Справа № 202/7651/18
Провадження № 1-кп/206/108/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" червня 2019 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі колегії суддів:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001435 від 02.09.2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з загальною середньою освітою, вдівця, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-31.10.2014 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ст. 119 КК України до 4 років обмеження волі; 20.04.2016 року на підставі ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.04.2016 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 11 днів,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисника-адвоката ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_11 ,
представників потерпілого ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
перекладачів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
ОСОБА_16

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 02.09.2018 року приблизно о 10:10 год. перебував у продовольчому магазині, що розташований за адресою:

АДРЕСА_2 , де у останнього виник конфлікт з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого у ОСОБА_7 раптово виник умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень останньому.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 вийшов із ОСОБА_11 -о із приміщення магазину, та підійшов до буд. АДРЕСА_3 , де знаходячись у безпосередній близькості до останнього, маючи при собі складний ніж, в ході словесного конфлікту умисно наніс один удар зазначеним ножем в ділянку грудної клітини ОСОБА_11 зправа, тим самим передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, спричинивши тілесні ушкодження останньому у вигляді: рубця на рівні 6-го міжребер`я між передньо-пахвовою та середньо-ключичною лінією праворуч (на відстані 126 см від підошовної поверхні стоп), що є наслідком загоєння проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітини з раною на рівні 6-го міжребір`я між передньо-пахвовою та середньо-ключичною лінією праворуч, яка переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, з пошкодженням верхнього краю 6-го ребра, який в 5-му міжребір`ї проникає в плевральну порожнину, з явищами гемотораксу, що за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкодень, як небезпечних для в життя в момент заподіяння. Після чого, зазначений ніж залишив собі, а потерпілого ОСОБА_11 залишив на місці вчинення злочину.
Обвинувачений ОСОБА_7 визнав вину в тому, що він можливо наніс (зачепив) потерпілому удар ножем, не заперечуючи факту спричинення тілесних ушкоджень, вважав, що діяв в цілях самооборони, але перевищив її, умислу на вбивство не мав.

При цьому суду показав, що 02 вересня 2018 року приблизно о 10:00 год. зайшов до магазину придбати цигарки, які коштували 32 грн. 50 коп., з собою мав чотири купюри по 100 гривень, в магазині продаж здійснював чоловік (потерпілий), з ним сварився ще один чоловік кавказської національності, він придбав у потерпілого пачку цигарок, однак той не дав решти, він обурився і чоловік (потерпілий) сказав «ти грошей хочеш? Давай вийдемо», на вулицю вийшли якийсь чоловік та потерпілий, він вийшов за ними. За магазином вони почали сваритись, в процесі чого невідомий чоловік кидався на нього у бійку, вдарив і він впав, потім піднявся, у цей час один з чоловіків тримав цеглину, а інший ліз у бійку, тому він дістав свій розкладний ніж довжиною леза приблизно 15 см, а у відкритому стані приблизно 30 см (який якраз прихопив з собою на прохання дружини, оскільки збирався на пляж), і захищаючись розмахував відкритим ножем, потім відчув удар, далі його утримували, доки не приїхала поліція. Потім його вивели на дорогу, і у цей час підбіг свідок, який почав також наносити йому удари, та поліцейський відвів його у сторону, після чого відвезли у Індустріальний райвідділ поліції, де змушували підписувати папери, потім намагались відвезти до ІТТ однак його не прийняли через побої, тому його відвезли до лікарні імені Мечникова.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що у нього травми контузія після війни у Чечні - республіка Ічкерія, де він був учасником бойових дій, тому не все точно пам`ятає про обставини того дня.
Потерпілий ОСОБА_11 , в судовому засіданні показав, що 02 вересня 2018 року він торгував у магазині, чекав, щоб прийшла на зміну продавець, та приблизно о 10:00 год. туди зайшов обвинувачений на підпитку та хотів придбати цигарки, протягнув сто гривень, на що він сказав йому, що з такої купюри у нього немає здачі, той прибрав тютюн, та надав 20 та 10 грн, а сигарети коштували 30 грн. 50 коп., на що він сказав 50 коп може не шукати, а чоловік почав шукати свої 100 гривень, хоча він їх забрав, через що почав сваритись та нецензурно лаятись, він зробив йому зауваження та попросив вийти з магазину, оскільки були присутні жінки та діти. Обвинувачений вийшов, а через 2 хвилини і він пішов на вулицю, та обвинувачений залишився біля магазину та продовжував сваритись, потім він почув як хтось крикнув (дядя ОСОБА_17 ), повернувся відчув поштовх, удар прийшовся у праву сторону, почав заходити до магазину, та побачив, що в нього кров б`є фонтаном, після чого втратив свідомість. Бачив обвинуваченого на відстані 2 метрів, в його руках був ніж.
Покази потерпілого ОСОБА_11 дані ним в судовому засіданні, повністю узгоджуються з його показами, даними в ході слідчого експерименту 09.11.2018 року, що вбачається з протоколу ( т. 1, а.п. 212-214), та хоча вони і не вказують на механізм нанесення тілесного ушкодження, проте підтверджують як місце так і обставини скоєнням ОСОБА_7 злочину.

Свідок ОСОБА_18 суду показав, що знаходився біля магазину, де працює потерпілий, побачив директора магазину, який крокував дуже швидко, вирішив прослідувати за ним, зазирнувши за кут, побачив ОСОБА_19 (потерпілого), у нього була кров на футболці, а обвинувачений лежав на землі на спині і його тримав якийсь хлопець, сидячи верхи на ньому. Хлопець пояснив, що обвинувачений ударив (порізав) ножем ОСОБА_19 , він спитав де ніж, потім побачили, що під обвинуваченим знаходиться розкладний ніж зі слідами крові, потім перемістили його на живіт, в той час підійшов свідок ОСОБА_20 , а хлопець, що тримав обвинуваченого, кудись пішов. До приїзду поліції він продовжував утримувати обвинуваченого, жодних тілесних ушкоджень йому не наносив. Обвинувачений був у неадекватному стані, з рота було чутно запах алкоголю.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 суду показав, що знаходився у своєму магазинчику, що розташований по вул. Янтарна (75а) в м. Дніпро, почув крик, коли вибіг, то за магазинчиком ІНФОРМАЦІЯ_3 побачив, як ОСОБА_22 тримав обвинуваченого, також поряд був потерпілий ОСОБА_19 і тримався за бік звідки йшла кров, свідок сказав, що потерпілого вдарили у бік. Далі він допоміг завести руки обвинуваченого за спину, при цьому з рук останнього випав ніж. Той погрожував і був у неадекватному стані, казав, що всіх поріже, після чого він подзвонив у поліцію, та викликав «швидку» потерпілому, оскільки у нього було поранення. Обвинувачений пояснював, що вдарив потерпілого ножем, оскільки потерпілий не надав йому здачу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 суду показав, що 02.09.2018 року на вул. Янтарній 75, а саме перехрестя вулиць Янтарної та Байкальської, отримали виклик про хуліганство, заподіяння тілесних ушкоджень - нанесення ножового поранення. По приїзду виявили ОСОБА_7 , якого притримували люди, далі ними, як працівниками поліції, було затримано ОСОБА_24 , до якого було застосовано кайданки та викликано слідчо-оперативну групу. Приблизно біля метра від ОСОБА_7 на землі був виявлений ніж, на ньому були сліди речовини бурого кольору. У ОСОБА_7 було з`ясовані анкетні дані, пояснити що трапилось не міг. Люди намагались підійти до обвинуваченого, проте ніхто його не бив, у нього вже був синець під правим оком. Після чого доставили обвинуваченого до Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 суду показав, що 02.09.2018 року отримали виклик по вул. Янтарній, на місці побачили «швидку» в якій був потерпілий, далі за лотком побачили, як декілька чоловік тримають ОСОБА_7 , він лежав на землі, на ньому сиділи декілька хлопців, напарник надів на обвинуваченого кайданки, потім було викликано СОГ. Обвинувачений вину не визнавав, проте громадяни, що були поряд, вказували протилежне, крім того були сліди крові на одязі обвинуваченого та на ножі. Ніж було виявлено поряд, обвинувачений вказав, що він не його. Обвинувачений був з ознаками алкогольного сп`яніння; крім того був у збудженому стані, мав якісь подряпини та синець на все око. Потерпілий вказав на ОСОБА_7 як на особу, що завдала йому ушкоджень, обвинуваченого при них ніхто не бив. Після чого доставили обвинуваченого до Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 суду показала, що є співмешканкою обвинуваченого ОСОБА_24 , 02.09.2018 року їй подзвонили та повідомили, що він в кайданках. Прийшовши до магазину, побачила останнього в кайданках біля поліцейського автомобіля, у нього було розбите обличчя, він їй повідомив, що йому не дали здачу в магазині. Підтвердила, що дійсно прохала взяти обвинуваченого з собою ніж на пляж.

Крім часткового визнання вини обвинуваченим, показань потерпілого та свідків, вина ОСОБА_7 підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування та дослідженими судом, а саме:

-протоколом огляду від 02.09.2018 року з фототаблицею, відповідно до якого було оглянуто ділянку місцевості, розташовану біля буд. 78б по вул. Янтарній у м. Дніпро, де було вилучено розкладний ніж, що має руків`я дерев`яне коричневого кольору, загальною довжиною 20 см, довжина леза 9 см, на якому виявлено сліди, плями речовини бурого кольору, біля ножа на асфальті також виявлено сліди речовини бурого кольору. ОСОБА_7 пояснив, що вказаний ніж належить йому (т. 1 а.п. 9-18);
-протоколом огляду від 02.09.2018 року з фототаблицею, відповідно до якого було оглянуто видану ОСОБА_11 футболку бежевого кольору, на якій на лицьовій стороні у правій частині виявлено пошкодження у вигляді розрізу довжиною 2 см та пляма речовини бурого кольору (т. 1 а.п. 22-24);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 02.09.2018 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_27 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яку 02.09.2018 року приблизно о 10:30 год. затримував знайомий на ім`я ОСОБА_28 за те, що він вдарив потерпілого ОСОБА_19 ножем (т.1 а.п. 33-35);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 02.09.2018 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_18 впізнав ОСОБА_7 , як особу, що 02.09.2018 року приблизно о 10 год. купувала сигарети, а потім його затримували з ножем у руках, який він намагався сховати (т.1 а.п. 41-43);
-висновком експерта № 1028 від 05.10.2018 року, відповідно до якого кров ОСОБА_7 , належить до групи А з ізогемаглютинінами анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (т. 1 а.п. 77-78);
-висновком експерта № 1029 від 05.10.2018 року, відповідно до якого кров ОСОБА_11 , належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (т. 1 а.п. 87-88);
-висновком експерта № 913/Н від 08.11.2018 року, відповідно до якого на представленій для дослідження сорочці, названій слідчим «футболка» (об`єкти №№1-3) встановлена наявність крові людини, при серологічному дослідженні якої були виявлені антигени А і Н. Отриманий результат не виключає можливості утворення цих слідів за рахунок крові групи А з ізогемаглютиніном анти-В з вмістом супутнього антигену Н, або за рахунок змішування в цих слідах крові кількох осіб, груповій характеристиці крові яких властиві антигени А і (або) Н. Таким чином, не виключається можливість походження усіх цих слідів як від потерпілого ОСОБА_11 , так і від підозрюваного ОСОБА_7 , крові яких властиві, виявлені в цих слідах, антигени А і Н, або від іншої особи (осіб) з аналогічними груповими властивостями (т. 1 а.п. 95-97);
