Справа № 760/4730/18 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1946/2019 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 187 КК України
30 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого неофіційно на будівництві, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, і призначено йому покарання у виді 7 (семи)років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності.
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого неофіційно поваром, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, і призначено йому покарання у виді 7 (семи)років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності.
Цим же вироком вирішено питання про речові докази.
В С Т А Н О В И Л А:
Відповідно до вироку суду, обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_8 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, за попередньою змовою групою осіб вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за наступних обставин.
Так, 24.01.2018, приблизно о 02 годині, ОСОБА_13 , ОСОБА_8 і невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи по вул. Волинській, 66 у м. Києві, побачили раніше незнайомого ОСОБА_14 і вступили між собою у змову, направлену на заволодіння майном ОСОБА_14 шляхом вчинення нападу, поєднаного із застосуванням насильства. Реалізуючи спільний умисел, невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, дістала з кишені куртки газовий балончик, вміст якого випустила в обличчя і очі ОСОБА_14 , від чого останній відчув фізичний біль і на деякий час втратив можливість бачити, що призвело до безпорадного стану і можливості чинити опір, тим самим застосувала до ОСОБА_14 насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. В цей час ОСОБА_7 , реалізуючи спільний умисел, заволодів майном ОСОБА_14 , а саме, курткою «Colambia», вартістю 1 000 грн., рюкзаком, вартістю 500 грн., в якому знаходились: шкіряний гаманець з відтиском «D», вартістю 500 грн., гроші в сумі 128 грн., документи на ім`я ОСОБА_14 , банківські картки «Ощадбанк» (у доларах і гривнях), картка магазину «Фокстрот», картка магазину «Брусниця», які матеріальної цінності для потерпілого не становлять. ОСОБА_14 намагався чинити опір. В свою чергу ОСОБА_8 , діючи спільно з ОСОБА_7 і невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, руками штовхнув ОСОБА_14 у тулуб, від чого останній впав на землю. Після чого, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і невстановлена досудовим розслідування особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, залишивши потерпілого ОСОБА_14 без верхнього одягу при температурі повітря 11 градусів морозу.
Внаслідок дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановленої досудовим розслідування особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, потерпілому спричинені тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку кон`юктиви склери та повік І ст. обох очей, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
В апеляційних скаргах:
- прокурор просить вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 15.02.2019 року щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання та постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності; засудити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності; у решті вирок суду залишити без змін. Вимоги обґрунтовує тим, що, не оспорюючи фактичні обставини справи та правильність юридичної кваліфікації, вважає, що при постановленні вироку суд призначив обвинуваченим покарання, яке, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення та особи обвинувачених, є занадто м`яким. Зазначає, що внаслідок помилки обвинуваченим призначено невиправдано м`яке покарання, яке передбачено нижчою межею санкції. Під час призначення міри покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , судом першої інстанції недостатньо враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його обставини та особи обвинувачених.
- адвокат ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_7 просить вирок змінити в частині визнання винним ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК України, та перекваліфікувати його дії на ч. 2 ст. 186 КК України, призначивши йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України. Вимоги обґрунтовує тим, що в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_14 показав, що дійсно, 24.01.2018 року він зазнав нападу від трьох раніше йому не відомих осіб. Так, невстановленою слідством особою щодо нього було застосовано газовий балончик, і саме ця особа заволоділа його речами; обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 поруч з вказаною особою не було, вони підійшли вже після того, як невстановлена слідством особа заволоділа його речами. Далі, як вказав потерпілий, він помітив, що ОСОБА_7 підняв з землі рюкзак, з якого висипалися речі, а обвинувачений ОСОБА_8 стояв біля потерпілого та в якийсь момент він відчув, як останній його штовхнув; весь цей час потерпілий перебував у положенні сидячи та тримався руками за обличчя. Потерпілий вказав, що не виключає факт того, що обвинувачений ОСОБА_7 накинув на нього куртку, однак, цих обставин він не пам`ятає. Адвокат зазначає, що всі інші допитані свідки не були безпосередніми очевидцями цих подій, а тому нічого з приводу пред`явленого обвинувачення пояснити не змогли. Так, на думку апелянта, суд першої інстанції не правильно оцінив показання обвинувачених, які збігаються з показаннями потерпілого, зокрема, щодо агресивних та протиправних дій невстановленої слідством особи, та зазначає, що у них не було умислу на вчинення розбою, і їх дії не підпадають під ст. 187 КК України. Захисник звертає увагу на те, що в оскаржуваному вироку не наведено доказів, які б вказували на те, що між обвинуваченими по справі та невстановленою слідством особою мала місце попередня змова, у зв`язку з чим, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обстави нам справи.
