1Справа № 335/8066/19 1-кс/335/5028/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2019 року м. Запоріжжя
ВСТАНОВИВ:
Слідчий, який подав клопотання в рамках даного кримінального провадження, будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду клопотання, до судового засідання не прибув, звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання без його участі, на задоволенні клопотання наполягає.
Власник майна в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся через слідчого, про причини неявки суд не повідомив.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття власника майна в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, крім того, слідчий суддя враховує скорочені строки розгляду справи у відповідності до ст. 172 КПК України.
На підставі ч. 1 ст. 107 КПК України, в зв`язку з відсутністю відповідного клопотання учасників процесу, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Слідчий суддя, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та перевіривши відповідність даного клопотання вимогам ч. 7 ст. 237 КПК України, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав:
На підставі ч. 1 ст. 171 КПК України слідчий, за погодженням з прокурором, звертається до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядком, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та / або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом, знаряддям чи доказом вчинення злочину
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що власник або володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ст. 174 КПК України).
Керуючись ст.ст. 167, 170 - 173, 175 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУПН в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити .
Покласти обов`язок на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, забезпечити схоронність арештованого майна.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.
Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 5-тиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя ОСОБА_1