Справа № 214/7001/19
1-кс/214/2027/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю заявниць ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі справу за скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанови слідчого Саксаганського СВ ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні особи потерпілою, покладення зобов`язання, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із скаргою, в якій просять: скасувати постанови слідчого Саксаганського СВ ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 (далі за текстом «слідчий) про відмову у визнанні їх потерпілими по кримінальному провадженню від 12 квітня 2019 року №0000695; зобов`язати слідчого визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001712 за ст. 296 ч.ч.1,3 КК України, як потерпілих, на підтвердження чого вручити пам`ятку про процесуальні права та обв`язки; визнати бездіяльність слідчого, який порушив процесуальні строки надання їм постанови на їхні клопотання.

В обґрунтування скарги вказує наступне. 2 вересня 2019 року ними було подано клопотання про визнання потерпілими. На даний час, всупереч ст.220 КПК України, відповідних дій не вчинено. Вказують, що при оскарженні бездіяльності слідчого щодо невизнання заявника потерпілим, слід підкреслити, що доведення наявності або відсутності моральної шкоди не є предметом розгляду цієї скарги. Зазначають, що відсутність доказів наявності такої шкоди або доказів того, що така шкода не завдана заявнику це наслідок бездіяльності слідчого, що стало наслідком винесення невмотивованої постанови в порушення 55, 110 ст. КПК України та відмові у наданні статусу. Вказують, що потерпілого і не ознайомлення з відповідними правами та обов`язками КПК не вимагає ніяких доказів від заявника для визнання його потерпілим. Жодного слова, жодної фрази в законі немає про те, що заявник має якось доводити слідчому, що він є потерпілим. Наполягають, що він і не в змозі це зробити, бо можливість збирання доказів є тільки у сторін кримінального провадження, яким не є свідок або заявник без статусу потерпілого. Саме тому у ст. 55 КПК України, законодавець передбачив визнання заявника потерпілим автоматично, без жодних умов. В той же час КПК надає права слідчому відмовити у визнанні потерпілим, якщо для цього є достатньо підстав, що можливо наприкінці справи, коли всі можливі докази зібрані, всі можливі свідки допитані і виявилось, що заявнику не надано шкоди ось тоді постанова слідчого може бути дійсно вмотивована. Єдиний нормативний акт, котрий визначає надання статусу потерпілого це Кримінально-процесуальний кодекс. У КПК відсутня стаття чи її частина, яка вимагає від заявника надання органу досудового розслідування доказів моральної або іншої шкоди для надання йому статусу потерпілого. З даного приводу, на даний час дій, передбачених ст. ст. 55, 60 КПК України не вчинено. Зазначають, що правовими підставами, окрім перерахованих, для задоволення скарги є: ч.2 ст.55 КПК України, у якій задекларовано, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого; потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення; п.1 ч.1 ст.303 КПК України, яка вказує, може бути оскаржено бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій; п.5 ч.1 ст. 303 КПК України, яка вказує, може бути оскаржено рішення про відмову у визнанні потерпілим.

У судовому засіданні ОСОБА_3 первісно підтримала скаргу та підтвердила її зміст. В подальшому пояснила, що не наполягає на скарзі в частині визнання бездіяльності слідчого щодо порушення процесуальних строків надання постанови.

У судовому засіданні ОСОБА_4 первісно підтримала скаргу та підтвердила її зміст. В подальшому пояснила, що не наполягає на скарзі в частині визнання бездіяльності слідчого щодо порушення процесуальних строків надання постанови.

Слідчий до суду не з`явився, про час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином, тому скаргу розглянуто, відповідно до ст.306 ч.3 КПК України за його відсутності.

У судовому засіданні досліджені наступні докази: постанови (а.с.2, 3), клопотання (а.с.4-5, 6-7).

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали, суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як передбачено ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом; сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 26 ч.3 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами.

Відповідно до ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення слідчого може бути, зокрема, про скасування рішення слідчого, про зобов`язання вчинити певну дію.

Відповідно до ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено, зокрема, рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Судом встановлено, що в провадженні слідчого перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000695 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч. 1 КК України.

2 вересня 2019 року до СВ Саксаганського ВП КВП ОСОБА_4 подала заяву, в якій просила визнати її потерпілою по даному кримінальному провадженню та надати пам`ятку про її права. В обґрунтування клопотання зазначила, що хуліганськими діями, вчиненими ОСОБА_6 , які є предметом досудового розслідування, завдана моральна шкода їй, так як порушувався громадський порядок, а на вимогу припинити хуліганські дії ОСОБА_7 продовжував наносити удари хлопцю.

