№ провадження 1-кс/495/5356/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2019 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області в порядку ст. 303 КПК України про встановлення процесуальних строків, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області зі скаргою, яку вважає подану в порядку статті 303 КПК України та у якій просить:
-встановити процесуальний строк, в межах якого зобов`язати слідчого ОСОБА_3 , здійснюючого досудове розслідування у кримінальному провадженні №000066 від 19.05.2019 року, виправити всі неправдиві відомості, що були внесені до ЄРДР слідчим ОСОБА_4 під час реєстрації даного провадження, а саме внести до ЄРДР відомості щодо «незаконного заволодіння громадянкою Грузії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія, що належить ОСОБА_2 » та змінити по даному провадженню невірну кваліфікацію зі ст. 357 ч. 1 на кваліфікацію по ч. 3 ст. 357 КК України.
Скаргу обґрунтовує тим, що 19.05.2019 року Білгород-Дністровським ВП ГУНП України в Одеській області за його заявою вх..№Л-570 від 22.04.2019 року за фактом викрадення громадянкою Грузії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія, що належить ОСОБА_2 зареєстроване кримінальне провадження №0001066.
Заявник зазначає, що не згоден з правовою кваліфікацією, за якою зареєстроване дане кримінальне провадження та вважає, що слідчі, які здійснювали досудове розслідування у ньому навмисно не бажали проводити слідчі та процесуальні дії у ньому, порушували його права, як потерпілого, не розглядали клопотання ОСОБА_2 , подані в порядку ст. 220 КПК України.
На підставі наведеного просить скаргу задовольнити.
Дослідивши надані матеріали, приходжу до наступного.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
При цьому, статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Слід зазначити, що заявник, обґрунтовуючи свою скаргу, вказав, що за його заявою вх. №Л-570 від 22.04.2019 року за фактом викрадення громадянкою Грузії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія, що належить ОСОБА_2 зареєстроване кримінальне провадження №0001066 та розпочато досудове розслідування.
Як вбачається зі змісту вимог скарги, заявник перед слідчим суддею порушив питання про встановлення слідчому процесуального строку для виправлення всіх неправдивих відомостей, які на думку заявника, були внесені до ЄРДР слідчим ОСОБА_4 під час реєстрації даного провадження, а саме внести до ЄРДР відомості щодо «незаконного заволодіння громадянкою Грузії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія, що належить ОСОБА_2 » та змінити по даному провадженню невірну кваліфікацію зі ст. 357 ч. 1 на кваліфікацію по ч. 3 ст. 357 КК України, однак такі вимоги виходять за межі судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб відповідно до повноважень слідчого судді, виходячи з наступного.
Згідно ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
В порядку ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;
2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;
7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;
8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;
9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;
10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;
11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.
Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Так, ст. 303 КПК України, наводить вичерпний перелік випадків і суб`єктів оскарження рішень, дій чи бездіяльності сторони обвинувачення при досудовому розслідуванні, який розширеному тлумаченню не підлягає, таким чином позбавляє процедуру оскарження процесуальних рішень певної невизначеності.
Разом з тим, з тим, щодо посилання заявника на норму ст. 114 КПК України, відповідно до якої для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження, необхідно зазначити, що форма та зміст таких рішень, зазначаються у ст. 110 КПК України. Відповідно до вимог зазначеної норми, процесуальне рішення слідчого судді це оформлений відповідно до вимог КПК України правовий акт, який містить відповіді на правові питання, що виникають в ході кримінального провадження та приймається у формі ухвали та має бути законним та обґрунтованим. Щодо певних рішень слідчого судді, ці вимоги конкретизовані, так, наприклад ухвали слідчого судді, у яких він має право встановити процесуальні строки, відповідно до наданих йому КПК України, є відсторонення від посади, тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом, відсторонення від посади, тимчасовий доступ, дозвіл на затримання та інші, тобто лише ті питання, вирішення яких чітко встановлено процесуальним законодавством та належить до компетенції слідчого судді.
Щодо посилань заявника на не розгляд слідчим ОСОБА_3 клопотань ОСОБА_2 в порядку ст.. 220 КПК України, слід зазначити наступне.
Якщо особа звернулась із клопотанням про проведення слідчої (розшукової) дії, однак воно залишилось без реагування або без належного реагування (наприклад, не було розглянуте або було розглянуте в частині) прокурора, то в такому випадку правомірним є оскарження такої бездіяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, а якщо клопотання розглянуто, а в його задоволенні було відмовлено, то така відмова є предметом оскарження винятково відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Аналогічний висновок сформульований в Узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» (Лист, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 12.01.2017, № 9-49/0/4-17) згідно якого не може розцінюватись як бездіяльність, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, невчинення слідчих (розшукових) дій, які ініціює заявник, оскільки відповідно до ст. 220 КПК України має бути забезпечено лише розгляд відповідного клопотання, нездійснення якого і є предметом оскарження відповідно до вказаного пункту. Якщо ж за результатами розгляду клопотання слідчий, прокурор приймають постанову про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, то така постанова, очевидно, є предметом оскарження відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Слідчим суддею встановлено, що заявником не порушено питань, які вповноважений вирішити слідчий суддя в порядку ст. 303 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді зі скаргою, вимоги якої виходять за межі повноважень слідчого судді, а тому у відкритті провадження по скарзі необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 26, 303, 304 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області в порядку ст. 303 КПК України про встановлення процесуальних строків.

Копію ухвали разом із скаргою та доданими до неї документами надіслати скаржнику.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя