УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2019 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні за №0000057 від 05.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні за №0000057 від 05.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме: на земельну ділянку з реєстраційним номером: 8, розташовану по АДРЕСА_1 , а також збудований на ній приватний будинок, право власності на який не зареєстровано, що належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності.
В обґрунтування підстав накладення арешту на майно вказав, що Київською місцевою прокуратурою №10 здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000057 від 05.03.2019 за ч. 4 ст. 190 КК України.

29.07.2019 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України.

Санкцією ч. 4 ст. 190 КК України передбачено покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушення у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна.
Встановлено, що ОСОБА_4 належить приватний житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 на земельній ділянці з реєстраційним номером: 8, право власності на яку зареєстровано за дружиною ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (право власності на житловий будинок не зареєстровано).

Підставою накладення арешту на майно підозрюваного зазначив мету - забезпечення виконання передбаченого покарання за ч.4 ст.190 КК України у виді конфіскації майна.

Враховуючи, що санкція ч.4 ст.190 КК України передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, з метою забезпечення виконання вироку суду в частині можливої конфіскації майна, а також враховуючи, що не забезпечення схоронності вказаного майна підозрюваного може призвести до його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, вважають необхідним накладення арешту на майно.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити клопотання.

Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
В клопотанні прокурор наводить підставу застосування арешту на нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_4 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як убачається з матеріалів клопотання, арешт на вказане нерухоме майно прокурор просить накласти з метою забезпечення конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_4 як виду покарання. Проте право власності на земельну ділянку зареєстроване за дружиною ОСОБА_5 , відомості про реєстрацію права власності на будинок за підозрюваним відсутні. Таким чином, те, що підозрюваний ОСОБА_4 є власником майна, вказаного у клопотанні не доведено прокурором, відомості про право власності на будинок за ОСОБА_4 відсутні.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність необхідності накладення арешту на вказане майно.

Керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні за №0000057 від 05.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме: на земельну ділянку з реєстраційним номером: АДРЕСА_1 , а також збудований на ній приватний будинок, право власності на який не зареєстровано, що належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1