- адвокат ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , просить вирок щодо ОСОБА_8 скасувати та направити справу в суд першої інстанції для розгляду в новому складі та змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваний вирок є незаконним, необґрунтованим та таким, що ґрунтується на припущеннях і порушує презумпцію невинуватості, у зв`язку з чим, підлягає скасуванню. Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 як під час досудового розслідування, так і в суді першої інстанції вину в інкримінованому йому злочині, а саме ч. 2 ст. 187 КК України, не визнавав. Апелянт вказує, що всі злочинні дії щодо потерпілого вчинялися особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, і яку обвинувачені наглядно знають як ОСОБА_15 . Саме у нього виник конфлікт з потерпілим, і ОСОБА_8 з ОСОБА_13 уже потім підійшли до них й побачили незнайому їм людину, яка сиділа навприсядки, тримаючись за обличчя, а в цей час особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, копирсалася в рюкзаку потерпілого. При цьому, куртка та шапка потерпілого лежали біля нього та ОСОБА_7 , зважаючи на сильний мороз, намагався накинути на потерпілого. Побачивши це, невстановлена слідством особа підійшла до потерпілого, полишивши рюкзак, та зняла з нього куртку, а ОСОБА_7 підняв рюкзак, з якого висипалися речі, так як він був відкритий. Розбійний напад обвинувачені не вчиняли. Адвокат вважає, що вина ОСОБА_8 у вчиненні розбою нічим не доведена, а його показання нічим не спростовано, зокрема, проведення впізнання є недопустимим доказом, оскільки була порушена його процедура, а показання свідків та потерпілого, на які посилається суд першої інстанції, не є послідовними. Також адвокат вважає, що з боку прокуратури на потерпілого чинився тиск, а досудове слідство було неповним та проведеним з істотними порушеннями вимог КПК України й при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції не було враховано, що він частково відшкодував шкоду та потерпілий просив не позбавляти його волі.
- обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок щодо нього скасувати та направити справу в суд першої інстанції для розгляду в іншому складі суду. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваний вирок є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Вказує, що він не визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, вважає, що в його діях є склад злочину, передбаченого ст. 186 КК України, а саме грабіж. Зазначає, що напад на потерпілого вчинила особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, і він повністю підтримує надані ним суду першої інстанції показання, зокрема, щодо своїх дій та дій ОСОБА_7 . Однак, вказані обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, та він не знав про наявність у невстановленої слідством особи газового балончику. Зазначає, що будь яких безпосередніх свідків події не було, а слова потерпілого нічим не підтверджені та зазначає, що їх дії не носили ознаки мордування, оскільки вони намагалися вдягнути потерпілого. Вказує на порушення при досудовому розслідуванні, зокрема, щодо проведення впізнання та тиску на потерпілого з боку прокуратури.
В змінах до своєї апеляційної скарги адвокат ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 змінити, визнавши його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України. Свою позицію обґрунтовує тим, що зважаючи на обставини кримінального правопорушення, в діях його підзахисного вбачається склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав подану прокурором апеляційну скаргу, проти задоволення апеляційних скарг захисників та обвинуваченого заперечував; захисника ОСОБА_10 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та апеляційні скарги адвоката ОСОБА_9 , стосовно апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 послався на розсуд суду, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечував; обвинуваченого ОСОБА_7 , який повністю підтримав думку свого захисника ОСОБА_10 ; захисника ОСОБА_9 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу зі змінами, апеляційну скаргу свого підзахисного та апеляційну скаргу ОСОБА_10 , проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечував; обвинуваченого ОСОБА_8 , який повністю підтримав позицію свого захисника адвоката ОСОБА_9 ; дослідивши матеріали кримінального провадження, дані, що характеризують особу обвинувачених, допитавши обвинувачених, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Органами досудового слідства дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кваліфіковані як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто за ч. 2 ст. 187 КК України.