-висновком експерта № 1019 від 17.10.2018 року, відповідно до якого в слідах на клинку ножа (об`єкт № 1), вилученому 02.09.2018 року в ході огляду місця події, а саме ділянки місцевості, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул.. Янтарна, поряд з буд. 78Б, поряд з магазином «Море пива», встановлено наявність крові та виявлений білок людини. При встановленні групової належності крові в об`єкті № 1 виявлені антигени А і Н ізосерологічної системи АВ0. Отриманий результат дослідження не виключає походження крові, встановленої в слідах на клинку ножа (об`єкт № 1), від особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0, у тому числі від потерпілого ОСОБА_11 та (або) від ОСОБА_7 , беручи до уваги групову належність їх крові (т. 1 а.п. 106-109);
-висновком експерта № 900/Н від 02.11.2018 року, відповідно до якого на марлевій серветці зі змивом з асфальту (об`єкт № 1), знайдена кров, при встановлені видової приналежності якої виявлений білок крові людини. У результаті серологічного дослідження сліду крові на марлевій серветці зі змивом з асфальту (об`єкт № 1), виявлені антигени А і Н. Оскільки для проведення контрольних досліджень не було надано зразок предмета-носія до об`єкта № 1 (змиву з незабрудненої кров`ю ділянки, неподалік вилученого сліду), не можливо остаточно вирішити питання групової приналежності крові у вилученому змиві. Однак, якщо вважати отримані результати достовірними і сторонні забруднення предмета-носія не вплинули на використані для дослідження сироватки і реагент, то кров у вилученому змиві - об`єкт № 1, не виключається від особи, кров якої належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з містом супутнього антигену Н за ізосерологічною системою АВ0. Походження крові у сліді на марлевій серветці зі змивом з асфальту (об`єкт № 1), не виключається як від потерпілого ОСОБА_11 так і від ОСОБА_7 , або від іншої особи кров, якої властиві антигени А і Н (т. 1 а.п. 118-120);
-висновком експерта № 24/4.2/909 від 07.11.2018 року, відповідно до якого на передній поверхні футболки, яка була вилучена 02.09.2018 року у ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_4 , наявне одне наскрізне пошкодження. Дане пошкодження утворене внаслідок дії колючо-ріжучого предмету, що має клинок з вістрям, обухом та гостро заточеним лезом. Пошкодження утворене предметом такого ж типу, як і ніж, вилучений 02.09.2018 року за адресою: м. Дніпро, вул.. Янтарна, 78Б, поруч з магазином «Море пива»(т. 1 а.п. 133-137);
-висновком експерта № 3786е від 19.11.2018 року, відповідно до якого за даними медичної документації та при огляді у ОСОБА_11 виявлено тілесне ушкодження у вигляді: рубця на рівні 6-го міжребер`я між передньо-пахвовою та середньо-ключичною лінією праворуч (на відстані 126 см від підошовної поверхні стоп), що є наслідком загоєння проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітини з раною на рівні 6-го міжребір`я між передньо-пахвовою та середньо-ключичною лінією праворуч, яка переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, пошкоджуючи верхній край 6-го ребра, та в 5-му міжребір`ї проникає в плевральну порожнину, з явищами гемотораксу.
Тілесне ушкодження у вигляді проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітини праворуч, спричинено від одноразової механічної дї гострого предмету, який володів колючо-ріжучими властивостями, яким могло бути і лезо ножа або інші предмети з аналогічними властивостями, що діяли в напрямку спереду назад, в горизонтальному направленні, що підтверджується даними медичної документації, оглядом потерпілого та напрямком раньового каналу. За своїм характером виявлене у нього тілесне ушкодження відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п.2.1.3-й «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілених ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6. Враховуючи характер та локалізацію виявленого у нього тілесного ушкодження, дані медичної документації, можливо вказати, що воно спричинено незадовго до надходження на стаціонарне лікування в 16 МКЛ, тобто і в термін, на який вказує обстежений та слідчий в ухвалі.
Враховуючи характер та локалізацію виявленого у нього тілесного ушкодження, можливо вказати, що воно не могло бути утворено при падінні з висоти власного зросту (т. 1 а.п. 207-211);
-протоколом слідчого експерименту від 09.11.2018 року з фототаблицею, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_11 показав та розказав про обставини скоєного щодо нього злочину, вказав на місце, те, що він був разом із обвинуваченим ОСОБА_7 , який повернувся через ліве плече та пішов до магазину, потім почув як хоть гукнув, повернувся до ОСОБА_7 і відчув поштовх обома руками у тулуб (т. 1 а.п. 212-214);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.11.2018 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_29 впізнала ОСОБА_7 , як чоловіка, який 02.09.2018 року приблизно о 10:00 год. прийшов до продовольчого магазину, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Янтарна, 75, де почав конфлікт із продавцем магазину після купівлі цигарок, начебто йому не дали решту зі ста гривень (т. 1 а.п. 228-230);
-відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 299 від 09.10.2018 року, ОСОБА_7 на хронічне психічне захворювання, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, недоумство або інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час емоційно нестійкий розлад особистості. Іспитований у період часу, до якого відноситься інкриміноване діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 1 а.п. 147-149)- що серед іншого свідчить про те, що посилання ОСОБА_7 на його хворобливий стан, суд не приймає до уваги і розцінює їх як позицію захисту обвинуваченого.

Таким чином, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вину ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.115 КК України органами досудового розслідування не доведено та дії останнього кваліфіковано не правильно, як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а тому суд вважає, що дії ОСОБА_7 підлягають перекваліфікації на ч. 1 ст.121 КК України, за якою вину останнього доведено повністю, а дії необхідно кваліфікувати, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
При кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України органами досудового розслідування залишено поза увагою диспозицію ч. 1 ст. 115 КК України, яка свідчить, що замах на вбивство може бути вчинений лише за наявності прямого умислу на позбавлення життя потерпілого, тобто, коли особа усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки і бажає їх настання. Якщо такий умисел не встановлено, або особа діяла з неконкретизованим умислом, то такі дії належить кваліфікувати за наслідками, які фактично настали. Для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження необхідно ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного та потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Судом встановлено, що між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_11 особисті неприязні стосунки виникли раптово, оскільки потерпілий та обвинувачений були раніше не знайомі та не мали неприязних відносин. Обвинувачений наніс потерпілому лише один удар ножем, після чого обвинувачений ударів не наносив, намірів вбити потерпілого не виказував. Викладені обставини свідчать, що обвинувачений не мав прямого умислу на позбавлення потерпілого життя, що підтверджується, як подіями, що передували злочину (відсутність підготовки, підшукування знарядь), так і подальшими діями обвинуваченого, який не продовжив свої злочинні дії, проте мав об`єктивну можливість без будь-яких перешкод вжити заходів для позбавлення потерпілого життя, однак обвинувачений припинив злочинні дії та не перешкоджав наданню потерпілому медичної допомоги. Викладені обставини узгоджуються з показаннями обвинуваченого, потерпілого та свідків, а також матеріалами судово-медичної експертизи щодо тілесних ушкоджень потерпілого, їх характеру, механізму утворення, стану потерпілого в період їх нанесення та до моменту надання медичної допомоги, що знайшли своє підтвердження в ході їх перевірки під час судового розгляду.
Вирішуючи питання про наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 прямого умислу на вбивство, суд виходить із сукупності всіх встановлених судом обставин вчиненого діяння, зокрема, враховує спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень і інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Крім того як вказує п. 4 Постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07.02.2003 року № 2, замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).
