Провадження № 1-кс/331/3171/2019
ЄУН № 331/4825/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2019 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
25 липня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_4 .
В обґрунтування заяви зазначено, що розгляд скарги на постанову слідчого ОСОБА_5 від 31.10.2018 року суддя ОСОБА_4 відклала на 29.07.2019. Проте, у зв`язку з тим, що справа стосується суддів Запорізького Апеляційного суду Рассуждай, Белоконева, Тютюник, які мають широке коло повноважень щодо скасування рішень судді ОСОБА_4 , а також той факт, що Запорізьким Апеляційним судом надається методична допомога місцевим судам області, існує можливість упередженого розгляду суддею ОСОБА_4 скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття справи за ст. 375 КК України, за фактом винесення суддями Запорізького Апеляційного суду завідомо неправосудного рішення.
Заявник до судового засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду заяви повідомлявся судом належним чином. Причина неявки суду не відома. Будь-яких заяв, клопотань, які б перешкоджали розгляду заяви до суду не надходило.
Суддя ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду заяви була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд заяви за її відсутності, зазначивши, що додаткових пояснень не має.
Не прибуття учасників судового провадження не перешкоджає розгляду клопотання.
На підставі ч.4 ст. 107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснюється з підстав не прибуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Відповідно до ст. 108 КПК України ведеться журнал судового засідання.
Ознайомившись з доводами заяви про відвід, перевіривши їх матеріалами справи, суддя дійшов наступного.
В провадженні судді ОСОБА_4 перебуває скарга ОСОБА_3 (провадження №1-кс/331/2894/2019) на постанову слідчого ОСОБА_5 від 31.10.2018 про закриття справи за ст. 375 КК України, за фактом винесення суддями Запорізького Апеляційного суду завідомо неправосудного рішення. Судове засідання по скарзі 17.07.2019 року було відкладено на 29.07.2019 року у зв`язку з неявкою у судове засідання усіх сторін справи.
Відповідно до ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Відповідно до ч.1, 2 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
При цьому, відповідно до вимог ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути мотивованим.

Слід зазначити, що відповідно до статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Положення ст.6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачає, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу.
Статтею 15 Кодексу суддівської етики передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.
У той же час, заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав відводу, що передбачені зазначеними нормами КПК України, а заявник не довів, в чому саме полягає упередженість судді, посилання на те, що судді Запорізького апеляційного суду мають повноваження, щодо скасування рішень судді ОСОБА_4 не свідчить про її упередженість.

Інших обставин, які б викликали обґрунтований сумнів у неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 у заяві не наведено.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, неупередженість судді при розгляді справи презюмується, що викладено у рішеннях по справах «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко та Мартиненко проти України».
Для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції питання безсторонності судді має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, Європейським судом визначено про необхідність доказів фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи.
Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п.1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні від 09.11.2006 року по справі «Білуха проти України» Європейського Суду з прав людини зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.
Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.
Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності ( «Фей проти Автрії» від 24 лютого 1993 року, пп.27, 28 та 30; «Ветштайн проти Швейцарії» № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду ( «Пуллар проти Сполученого Королівства» від 10 червня 1996 року, п.38).
На підставі вищевикладеного, враховуючи, що під час розгляду заяви ОСОБА_3 судом не встановлено і заявником не доведено наявність обставин, які б викликали сумніви в неупередженості судді ОСОБА_4 , тому заява про відвід судді задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1