Суд першої інстанції із вказаною кваліфікацією погодився, проте колегія суддів, дослідивши наявні матеріали та заслухавши учасників судового розгляду, приходить до висновку, що судом була допущена невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що проявилося у тому, що за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, та висновки суду, викладені в судовому рішенні, містять істотні суперечності, що, в свою чергу, потягло за собою неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що виразилося в порушеннях п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 413 КПК України.
У зв`язку із викладеним, на підставі ч. 1 ст. 409, ч. 2 ст. 411 КПК України, вирок суду першої інстанції підлягає зміні виходячи з наступного.
Частина 2 статті 187 КК України передбачає кримінальну відповідальність за розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб. Під розбоєм, відповідно до ч. 1 ст. 187 КК України, розуміється напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.
Згідно ч. 2 ст. 186 КК України, кримінальна відповідальність настає за грабіж, вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб. Частина 1 статті 186 КК України визначає грабіж як відкрите викрадення чужого майна.
Так, в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що 24.01.2018 року близько півночі він з ОСОБА_16 пішов до гаражного кооперативу до спільного знайомого ОСОБА_17 з метою подивитися бокс. Вказаний кооператив знаходився біля аеропорту «Жуляни». Пізніше підійшов наглядно знайомий на ім`я ОСОБА_15 , якого раніше вони бачили декілька разів. Вони побачили, що через дорогу йде чоловік, яким, в подальшому, виявився потерпілий ОСОБА_14 . Мирослав підійшов до ОСОБА_14 та між ними почався конфлікт. Коли вони підійшли до ОСОБА_15 та потерпілого, то останній сидів тримаючись за очі, біля нього лежала куртка та шапка, ОСОБА_15 щось шукав в рюкзаку. Саме ОСОБА_15 зняв з ОСОБА_18 куртку. ОСОБА_19 хотів зупинити ОСОБА_15 , але у нього був балончик і він став їм погрожувати. Потім вони відійшли приблизно 50 метрів, після чого їх наздогнав ОСОБА_15 , віддав йому гаманець, а ОСОБА_20 якісь папери. Як ОСОБА_15 застосовував балончик щодо потерпілого він не бачив, але може сказати, що коли він підійшов, ОСОБА_15 порпався в рюкзаку, а потерпілий тримався за очі. Оскільки було холодно, він намагався накинути на потерпілого куртку, але ОСОБА_15 заважав йому. Вони запитали ОСОБА_15 , навіщо він грабує людину, на що той відповів, що це не їх діло. В змові з ОСОБА_15 він не був, навіщо взяв рук ОСОБА_15 гаманець, вказати не може. Обвинувачений зазначив, що він офіційно не працював, підробляв адміністратором. Матеріальна шкода потерпілому ним відшкодована, насильство до нього він не застосовував. З приводу чого був конфлікт між ОСОБА_15 та потерпілим сказати не може, він бачив штовханину. До ОСОБА_17 зайти вони не могли, оскільки, хоча в гаражі й горіло світло, там було зачинено, напевне, він кудись вийшов. Викликати поліцію він з ОСОБА_21 не міг, оскільки у нього не було мобільного телефону, а в телефоні ОСОБА_21 сіла батарея живлення. вони хотіли залишити передані ОСОБА_15 речі біля свого під`їзду.
Обвинувачений ОСОБА_8 апеляційному суду пояснив, що за вказаних обставин 24.01.2018 року він з ОСОБА_13 прийшли до спільного знайомого дивитися бокс. Потерпілого раніше він не знав, лише в поліції він дізнався, що у ОСОБА_14 опіки очей, тому йому не зрозуміло, як він міг щось бачити та надавати показання щодо обставин вчинення злочину щодо нього. Дії ОСОБА_15 давали можливість зрозуміти, що він буде грабувати потерпілого і він це усвідомлював. Коли він з ОСОБА_22 підійшов до потерпілого, той сидів навпочіпки, тримався за обличчя, він думав, що потерпілого вдарили в обличчя.
Потерпілий ОСОБА_14 неодноразово викликався до суду апеляційної інстанції, однак, у зазначений час до суду не з`явився, у зв`язку з чим, колегія суддів перевіряє його показання, надані суду першої інстанції. Так, потерпілий пояснив, що 24.01.2018 року перебував по вул. Волинській у м. Києві, проходячи біля гаражів, на лавці побачив трьох чоловіків, двоє з них ОСОБА_7 і ОСОБА_8 . Третій чоловік запитав у нього: хто він і звідки, на що він повідомив своє ім`я і звідки він родом. Раптово третій чоловік бризнув йому в обличчя газовим балончиком, рідина потрапила в очі, він відчув сильний пекучий біль, праве око не бачило. Цей же чоловік зірвав з нього рюкзак і куртку «Colambia».
