транспортною пригодою. Порушення водієм ОСОБА_14 Правил дорожнього руху та настання наслідків у вигляді спричинення смерті ОСОБА_13 перебувають між собою у прямому причинному зв`язку.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції потерпілі подали апеляційну скаргу, в якій просять вирок скасувати, та ухвали новий, яким призначити ОСОБА_10 покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Стягнути з цивільного відповідача ПАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_8 витрати на поховання в розмірі 23 187, 7 грн., відшкодування у зв`язку із втратою утриманця в розмірі 134 028,00 грн., моральну шкоду в розмірі 22338,00 грн. Стягнути з цивільного відповідача ПАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_7 витрати на поховання в розмірі 1941, 50 грн, моральну шкоду в розмірі 22338,00 грн. Стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 500 000,0 грн. Стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 500 000, 00 грн. В решті вирок суду залишити без змін.
Не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_10 та кваліфікацію інкримінованого йому кримінального правопорушення, вважають, що при ухваленні вироку судом призначено покарання, що є не достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. На думку потерпілих міра покарання, з урахуванням всіх обставин справи, є м`якою та такою, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного. Вважають покарання ОСОБА_10 , через якого загинула їх мама та дружина, котрий не розкаявся та був у стані наркотичного сп`яніння, занадто м`яким.
Зазначають, що вирок суду першої інстанції не містить детального аналізу аргументів, котрі привели суд до висновку про таке значне зменшення суми відшкодування. Задовольняючи вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 250 000, 00 грн., суд не навів жодних підстав, якими він керувався при визначенні саме такої суми, задовольнивши вимоги цивільних позивачів в половину менше від заявлених до відшкодування сум. ОСОБА_10 не було вчинено жодних дій по хоча б частковій добровільній компенсації завданої шкоди потерпілим чи визнання своєї вини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілих та їх представника в підтримку вимог і доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримує доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказані вимоги закону були дотримані судом першої інстанції не в повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому призначене покарання ОСОБА_10 має відповідати його особі і вчиненому ним кримінальному правопорушенню.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_12 , відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, а кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України є правильною. Ці обставини не перевіряються судом апеляційної інстанції відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України.
Як вбачається з матеріалів справи, вироком Святошинського районного суду м. Києва від 08 липня 2019 року ОСОБА_10 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
На думку колегії, суд першої інстанції, внаслідок повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до правильного висновку про доведеність вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначеного судом покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого, а саме вчинення ним кримінального правопорушення під впливом наркотичних засобів, особу обвинуваченого ОСОБА_10 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не усвідомив суспільно-небезпечний характер вчиненого ним діяння та вину у скоєному не визнав, перебуває на обліку у лікаря-нарколога та не вчинив жодних дій по відшкодуванню потерпілим матеріальної та моральної шкоди. Крім того, при призначенні покарання суд І-ї інстанції врахував думку потерпілих, які наполягали на призначенні судом покарання у виді позбавлення волі.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з тим, що призначене покарання в повній мірі відповідає засадам, визначеним ст. 65 КК України, та є достатнім для виправлення обвинуваченого та недопущення вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту.
Вивченням матеріалів справи, колегією суддів не встановлено даних, які б свідчили про невідповідність ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість призначеного покарання.
Частиною 5 ст.128 КПК України встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
За змістом ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Згідно з приписами ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Натомість, під час вирішення цивільного позову суд першої інстанції не врахував правовий висновок, викладений у п.72 постанови Великої палати ВС №755/18006/15-ц від 04 липня 2018 року, зі змісту якого вбачається, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
На думку колегії, місцевий суд, залишивши цивільний позов ОСОБА_8 , пред`явлений до ПАТ «Страхова група «ТАС», без розгляду з підстав не надання потерпілими полісу обов`язкового страхування, та вирішивши по суті вимоги за цивільним позовом потерпілих, пред`явленим до ОСОБА_10 як винної особи у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, допустив істотне порушення вимог процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення в частині вирішення цивільного позову.
Крім того, під час розгляду апеляційної скарги представник потерпілих ОСОБА_9 надав суду копію полісу №АК9425282 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, діючого станом на 16.08.2018 року, за яким цивільна-правова відповідальність власника автомобіля марки "OPEL ASTRA 1.6 Т98" номерний знак НОМЕР_1 застрахована у Страховій компанії «АТ «СГ «ТАС» (приватне), та із змісту якого можливо визначити обсяг відповідальності та розмір страхового відшкодування.
Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення реалізації абсолютного права потерпілих на відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а вирок місцевого суду у частині вирішення цивільного позову потерпілих скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, п.6 ч.1 407, п.1 ст.412, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 08 липня 2019 року щодо ОСОБА_10 , за ч. 2 ст. 286 КК України в частині вирішення цивільного позову скасувати та призначити новий розгляд в суді І-ї інстанції в порядку цивільного судочинства.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді:

Справа №759/18107/18 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2621/2019 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі :
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8
представника потерпілих ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10
захисника ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою потерпілих на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 08 липня 2019 року, яким
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,
визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ПАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишено без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_8 , ОСОБА_7 до ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 - 250 000 грн. та на користь ОСОБА_8 250 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат,-
В С Т А Н О В И Л A:

Оскільки складання повного тексту ухвали вимагає значного часу, колегія суддів, відповідно до ст. 376 КПК України, вважає за можливе обмежитись складанням і оголошенням її резолютивної частини.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, п.6 ч.1 407, п.1 ст.412, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 08 липня 2019 року щодо ОСОБА_10 , за ч. 2 ст. 286 КК України в частині вирішення цивільного позову скасувати та призначити новий розгляд в суді І-ї інстанції в порядку цивільного судочинства.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Повний текст ухвали суду буде проголошено о 15 годині 00 хвилин 25 листопада 2019 року.

Головуючий:

Судді: