Справа № 204/2612/19
Провадження № 1-в/204/538/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпро клопотання захисника ОСОБА_3 про призначення судово-психіатричної експертизи у справі за заявою представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків і алкоголю МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_3 , представника установи ОСОБА_6 , особи, до якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.05.2017 року, відносно ОСОБА_7 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів № 353 від 28.03.2019 року, зазначено, маячні ідеї впливу, отруєння, збитку, побутових відносин на адресу сусідів без поширення, скеровуються до минулого. Грубих емоційно-вольових розладів не відмічалося. Визначаються виражені розлади органічного ґенезу з докладністю, ригідністю мислення, патологічною обставинністю суджень, інтелектуально-мнестичним зниженням, виснаженням уваги. Грубо порушене критичне ставлення до скоєного суспільно небезпечного діяння. Не усвідомлює хворобливості переживань й не визнає себе як психічно хворого, відсутні лікувальні настанови. Викладене свідчить про те, що пацієнт за своїм психічним станом становить особливу небезпеку для оточуючих. За своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з
В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 зазначив, що згідно пояснень лікаря, з березня 2019 року у психічному стані ОСОБА_7 виявлялося покращення. Таким чином, на думку захисника, в теперішній час відсутні підстави для продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 .
Особа, до якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7 , в судовому засіданні пояснив, що він не має психічного захворювання, він ніколи не перебував на обліку у психіатрів. В момент вчинення ним суспільно небезпечного діяння, він захищаючись від злодія, завдав останньому легких тілесних ушкоджень. Він також зазначив, що не порушував режиму лікарні, мав врівноважену поведінку. Також він просив суд направити його до СІЗО для відбування покарання або на волю, для відновлення справедливості. ОСОБА_7 також зазначив, що одного разу відмовлявся від прийому ліків, оскільки в нього був тиск 80/40.
Лікар ОСОБА_8 , в судовому засіданні, яке відбулося 24 травня 2019 року, зазначала, що за міжкомісійний період, коли ОСОБА_7 оглядався, в нього були виявлені ознаки хронічного ґенезу. ОСОБА_7 скаржився, не погоджувався навіть з первинною експертизою. Казав, що він не хворий, а правопорушення сталося через сусідів. Себе психічно хворим не вважає, виправдовував делікт тим, що покарав наркомана. Не визнає необхідності лікування.
Лікар ОСОБА_6 в судовому засідання пояснила, що підтримує висновок лікарів-психіатрів. При цьому зазначила, що з березня 2019 року у психічному стані ОСОБА_7 виявлялося покращення, але не сформоване критичне ставлення до скоєного. На момент огляду психічний стан хворого потребував продовження примусових заходів, оскільки особлива небезпека для оточуючих зберігається. На сьогоднішній день стан хворого без погіршень, та залишається на тому ж рівні.
Прокурор в судовому засіданні просила продовжити застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 оскільки на теперішній час не усунені фактори суспільної небезпеки ОСОБА_7 для оточуючих.
Обговоривши заяву, заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд виходить з наступного.
Ствердження ОСОБА_7 про те, що він не є психічно хворою людиною, та лише захищався від злодія, під час вчинення суспільно небезпечного діяння, в повній мірі узгоджуються з висновком комісії лікарів-психіатрів, згідно якого, маячна симптоматика персоніфікована, маячні ідеї впливу, отруєння, збитку, на адресу сусідів без поширення і ускладнення. Підтверджує те, що й раніше розповідав про сусідів, раціоналізує конфлікти з ними тим, що ті гнали самогон, псували йому життя, наводили порчу, труїли хімічними речовинами, чадним газом, випускали худобу на його огород, замовляли іншим людям його вбивство, вимагали вбити його кота, бо той крав курей. Себе характеризує з якнайкращого боку, займає зовнішньо-звинувачувальну позицію. Не має усвідомлення протиправності делікту. Мислення докладне, ригідне з патологічною обставинністю, надмірною деталізацією. Лікування вважає зайвим. Відноситься до себе і своєї хвороби без критики. На фоні внутрішньої тривоги та напруженості, емоційної лабільності, на перший план виступали виражені порушення органічного ґенезу, порушення властивостей уваги, сприйняття, зорово-моторної координації, швидкості формування нових навичок, забудькуватість, ґрунтовність мислення, зниження пам`яті, зростання стомлюваності. Звертали на себе увагу виявлені множинні порушення мислення за типом зниження критичності, безглуздості суджень, резонерства, з тенденцією до використання «слабких» ознак, порушення цілеспрямованості. В емоційно-вольовій сфері виявлявся змішаний тип реагування за ригідно-імпульсивним типом, емоційна нестійкість, сенситивність, егоцентрична образливість, переживання почуття образи, схильність перебільшувати ворожість ставлення до себе оточуючих, розчарування та виражена вибірковість в сфері міжособистісних контактів.
Твердження захисника ОСОБА_3 про те, що у психічному стані ОСОБА_7 виявлялося покращення, що є підставою для зміни примусових заходів медичного характеру, суд не приймає до уваги, оскільки якісні показники таких змін не є достатніми для відмови в задоволенні розглядуваної заяви лікарів-психіатрів, та виникли лише останнім часом. Як зазначала лікар ОСОБА_6 , що з березня 2019 року психічний стан ОСОБА_7 покращився, в той же час остання повідомила, що у хворого не сформоване критичне ставлення до скоєного та таке покращення не є тривалим. Більш того, сам ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що не має психічного захворювання, однак про наявність такого захворювання переконливо свідчать пояснення лікарів та висновок лікарів-психіатрів. Суду не надано доказів, які б свідчили про покращення психічного стану ОСОБА_7 . Враховуючи викладене суд вважає, що заява представника закладу пропродовження застосування примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_7 страждає тяжким психічним розладом, за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить небезпеку для суспільства і потребує тримання та відповідного лікування в умовахзакладу з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.
Керуючись ст. 94, ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» в редакції від 10.06.2018 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити застосування примусового заходу медичного характеру, призначеного ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.05.2017 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення

Суддя ОСОБА_1