В подальшому, відповідно до показань потерпілого, вказаний чоловік передав речі ОСОБА_7 , аОСОБА_21 його штовхнув, від чого він впав на землю. Однак, враховуючи обставини кримінального правопорушення, темну пору доби та характер завданих потерпілому пошкоджень, колегія суддів критично ставиться до його показань щодо ролі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненому злочині, та оцінює показання потерпілого в сукупності з іншими доказами.
Так, судом першої інстанції були досліджені матеріали провадження, зокрема:
- допитано свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , які не були очевидцями події і надали суду відомості про обставини, які сталися після вчинення злочину;
- протокол прийняття заяви ОСОБА_14 про вчинене кримінальне правопорушення від 24.01.2018року по обставинах заволодіння його майном /т. 1 а. п. 133/;
- рапорт інспектора УПП у м. Києві ОСОБА_25 від 24.01.2018 ро по обставинам отримання повідомлення чергового про грабіж і виявлення трьох осіб по АДРЕСА_3 , з яких двоє - ОСОБА_7 і ОСОБА_8 були затримані /т. 1 а.п. 134/;
- протокол огляду місця події від 24.01.2018року, у відповідності до яких ОСОБА_8 показав місце по АДРЕСА_4 , в ході огляду земельної ділянки виявлені і вилучені: два дипломи робітника на ім`я ОСОБА_14 ; ксерокопії паспорта на ім`я ОСОБА_14 . У ОСОБА_7 виявлений і вилучений гаманець з відтиском «D» /т. 1 а. п. 135-139/;
- висновок експерта № 197 судово-медичної експертизи від 30.01.2018 року, у відповідності до яких у ОСОБА_14 виявлені ушкодження: хімічний опік кон`юктиви склери та повік І ст. обох очей. Характер та морфологічні властивості виявлених ушкоджень свідчать, що вони утворились від місцевої дії подразнюючої речовини, за давністю можуть відповідати 24.01.2018, не були небезпечними для життя та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я) /т. 1 а. п. 146-148/;
- довідка № 45 Олександрівської міської клінічної лікарні від 24.01.2018 року, у відповідності до якої ОСОБА_14 звертався до медичного закладу з приводу хімічних опіків кон`юктиви склери та повік І ст. обох очей /т. 1 а. п. 149/;
- протокол пред`явлення особи для впізнання від 24.01.2018 року, у відповідності до яких ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка 24.01.2018 року вчинила на нього напад /т. 1 а. п. 158-162/;
- протокол пред`явлення особи для впізнання від 24.01.2018 року, у відповідності до яких ОСОБА_14 , в присутності понятих ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , впізнав ОСОБА_8 , як особу, яка 24.01.2018 вчинила на нього напад /т. 1 а. п. 153-157/;
- протокол пред`явлення речей для впізнання від 24.01.2018 року, у відповідності до яких ОСОБА_14 впізнав свій гаманець з відтиском «D», вилучений у ОСОБА_7 /т. 1 а. п. 163-166/;
- протокол огляду речей від 24.01.2018 року, у відповідності до яких за участю ОСОБА_14 оглянута банківська картка «Ощадбанку» /т. 1 а. п. 167-168/;
Вказані докази підтверджують причетність обвинувачених до вчинення кримінального правопорушення, однак, не вказують, що ними було вчинено розбійний напад.
Судом апеляційної інстанції досліджено висновок експерта № 197 від 30.01.2018 року, у відповідності до якого у ОСОБА_14 виявлені ушкодження: хімічний опік кон`юктиви склери та повік І ст. обох очей. Характер та морфологічні властивості виявлених ушкоджень свідчать, що вони утворились від місцевої дії подразнюючої речовини, за давністю можуть відповідати 24.01.2018 року, не були небезпечними для життя та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я) /т. 1 а. п. 146-148/.
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у злочинах проти власності» під нападом за ст.187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. При цьому розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи або з погрозою застосування такого насильства незалежно від того заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.
Так, при відмежуванні грабежу від розбою, окрім іншого, основним критерієм є характер і тяжкість застосування насильства як способу заволодіння чужим майном: при розбої воно є небезпечним для життя і здоров`я, а при грабежі такої небезпеки не несе.
