Провадження № 11-кп/824/3345/2019 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
в режимі відео конференції обвинуваченого ОСОБА_6 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 вересня 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України, до 07 листопада 2019 року, -

в с т а н о в и л а :
В провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження № 0006774 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 199 КК України.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 вересня 2019 року продовжено дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, до 07.11.2019 року.
Таке рішення суд мотивував існуванням на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливостю переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду, вчинення ним інших незаконних протиправних дій та можливого тиску на потерпілих, свідків. Також суд взяв до уваги матеріальний і сімейний стан обвинуваченого, його соціальну репутацію, відсутність медичних протипоказань щодо неможливості утримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, характер протиправних дій, які ставляться йому у провину, наявність обґрунтованої підозри, пред`явленої ОСОБА_6 .
Не погоджуючись з ухвалою суду обвинуваченим ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати ухвалу суду від 15.07.2019 року стосовно нього та змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, з обов`язком носіння електронного браслету та покладенням обов`язків.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що оскаржувана ухвала суду є необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам діючого законодавства.
Зокрема, судом першої інстанції при вирішенні питання щодо доцільності продовження йому строків тримання під вартою в порушення вимог ст. 94 КПК України, не надано належної оцінки відсутності будь-якої аргументації сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не надано жодних документів на підтвердження заявлених ризиків.
Апелянт зазначає, що питання неможливості застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, прокурором взагалі не піднімалось, отже наочним є факт не доведення прокурором, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Апелянт вважає, що відносно нього до завершення судового розгляду по даному кримінальному провадженню аргументовано можна застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з утриманням під вартою, оскільки іншій обвинуваченій у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, а обсяг обвинувачення у неї такий самий як у нього та у нього на утриманні перебуває двоє дітей.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_9 було вирішено визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо незаконності ухвали суду про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, в провадженні Святошинського районного суду м. Києва з 17 січня 2019 року перебуває кримінальне провадження №0006774 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 199 КК України, яке надійшло за підсудністю з Києво-Святошинського районного суду Київської області (а.с. 1-45).
Як вбачається з листа заступника голови Святошинського районного суду м. Києва від 06.11.2019 року, згідно реєстру досудового розслідування ЄРДР №0006774 від 01.11.2017 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був обраний ухвалою слідчого суді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.11.2017 року, після чого був неодноразово продовжений відповідно до ухвал слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Києва від 02.01.2018 року, 28.02.2018 року, 26.04.2018 року, 20.06.2018 року, 31.07.2018 року, 26.09.2018 року. Після надходження обвинувального акту до Свяитошинського районного суду м. Києва за підсудністю раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 неодноразово продовжувався (а.с. 68).
09 вересня 2019 року в судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, з посиланням на те, що на даний час присутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України: незаконний вплив на потерпілих, свідків, можливе ухилення від виконання процесуальних обов`язків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (а.с. 39-45).
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 вересня 2019 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 07 листопада 2019 року (а.с. 51-52).
Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що на даний час наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України: можливість переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду, вчинення інших незаконних протиправних дій, можливий тиск на потерпілих, свідків та беручи до уваги матеріальний, сімейний стан обвинуваченого, його соціальну репутацію, відсутність медичних протипоказань щодо неможливості утримання його під вартою, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому при винесенні обвинувального вироку, характер протиправних дій, які ставляться йому в провину, наявність обґрунтованої підозри, пред`явленої ОСОБА_6 .
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, та вважає, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не будь-який інший не пов`язаний з триманням під вартою, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Так, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілих, в тому числі й особливо тяжкого та тяжких злочинів, а також приймаючи до уваги підвищену ступінь суспільної небезпечності злочинів, які ставляться ОСОБА_6 у вину та існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчиняти інші незаконні протиправні дії, вчиняти тиск на потерпілих, свідків, та враховуючи ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.
Доводи обвинуваченого про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки суд прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу обвинуваченого, його матеріальний і сімейний стан, соціальну репутацію, відсутність медичних протипоказань щодо неможливості утримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 при винесенні обвинувального вироку, характер протиправних дій, які ставляться у провину обвинуваченому, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Крім того, характер висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень в сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження, переконливо доводить, що суспільний інтерес, незважаючи на існування презумпції невинуватості, як переважував, так і досі переважує вимоги забезпечення поваги до особистої свободи обвинуваченого.
Враховуючи наведене, підстав для застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у виді домашнього арешту, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не вбачає.
При розгляді апеляційної скарги колегією суддів не встановлено порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали судді, а тому апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 177, 199, 331, 404, 407,419 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу судді ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 вересня 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України, до 07 листопада 2019 року - залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4