В И Р О К
Іменем України

03.12.2019 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, одруженого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.286 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000281 від 21.04.2017,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

21.04.2017 близько 00:30 год., водій ОСОБА_3 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1 Республіки, рухаючись по проїзній частині вулиці Барляєва в місті Жмеринка Вінницької області, зі сторони мікрорайону «Сектор» в напрямку центра міста, в районі Жмеринського тютюново-ферментаційного заводу та електроопори №53, перед початком виконання маневру не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де з необережності, допустив зіткнення із мопедом марки «Honda Lead», без державного номерного знаку, під керуванням ОСОБА_6 , який рухався в зустрічному напрямку.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир мопеда марки «Honda Lead», ОСОБА_5 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №98 від 27.11.2017 отримала тілесні ушкодження у вигляді: «травми лівої ноги у вигляді переломів п`яткової кістки та зовнішньої кісточки, забійної рани колінного суглобу, а також інфікованої гематоми стегна», які за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.
Відповідно до висновку комплексної судово-автотехнічної, транспортно-трасологічної експертизи №157 від 21.03.2019: «У дорожній ситуації, що склалася, в діях водія автомобіля «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1 Республіки, ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п.п. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди».
Таким чином, водій ОСОБА_3 порушив вимоги п.п. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
п. 11.3 «На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу».
Порушення вимог п.п. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст.286 КК України, так як він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні цього злочину визнав повністю. Пояснив, що 21.04.2017 їхав за кермом належного йому автомобіля марки «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_2 Литовської Республіки по вулиці Барляєва в м. Жмеринка в напрямку центра міста. Допустив виїзд на зустрічну смугу руху та боковим дзеркалом вдарив мопед, який рухався по своїй смузі руху. Проїхавши 100 метрів зупинився, оскільки не відразу зрозумів що відбулося. Товариш, який їхав з ним в автомобілі вийшов з автомобіля та пішов подивитися, що сталося. Викликали швидку допомогу. Визнав порушення ним п.п. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України. На момент ДТП, зазначив що був тверезий. Зазначив, що обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності. У вчиненому щиро розкаявся. Надав потерпілій після ДТП 3000 грн. на лікування. Просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з тим, що має на утриманні сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно якого він не позбавлений батьківських прав.
Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що 21.04.2017 їхала з ОСОБА_6 на мопеді в якості пасажира по вул. Барляєва що в м. Жмеринка. Абсолютно не очікувано було те, що водій автомобіля який рухався по зустрічній смузі не в`їхав в поворот напроти кафе «Розгуляй» а виїхав прямо на їх смугу руху і допустив зіткнення з мопедом. Водій мопеду ОСОБА_6 отримав незначні травми лівої руки, ледве втримуючи кермо мопеда проїхав декілька метрів і вже на брущатці перекинувся. Дуже злякалася, сильно вдарилася головою, хоча і були в шоломах. Відчула сильні больові відчуття в нозі. Через десять хвилин після зіткнення до неї підійшли два чоловіки, які явно були в нетверезому стані. До цих пір проходиться лікування,хоча і пройшло три роки. Не має можливості відновити колінний суглоб, операції не було. Зазначила, що обставини зазначені в обвинувальному акті відповідають дійсності.
Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим, заслухавши прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілу ОСОБА_5 , за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та потерпілої, дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого.
Відповідно до ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з послідуючими змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
В п.3 зазначеної постанови вказано, що, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу підсудного з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому, давав правдиві покази, чим активно сприяв розкриттю злочину та встановленню істини в справі, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також сина дружини від попереднього шлюбу ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , надав потерпілій після ДТП 3000 грн. на лікування. Ці обставини суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено.
Згідно висновку досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_3 складеної 03.09.2019 провідним інспектором Жмеринського МРВ з питань пробації ОСОБА_11 та психологом ОСОБА_12 , виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе, та не становить високої небезпеки для суспільства ( у т.ч. для окремих осіб). У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання додаткових обов`язків відповідно до ч.3 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
За таких обставин суд вважає призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Водночас, суд вважає обґрунтованим клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про застосування до нього акту амністії.
Згідно з ст.86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Пунктом "в" ст.1, ст.13 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року передбачено можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні до набрання Законом чинності включно необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин середньої тяжкості, до набрання чинності актом амністії, тобто до 07.09.2017 року. Застережень щодо застосування амністії, передбачених ст.9 Закону, не вбачається. На день набрання Законом чинності обвинувачений ОСОБА_3 має неповнолітнього сина, відносно якого він не позбавлений батьківських прав та якому не виповнилося 18 років ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 дав згоду на застосування до нього амністії, і на нього поширюються положення п."в" ст.1 Закону, він підлягає звільненню від відбування призначеного судом покарання.
Потерпілою ОСОБА_5 до початку судового розгляду було заявлено цивільний позов в якому просила стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_3 35 000 грн. матеріальної шкоди та моральної шкоди у розмірі 30 000 грн.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 підтримала цивільний позов повністю, зазначила що крім отриманих від обвинуваченого на лікування коштів в розмірі 3000 грн. понесла матеріальні збитки на ліки, реабілітацію та пошкоджений одяг, що складає 35 000 грн. Крім того, внаслідок ДТП отримала нервовий стрес, переживання, порушився хід її звичного життя що призвело до погіршення здоров`я, порушення нормальних життєвих зв`язків, тому оцінює моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.
Обвинувачений ОСОБА_3 обставини зазначені в цивільному позові та позовні вимоги, а саме про стягнення з нього на користь потерпілої ОСОБА_5 35 000 грн. матеріальної шкоди та 30 000 грн. моральної шкоди визнав повністю в зв`язку з чим просив позов задовольнити.
Дослідивши цивільний позов та докази надані до нього, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Матеріальна шкода, заподіяна потерпілій ОСОБА_5 у розмірі 35 000 грн. підлягає відшкодуванню обвинуваченим в повному обсязі, як особою винною у вчиненні злочину.
Цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає повному задоволенню, а саме в розмірі 30 000 грн. з наступних підстав.
Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховується вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 , суд виходить з принципів розумності та справедливості, майнового та фінансового стану винної особи і вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 30 000 грн. відповідає характеру вчиненого обвинуваченим правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань, які зазнала потерпіла та даний розмір визнає обвинувачений цивільний відповідач.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Речові докази по справі слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України, знявши з них арешт.
Керуючись статтями 373, 374 КПК України,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного та додаткового покарання на підставі п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в розмірі 2 792 ( дві тисячі сімсот дев`яносто дві ) грн. 96 коп.
Речовий доказ: вкладиш дзеркала та уламки з полімерного металу сріблястого кольору, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області - повернути за належністю;
мопед Honda Lead залишити у розпорядженні ОСОБА_6 , знявши з нього арешт накладений ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26.04.2017;
автомобіль марки «Opel Astra», 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 Литовської Республіки, який знаходиться на майданчику тимчасово утримання Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області повернути за належністю ОСОБА_3 , знявши з нього арешт накладений ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27.04.2017.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 35 000 ( тридцять п`ять тисяч ) грн. та 30 000 (тридцять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя