Справа № 738/657/19
№ провадження 1-в/738/69/2019
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2019 року Менський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

з участю

секретаря: ОСОБА_2
прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

засудженого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Мена в режимі відеоконференції з Державною установою «Менська виправна колонія № 91» клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно - дострокове звільнення його вiд відбування покарання, в якому посилається на те, що вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 05.12.2018 року засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 04.04.2016 року по 26.09.2016 року та з 15.05.2018 року по день винесення вироку.

В даний час відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонія № 91», відбув 2/3 частини строку призначеного судом покарання, але адміністрація установи виконання покарань відмовляється звернутись до суду з відповідним поданням про умовно-дострокове звільнення. Засуджений ОСОБА_5 просить вирішити питання про його умовно-дострокове звільнення.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання, просить його задовольнити. Вважає, що своєю поведінкою довів своє виправлення.

Представник спостережної комісії Менської РДА в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи тільки з його участю до суду не надходило, що дає можливість суду, відповідно до ст. 539 КПК України, розглянути справу без його участі.

Прокурор вважає, що клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення не підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні не підтверджено, що ОСОБА_5 своєю поведінкою не довів виправлення.

Заслухавши пояснення засудженого, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, з`ясувавши думку прокурора, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 05.12.2018 року, ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахується з 04.04.2016 року.

За час перебування у Чернігівському СІЗО характеризується посередньо: встановленого режиму тримання не порушував, до праці не залучався, не заохочувався.

В Менській ВК № 91 міру покарання відбував з 07.11.2016 року по теперішній час.

За час перебування в установі характеризувався негативно: не дотримується норм, що визначають порядок та умови відбування покарання: має одне стягнення, яке не зняте та не погашене у встановленому законом порядку, розпорядок дня установи виконує. Потребує контролю з боку адміністрації для всебічного вивчення його поведінки.

Бажання працевлаштуватись не виявляє. На профілактичні бесіди роз`яснювального характеру стосовно працевлаштування реагує байдуже. До суспільно корисної праці не залучався. Залучався до робіт з благоустрою установи. До роботи ставиться посередньо. Порушень правил техніки безпеки не допускав.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим відповідної частини призначеного судом строку покарання.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" орієнтує суди нижчих ланок на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Необхідно ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.

Сумлінна поведінка - це зразкове виконання вимог режиму і свідоме додержання дисципліни, беззаперечне виконання законних вказівок адміністрації, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, наявність подяк і відсутність стягнень, це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Показником виправлення можна вважати і систему вчинків, що здійснюються з мотивів, прямо протилежних тим, що штовхнули особу на вчинення злочину.

Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа постійно бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, прагне до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за певний час.

Суд також враховує висновок Спостережної комісії Менської РДА (протокол № 14 від 15.05.2019) про те, що застосування пільги до засудженого ОСОБА_5 у вигляді умовно-дострокового звільнення є передчасним.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення вiд відбування покарання є передчасним, оскільки на час розгляду клопотання ОСОБА_5 хоч і відбув 2/3 частини строку призначеного судом покарання, проте не довів своє виправлення, оскільки на даний час має діюче стягнення, а тому його клопотання не підлягає задоволенню.

На пiдставi викладеного i керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання відмовити.

На ухвалу прокурором, захисником може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення, а засудженим, який знаходиться під вартою в семиденний строк з часу отримання її копії.

Головуючий: ОСОБА_1