Провадження № 1-кс/520/8986/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2019 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001577 від 17.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання про арешт майна, СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування за фактом можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 17.07.2019 року було проведено огляд місця події за адресою: м. Одеса, вул. М. Малиновського, 61, в пал. 16 приміщення КУ «Міська клінічна лікарня №10», в ході якого було вилучено одяг потерпілого ОСОБА_6 .
З метою забезпечення збереження вилучених речей, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на таке майно.

Слідчий в судове засідання не з`явився, між тим від останнього надійшла заява про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності.

Від захисника підозрюваного надійшла заява, в якій остання вказала, що вважає за можливе задовольнити арешт майна.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, враховуючи наявність заяви слідчого про розгляд клопотання за його відсутності, положення ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Згідно матеріалів клопотання, 17.07.2019 року було проведено огляду місця події, в ході проведення якого було виявлено та вилучено одяг потерпілого, що свідчить, що вилучені речі відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки останні могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а відтак наявна необхідність в забезпеченні збереження вилученого майна.
За таких обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання сторони обвинувачення, наявність правових підстав для його задоволення, беручи до уваги розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання про накладення арешту майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001577 від 17.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене у ході проведення невідкладного огляду майно, а саме на:

-футболку чоловічу чорного кольору, з наявними плямами речовини бурого кольору;
-кофту чоловічу сірого кольору, з наявними плямами речовини бурого кольору;
-кухонний ніж з дерев`яною ручкою на якій мається нашарування речовини бурого кольору.
Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1