Так, за встановлених у судовому засіданні обставин, а саме одноразового удару потерпілому ножем, його характер і локалізацію, те, що обвинувачений в разі наявності у нього умислу на вбивство мав реальну можливість довести свої злочинні дії до кінця, але після нанесення тілесного ушкодження потерпілий повернувся до магазину, і обвинувачений не перешкоджав цьому, не продовжував наносити удари, та не залишив місце вчинення злочину, а був затриманий пересічними громадянами. Також, мотивуючи своє рішення про відсутність у ОСОБА_7 прямого умислу на протиправне заподіяння смерті, суд бере до уваги його поведінку, яка передувала злочину, а саме, що він дійсно розпочав конфлікт із потерпілим на грунті непорозумінь у наданій йому здачі, погроз у приміщенні магазину чи на вулиці потерпілому не виказував, а також очевидно віктимну поведінку потерпілого, який вийшов разом із обвинуваченим на вулицю з`ясовувати стосунки, хоча мав об`єктивну можливість уникнути конфлікту шляхом виклику поліції, наслідком якого стало заподіяння останньому тяжких тілесних ушкоджень.
Крім того сам обвинувачений не заперечував наявності конфлікту між ним та потерпілим, визнав заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, але пояснив, що міг завдати удар ножем захищаючись, та категорично заперечував наявність умислу на вбивство.
Доказами зібраними у справі не підтверджено вчинення ОСОБА_7 закінченого замаху на вбивство потерпілого.
При цьому до версії обвинуваченого, що він діяв в стані самозахисту, колегія суддів ставиться критично, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 124 КК України умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця.
1. Об`єктом злочину виступає здоров`я особи .
2. Об`єктивна сторона злочину характеризується: 1) діями; 2) наслідками у вигляді тяжких тілесних ушкоджень; 3) причинним зв`язком між зазначеними діями та наслідками, а також 4) певною обстановкою.
Ст. 124 містить склад привілейованого умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень. Заподіяння таких ушкоджень підлягає кваліфікації за цією статтею у трьох випадках, а саме, у разі його вчинення при перевищенні:
1) меж необхідної оборони. У цьому випадку діяння характеризується заподіянням шкоди у вигляді тяжких тілесних ушкоджень тому, хто посягає, при захисті від суспільно небезпечного посягання, але з перевищенням меж необхідної оборони, тобто при явній невідповідності зазначеної шкоди небезпечності посягання або обстановці захисту.
2) меж захисту в обстановці уявної оборони. Тяжкі тілесні ушкодження заподіюються за обставин, коли реального суспільно небезпечного посягання з боку потерпілого не було і винна особа, неправильно оцінюючи дії потерпілого, лише помилково припускала наявність такого посягання.
3) заходів, необхідних для затримання злочинця. Діяння полягає у заподіянні тяжкої шкоди у вигляді тяжких тілесних ушкоджень особі, яка вчинила злочин, при її затриманні, але з перевищенням заходів, необхідних для затримання злочинця, тобто при явній невідповідності зазначеної шкоди небезпечності посягання або обстановці затримання злочинця.
Обов`язковою умовою кваліфікації заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження за ст. 124 КК України є перебування винного при вчиненні цього діяння у стані необхідної оборони, уявної оборони або в умовах необхідності затримання злочинця. Якщо буде встановлено, що винний не перебував у такій обстановці, вчинене ним за наявності підстав слід кваліфікувати за ст. 121 КК України.
Згідно ч. 3 ст. 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони, визнається умисне заподіяння тому хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.
Як вбачається з пункту 5 постанови Пленуму ВСУ України «Про судову практику у справах про необхідну оборону» № 1 від 26.04.2002 року, щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.
Обов`язковою умовою кваліфікації заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження за ст. 124 КК України є відповідна обстановка вчинення злочину перебування винного при вчиненні цього діяння у стані необхідної оборони.