При вчиненні розбою посягання відбувається, фактично, на два об`єкти власність та життя й здоров`я потерпілого. При грабежі, поєднаному з застосуванням насильства до потерпілого, основним об`єктом посягання виступає власність, і, не зважаючи на те, що у момент вчинення грабежу відбувається вплив на потерпілого, він є незначним, тому й не може бути мови про існування ще одного об`єкта життя і здоров`я особи.
Так, обвинувачені чітко усвідомлювали злочинність своїх дій, об`єктом яких було майно іншої особи, однак, не доведено, що вони вчиняли дії, спрямовані на завдання йому тілесних ушкоджень та були поінформовані щодо дій невстановленої слідством особи щодо застосування до потерпілого газового балончика.
Проаналізувавши матеріали провадження, заслухавши пояснення обвинувачених, колегія суддів приходить до висновку, що органами досудового розслідування не доведено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили на потерпілого ОСОБА_14 напад з метою заволодіння його майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, а тому їх дії мають бути перекваліфіковані з ч.2 ст.187 на ч.2 ст.186 КК України.
Суд першої інстанції дослідив всі матеріали кримінального провадження, допитав потерпілого, обвинувачених, однак, на думку колегії суддів, дав їм неправильну оцінку.
Дії обвинувачених містять ознаки відкритого викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, тобто, злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, на що вказують їх узгоджені дії, оскільки встановлено, що ушкодження, яке потягло за собою розлад здоров`я, було нанесено саме третьою особою.
З приводу апеляційної скарги прокурора слід зазначити, що оскільки колегія суддів не погоджується з кваліфікацією дій обвинувачених за ч. 2 ст. 187 КК України то апеляційні вимоги прокурора задоволені бути не можуть.
При призначенні обвинуваченим покарання за ч.2 ст.186 КК України слід врахувати наступне.
Частиною 2 статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, судом апеляційної інстанції було досліджено дані, що характеризують обвинувачених, зокрема:
- гарантійний лист від ПП ОСОБА_29 , відповідно до якого вона готова взяти на роботу ОСОБА_7 /т. 1 а. п. 116/;
- характеристику ОСОБА_7 з ОСОБА_30 , де він характеризується позитивно / т. 1 а. п. 117/;
- довідку щодо працевлаштування ОСОБА_8 /т. 1 а. п. 118/;
- вимогу про наявність судимості у ОСОБА_7 , раніше не судимий /т. 1 а. п. 177/;
- довідку про відсутність ОСОБА_7 на обліку в лікаря психіатра /т. 1 а. п. 178/;
- довідку про відсутність ОСОБА_7 на обліку в лікаря нарколога /т. 1 а. п. 179/;
- характеристику щодо ОСОБА_7 з ЖЕД де він характеризується поседеньо /т. 1 а. п. 181/;
- вимогу про наявність судимості у ОСОБА_8 , раніше не судимий /т. 1 а. п. 183/;
- довідку про відсутність ОСОБА_8 на обліку в лікаря психіатра /т. 1 а. п. 184/;
- довідку про відсутність ОСОБА_8 на обліку в лікаря нарколога /т. 1 а. п. 185/;
- характеристику щодо ОСОБА_8 з ЖЕД, де він характеризується посередньо /т. 1 а. п. 187/;
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що обвинуваченим необхідно призначити покарання, пов`язане з позбавленням волі, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення та особи обвинувачених. При цьому суд враховує думку потерпілого, який претензій до обвинувачених не має в зв`язку з відшкодуванням йому шкоди.
Що стосується клопотання адвоката ОСОБА_9 щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , то, враховуючи, результати розгляду в апеляційній інстанції та призначення обвинуваченому покарання у виді реального позбавлення волі, вказане клопотання задоволенню не підлягає.
З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає; апеляційні скарги захисників та обвинуваченого підлягають до часткового задоволення, а вирок зміні в частині кваліфікації дій обвинувачених.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну прокурора залишити без задоволення.
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 15.02.2019 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінити, перекваліфікувавши їх дії з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 186 КК України.

ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України призначити покарання у виді 4 /чотирьох/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі; ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України призначити покарання у виді 4 /чотирьох/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення; обвинуваченими в той же строк з моменту отримання її копії.

С У Д Д І :

__________________ ___________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4