Справа №:755/8231/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "24" вересня 2019 р.

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянувши у судовому засіданні питання доцільності продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 під вартою, та продовження дії обов`язку покладеного на ОСОБА_9 в межах кримінального провадження відомості відносно якого внесені до ЄРДР № 0005246,
В С Т А Н О В И В:

в судовому засіданні прокурор, відповідно до ст. 331 КПК України, заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також продовжити строк дії обов`язків покладених на обвинуваченого ОСОБА_9 у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

На обґрунтування клопотання прокурор, зазначив, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були наявні під час досудового розслідування та під час обрання запобіжного заходу під час судового слідства не зникли, тому вважає за доцільне продовжити обрані запобіжні заходи обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Представник потерпілого підтримав клопотання прокурора та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, одночасно заявила клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 при цьому просила врахувати його стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, одночасно заявила клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , при цьому просила врахувати наявність у обвинуваченого утриманців.

Захисник ОСОБА_5 у вирішенні клопотання прокурора не заперечував в частині продовження строку дії обов`язків покладених на ОСОБА_9 , та підтримав думку захисників.

Обвинуваченні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтримали думку захисників.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів, керуючись принципом правової визначеності, відповідно до положень ст. 183, 331 КПК України, приходить до наступного:

відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 04.10.2019 року спливає строк дії застосованого до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні злочину, який відносить до категорії тяжких.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України мета застосування запобіжного заходу визначена як забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також як запобігання спробам, вчинити інші незаконні дії, в т.ч. переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою враховує такі фактори, як стан здоров`я, сімейний стан, наявність утриманців.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу щодо обвинуваченому ОСОБА_8 , дослідивши всі наявні документи, суд прийшов до висновку, що обвинувачений має на утриманні неповнолітню доньку 2012 року народження, має визначене місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . На думку суду, зазначені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 в певній мірі знижують ризик її переховування від суду.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , дослідивши всі наявні документи суд прийшов до висновку, що останній має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , має цивільну дружину, яка проживає в АДРЕСА_3 , та яка не заперечує проти відбування ОСОБА_7 домашнього арешту за вказаною адресою. На думку суду, наведені характеризуючі дані про особу обвинуваченого мінімізують ризик його переховування від суду.

У п. 10 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2013 р. № 511-550/0/4-13 суд конкретизував положення п. 3-8 ч. 1 ст. 178 КПК України. Так, встановлення віку передбачає з`ясування, чи є особа неповнолітньою або похилого віку, стану здоров`я наявності тяжких хвороб, інвалідності, нездатності самостійно пересуватися. Міцність соціальних зв`язків підозрюваного (обвинуваченого), у тому числі наявність у нього родини й утриманців потребує з`ясування сімейного стану цієї особи, стану здоров`я членів його сім`ї, кількості й віку дітей, строку фактичного проживання в цій місцевості тощо. Ураховуючи репутацію підозрюваного (обвинуваченого), слідчий суддя, суд зобов`язаний проаналізувати матеріали сторін кримінального провадження, об`єктивно оцінити надані характеристики на цю особу з місця роботи, навчання, проживання; дані, що свідчать про перебування підозрюваного (обвинуваченого) на обліку в наркологічному, психоневрологічному диспансері тощо. Встановлення майнових статків передбачає з`ясування наявності належного цій особі нерухомого майна за місцем проживання та інших місцевостях, транспортних засобів, грошових банківських вкладів, їх розміру. При з`ясуванні сімейного стану має значення наявність як батьківської, так і власної родини, оскільки у підозрюваного (обвинуваченого) можуть бути члени сім`ї, які потребують його догляду. Водночас слід встановлювати, чи підтримує ця особа із родиною позитивний емоційний зв`язок.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці. Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»).

Обговоривши питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинувачених, суд прийшов до висновку, що судовий розгляд кримінального провадження здійснюється тривалий час, а тому ризики, які існували при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою з часом зменшуються, що дає суду підстави прийти до висновку, що ризики, зазначені в клопотанні прокурора на даний час мінімізовані настільки, що не виправдовують подальше тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Тривалість судового розгляду обумовлена незабезпеченням стороною обвинувачення явки свідків до суду.

Відповідно до п.п.6.7 узагальнення від 03 грудня 2014 року ВССУ « Про судову практику застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» зазначено, що під час розгляду клопотань про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальних провадженнях, у яких такий запобіжний захід застосовано протягом тривалого часу (як правило, по обвинуваченню у вчиненні особливо тяжких злочинів), суд має право враховувати обставину фактичного тривалого строку тримання під вартою для прийняття законного рішення.

Суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції, правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку». П. 3 ст. 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Прокурор відповідно до вимог кримінального процесуального Кодексу зобов`язаний довести наявність ризиків, однак під час вирішення питання доцільності продовження строків тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не навів достатніх доказів існування таких ризиків, як переховування від суду, вчинення нових злочинів, впливу на потерпілих та свідків.

Як зазначено в п. 143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови» одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою (аналогічні справи «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Ризик впливу на потерпілих та свідків є необґрунтованим, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь які відомості (заяви потерпілих чи свідків) про незаконний вплив або прямий тиск, погрози з боку обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Враховуючи викладене, проаналізувавши всі обставини, суд приходить до висновку, що при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 належна процесуальна поведінка обвинувачених буде забезпечена, при цьому засади кримінального судочинства не будуть порушені.

Крім іншого, в справі ЄСПЛ «Манчіні проти Італії», зазначено, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції. Тобто цілодобовий домашній арешт цілком може забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Сама по собі тяжкість кримінальних првопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою.

Підсумовуючи викладене суд прийшов до висновку про можливість зміни на даному етапі судового розгляду запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

При цьому суд, вважає за доцільне продовжити строк дії обов`язку покладеного на обвинуваченого ОСОБА_9 з`являтись за викликом в судові засідання у даному кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 199, 331, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Клопотання захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_10 задовольнити.
Змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 21:00 год до 07:00 год наступного дня, строком на 2 місяці, за адресою: АДРЕСА_3 , та зобов`язати останнього прибувати за кожною вимогою до суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
ОСОБА_7 повинен бути негайно звільнений з-під варти в залі суду.
Змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 21:00 год до 07:00 год наступного дня, строком на 2 місяці, за адресою: АДРЕСА_1 , та обов`язати останнього прибувати за кожною вимогою до суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
ОСОБА_8 повинен бути негайно звільнений з-під варти в залі суду.
Продовжити дію обов`язку покладеного на обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - з`являтись за викликом в судові засідання у даному кримінальному провадженні.

Контроль за виконанням покладених обов`язків покласти на прокурора ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 13 год 10 хв 09 вересня 2019 року.

Суддя