Справа 754/1213/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2081/2019 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
« 25 » липня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 7 травня 2019 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, гр.України, учня 9-Б класу школи №180 в м. Києві, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України із застосуванням вимог ст.101 КК Українита призначено покарання у виді арешту строком на п`ятнадцять діб.
На підставі ст.105 КК України звільнено ОСОБА_9 від призначеного покарання у виді арешту строком на п`ятнадцять діб та застосовано до нього примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передано його під нагляд матері ОСОБА_10 до досягнення повноліття.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.
в с т а н о в и л а :
За вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.
31.12.2018 року приблизно о 15год. ОСОБА_9 , знаходячись в торгівельному залі магазину «Метро», що по вул.Сабурова,2а в м. Києві, переслідуючи корисливу мету, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав чуже майно, що належало ТОВ «Метро Кеш Енд Кері», а саме блок цигарок «Парламент сільвер блу», вартістю 341грн.16коп., після чого з місця вчинення злочину втік, а викраденим розпорядився на власний розсуд.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, правильність кваліфікації дій та доведеність вини обвинуваченого, просив вирок змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, виключити з вироку рішення про призначення ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді арешту на 15 днів, вважати ОСОБА_9 звільненим від покарання на підставі ст.105 КК України із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у виді застереження та передачі його під нагляд матері ОСОБА_10 до досягнення повноліття.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор зазначив, що суд І інстанції, постановивши вирок про звільнення неповнолітнього ОСОБА_9 від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру з одночасним визначенням виду і розміру такого покарання допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність через неправильне тлумачення ч.1 ст. 105 КК України, оскільки керуючись ст.105 КК України суд мав звільнити неповнолітнього обвинуваченого від покарання без визначення його виду і розміру.
Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення захисника ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину, за обставин викладених вироку, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.
Дії ОСОБА_9 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Відповідно до ст. 349 КПК України, суд за погодженням з учасниками судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а тому колегія суддів не проводить їх аналіз та перевіряє вирок відповідно до ст. 404 КПК України лише в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно ч.1 ст.105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду.
Системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (чч.4 і 5 ст.74, ч.1 ст.105 КК), «звільнення від відбування покарання» (стст.75, 79, 104 КК), «звільнення від призначеного покарання» (ст.78 КК) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому.

Таким чином, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст.105 КК звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Зазначені висновки відображені у роз`ясненнях, які містяться у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №223-66/0/4-17 від 16.01.2017р. «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх».

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постановивши вирок про звільнення неповнолітнього ОСОБА_9 від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру з одночасним визначенням виду і розміру такого покарання, суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність через неправильне тлумачення положень ч.1 ст. 105 КК України.

За таких обставин, вирок підлягає зміні з виключенням з вироку рішення суду про ОСОБА_9 покарання у виді арешту на 15 діб та вважати його звільненим від покарання на підставі ст.105 КК України із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у виді застереження та передачі його під нагляд матері - ОСОБА_10 до досягнення повноліття.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 7 травня 2019 року, щодо ОСОБА_9 змінити.

Виключити з вироку рішення про призначення ОСОБА_9 покарання у виді арешту на 15 діб.

Вважати ОСОБА_9 звільненим від покарання на підставі ст.105 КК України із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у виді застереження та передачі його під нагляд матері - ОСОБА_10 до досягнення повноліття.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді __________________ __________________ _________________