Обставинами кримінального правопорушення, доказами по кримінальному провадженню встановлено дії потерпілого ОСОБА_11 не були таким суспільно небезпечним посяганням, зокрема, нападом, не були безпосередньо спрямовані на заподіяння обвинуваченому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень або такої негайної та невідворотної шкоди, яка вимагала від обвинуваченого діяти в стані необхідної оборони, тим більше із застосуванням ножа.
Тобто, обвинувачений ОСОБА_7 не перебував при вчиненні злочинного діяння у стані необхідної оборони, а отже в його діях відсутня об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 124 КК України.
Щодо посилання сторони захисту на не допустимість доказу, а саме протоколу пр`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.09.2018 року за участю свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_21 , колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані протоколи не суперечать вимогам ст. 228 КПК України.
Позицію обвинуваченого, яка полягає у невизнанні ним своєї винуватості, та посилання на можливе вчинення ним заподіяння тяжких тілесних ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони, колегія суддів оцінює як обраний спосіб захисту.
Така позиція суду узгоджується з правовими висновками ВСУ, висловлену в рішення у справах № 5-12кс14, № 5-27кс14, № 5-29кс14, №5-34кс14, № 5-125кс від 17.12.2015 року та інших.
Надаючи правову оцінку поясненням обвинуваченого ОСОБА_7 щодо застосування до нього під час досудового слідства з боку працівників поліції недозволених методів фізичного та психологічного впливу, колегія суддів зазначає наступне.
Так з метою перевірки доводів обвинуваченого про застосування до нього недозволених методів ведення досудового розслідування працівниками Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, колегією суддів було надано судове доручення Директору ТУ ДБР про проведення перевірки пояснень обвинуваченого щодо застосування до нього недозволених методів ведення досудового слідства.
Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 31.05.2019 року вбачається, що в ході слідства не було встановлено будь яких об`єктивних доказів, які б вказували на наявність в діях працівників Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, а саме ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, у зв`язку з чим кримінальне провадження було закрито. (т. 4 а.п. 48-52).
Таким чином пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування до нього недозволених методів ведення досудового розслідування працівниками Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області колегією суддів не приймається до уваги, як такі, що не знайшли свого підтвердження.
Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який законом віднесено до тяжкого злочину, його особу, який раніше судимий, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, думку потерпілого, і вважає необхідним обрати йому покарання у вигляді позбавлення волі в найнижчій межі санкції статті. Призначаючи обраний вид покарання ОСОБА_7 , суд не вбачає підстав для застосування ст.ст. 69,75 КК України.

Стосовно вирішення цивільного позову колегія суддів зазначає наступне, так потерпілим ОСОБА_11 було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальних збитків на суму 10124,09 грн., а також моральної шкоди 500000 грн, однак 23.05.2019 року він звернувся з письмовою заявою про залишення його позову без розляду, а тому враховуючи положення ст. 128 КПК України, суд вважає, що цивільний позов підлягає залишенню без розгляду.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта і які документально підтверджені, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124, ст. 126 КПК України, суд стягує з обвинуваченого.
Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 366-368, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання відраховувати з 02.09.2018 року.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Цивільний позов ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.
Речові докази: сорочку та штани, передані на відповідальне зберігання до камери схову Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (№ 5177) повернути за належністю ОСОБА_7 ; футболку бежевого кольору, складний ніж, залишки змивів з об. №№1-3 та витяжку з об. № 1 на ниточках марлі з контрольним зразком марлевої серветки (1 конверт); зразки крові на фрагментах марлі ОСОБА_11 та ОСОБА_7 ; 1 марлевий змив з РБК - передані на відповідальне зберігання до камери схову Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (№ 5176, 5175, 5174) знищити.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України документально підтверджені витрати за проведення експертизи № 24/4.2/909 від 07.11.2018 року у розмірі 2288 грн.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого КПК України, якщо скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3