12 вересня 2019 року слідчим винесено постанову про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_4 . На обґрунтування цієї постанови слідчий зазначив, що ОСОБА_6 27 серпня 2018 року завдав тілесні ушкодження ОСОБА_8

2 вересня 2019 року до СВ Саксаганського ВП КВП ОСОБА_3 подала клопотання, в якому просила визнати її потерпілою по даному кримінальному провадженню та надати пам`ятку про її права. В обґрунтування клопотання зазначила, що під час хуліганських дій, вчинених ОСОБА_6 , які є предметом досудового розслідування, останній побив її сина, ОСОБА_8 намагався побити її, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, наніс їй удари по голові та по тілу. Наполягає, що діями ОСОБА_6 їй завдана моральна та фізична шкода.

12 вересня 2019 року слідчим винесено постанову про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 . На обґрунтування цієї постанови слідчий зазначив, що ОСОБА_6 27 серпня 2018 року завдав тілесні ушкодження ОСОБА_8 .

Як встановлено судом заявницям пам`ятка про процесуальні права потерпілого, не вручені.

Як передбачено частинами 1-3 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди; права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого; потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення; потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Як передбачено ч.5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Судом встановлено, що кримінальне провадження слідчим проводиться за ознаками ст.296 ч.1 КПК України, а саме за фактом вчинення ОСОБА_6 хуліганських дій, зокрема, завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . Об`єктом посягання злочину, передбаченого ст. 296 ч.1 КПК України, є громадський порядок.
2 вересня 2019 року до СВ Саксаганського ВП КВП ОСОБА_4 подала заяву, в якій просила визнати її потерпілою по даному кримінальному провадженню та надати пам`ятку про її права. В обґрунтування клопотання зазначила, що хуліганськими діями, вчиненими ОСОБА_6 , які є предметом досудового розслідування, завдана моральна шкода їй, так як порушувався громадський порядок, а на вимогу припинити хуліганські дії ОСОБА_6 продовжував наносити удари хлопцю.

Таким чином, є очевидною та обставина, що внаслідок хуліганських дій ОСОБА_6 , які порушували громадський порядок, ОСОБА_4 завдана моральна шкода.
Суд приходить до переконання, що слідчий, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_4 про визнання потерпілою, не врахував положення ч.5 ст. 55 КПК України та виніс оскаржувану постанову необґрунтовано. В своїй постанові слідчий не встановив наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди,
2 вересня 2019 року до СВ Саксаганського ВП КВП ОСОБА_3 подала заяву, в якій просила визнати її потерпілою по даному кримінальному провадженню та надати пам`ятку про її права. В обґрунтування клопотання зазначила, що під час хуліганських дій, вчинених ОСОБА_6 , які є предметом досудового розслідування, останній побив її сина, ОСОБА_8 , намагався побити її, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, наніс їй удари по голові та по тілу. Наполягає, що ОСОБА_6 їй завдана моральна та фізична шкода, а тому слідчий зобов`язаний був визнати її потерпілою та вручити пам`ятку про її права.
Таким чином, є очевидною та обставина, що внаслідок хуліганських дій ОСОБА_6 , які порушували громадський порядок, та внаслідок завдання ОСОБА_6 ударів ОСОБА_3 , останній завдана моральна та фізична шкода.
Суд приходить до переконання, що слідчий, відмовляючи у задоволенні заяви про визнання потерпілою, не врахував положення ч.5 ст. 55 КПК України та виніс оскаржувану постанову необґрунтовано. В своїй постанові слідчий не встановив очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.
Таким чином, скарга в частині відмови слідчим визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потерпілими та покладення обов`язку визнати їх потерпілими, є обґрунтованою.

В частині визнання бездіяльність слідчого, суд враховує, що в судовому засіданні заявниці пояснили, що не наполягають на скарзі в цій частині. Тому на переконання суду в цій частині в задоволенні скарги належить відмовити.

Тому, виходячи з передбачених ст. 7 КПК України засад змагальності та диспозитивності, вимог ст.ст.22, 26 ч.3 КПК України, суд приходить до переконання, що скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 26, 55, 303, 307, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанови слідчого Саксаганського СВ ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 -задовольнити частково.

Скасувати постанови, винесені 12 вересня 2019 року слідчим СВ Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потерпілими по кримінальному провадженню від 12 квітня 2019 року №0000695.

Зобов`язати слідчого СВ Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001712 за ст. 296 ч.ч.1,3 КК України, як потерпілих та вручити пам`ятку про процесуальні права та обв`язки.

В іншій частині у задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1