ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5869/19
Провадження № 1-кс/362/2055/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.10.2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
в с т а н о в и в:
01.10.2019 року слідчий СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Клопотання мотивовано тим, що 29.09.2019 року, приблизно о 02 год. 00 хв., ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , розпивали спиртні напої. Останні, після вживання алкоголю, вирішили піти до ОСОБА_10 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , щоб забрати грошові кошти, які останньому були наданні ОСОБА_9 , як завдаток за придбання земельної ділянки.

Проникнувши на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 разом із ОСОБА_9 , маючи спільний прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_10 , а саме нанесенням ОСОБА_9 2-3-х ударів правою рукою зібраною в кулак в обличчя потерпілого, а також чисельних ударів нижніми кінцівками по тілу ОСОБА_10 , відкрито заволоділи належним потерпілому майном, а саме: бензопилою марки «Stihl MS 180», ударною дриль марки «Vorhut VD65», кутовою шліфувальною машиною марки «Stark AG1350», зварювальним апаратом марки «Sturm AW97/235».

Після вказаних дій, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд, чим потерпілому завдано матеріального збитку.

Слідчий у клопотанні вказав, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може знищити, сховати або спотворити речові докази які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, тобто наявний ризик, передбачений п.п.1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК України, а саме у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням в житло.

Реальним є ризик того, що підозрювана особа переховуватиметься від органу досудового розслідування та суду, оскільки у разі визнання її винною у вчиненні даного злочину, останній загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Підозра ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України обґрунтовується наявними матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.09.2019 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протоколом огляду місця події від 29.09.2019 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 29.09.2019 року, протоколами затримання осіб ОСОБА_9 та ОСОБА_6 від 29.09.2019 року, протоколами допиту підозрюваних ОСОБА_9 та ОСОБА_6 від 29.09.2019 року, протоколами обшуків від 29.09.2019 року, протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_12 від 30.09.2019 року, протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками та матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, необхідно зазначити, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні необхідно зазначити наступне, кримінальне провадження перебуває на початковій стадії досудового розслідування, а тому, може виникнути необхідність в додатковому допиті свідків. Враховуючи, що ОСОБА_6 достовірно відоме ймовірне місце знаходження свідків, останній може незаконно впливати на них з метою зміни їх показів.

Також наявний ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити речові докази, необхідність вилучення яких може виникнути в ході досудового розслідування.

Застосування домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки щодо ОСОБА_6 є неможливим, оскільки перебуваючи на волі останній може незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні.

Окрім цього ОСОБА_6 не одружений, немає постійного місця роботи та законного джерела доходів, що свідчить про відсутність в нього стійких соціальних зв`язків, що дає підстави вважати про його можливе уникнення від явки до органів слідства шляхом зміни свого місця проживання.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити, оскільки є ризики, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності та може незаконно впливати на свідків таможе знищити, сховати або спотворити речові докази, необхідність вилучення яких може виникнути в ході досудового розслідування,що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Слідчий підтримав заявлене клопотання, вказуючи на те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні та інших осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Допитаний у судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, просив у його задоволенні відмовити, оскільки вони до будинку не заходили, а прийшли до ОСОБА_10 , оскільки останній заборгував їм кошти, що підтверджується розпискою про отримання коштів, які він не віддає.
Захисник підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_5 просив в задоволенні клопотання відмовити, оскільки ризиків передбачених ст. 177 КПК України прокурором та слідчим не доведено, оскільки стороною обвинувачення не надано жодного письмового доказу, що його підзахисний може переховуватися від досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні та інших осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Також зазначив, що досудовим слідством не правильно кваліфіковано підозру його підзахисному, оскільки його дії передбачають кваліфікацию за ст. 355 КК України примушування до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань, що підтверджується борговою розпискою, норма закону якої взагалі не передбачає тримання особи під вартою. Крім того, зазначив, що не зрозуміло на підставі, якої заяви було порушено досудове слідство та внесені відомості до ЄРДР, оскільки, як вбачається із витягу до ЄРДР №0001345 від 29.09.2019 року відомості внесені на підставі заяви ОСОБА_10 , а як вбачається із рапорту щодо отримання заяви то до чергової частині надійшло повідомлення від заявника ОСОБА_12 , а з протоколу про прийняття заяви взагалі вбачається заявник ОСОБА_11 . Також зазначив, що у його підзахисного є родина, він має постійне місце проживання де характеризується добре, постійне місце роботи, сталі соціальні зв`язки, слідства він уникав, не затягував досудове слідство, на слідчому експерименті надав послідовні покази,що спростовує доводи прокурора, а тому просив обрати щодо його підзахисного альтернативний запобіжний захід ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт.

Заслухавши прокурора, слідчого, захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, а також матеріали кримінального провадження № 0001345 від 29.09.2019 року, слідчий суддя, ретельно перевіривши дотримання уповноваженими органами вимог статей 207 - 213 КПК України; відповідність поданого клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК України, а також своєчасність надання підозрюваному та його захисникам копії клопотання та матеріалів, що були вручені підозрюваному та захиснику01.10.2019 року, о 15 год. 10 хв., приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що в провадженні СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості за якими 29.09.2019 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001345 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України на підставі заяви ОСОБА_10 про те, що протягом ночі невідомі особи проникли до будинку розташованого за адресою АДРЕСА_2 , використовуючи предмети зовні схожий на ніж, здійснили погрозу життю, яка є небезпечною для життя здоров`я особи, та з приміщення будинку заволоділи майном тощо (а.с. 6).
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочинувід 29.09.2019 р., 29.09.2019р., о 05 годині 00 хвилин (фактичний час затримання) по вул. Садовій в с. Плесецьке, Васильківського району, Київської області затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.30-31).
Відповідно до вимог ст.278 КПК України 29.09.2019 року о 15 год. 30 хв. підозрюваному ОСОБА_6 було повідомлено про підозру, передбаченого ч.3 ст.187 КК України (а.с.32-33).
Відповідно до рапорту №43780171 від 29.09.2019 року, вбачається, що о 02604 год надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 29.09.2019 року о 02:03 за адресою АДРЕСА_2 двоє осіб ОСОБА_13 разом зі своїм другом прийшли до батька заявниці та почали бити, зброї немає, швидка медична допомога не потрібна, заявник ОСОБА_12 (а.с.7).

З протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення та іншу подію від 26.09.2019 року вбачається, що заявником є ОСОБА_11 (а.с.8).
Відповідно до наданої розписки від 13.02.2019 року вбачається, що ОСОБА_10 отримав у ОСОБА_14 14 000 грн. в рахунок оплати земельної ділянки (а.с.60).

Як вбачається із службового посвідчення НОМЕР_1 ОСОБА_15 є старшим сержантом служби цивільного захистку Державної служби України з надзвичайних ситуацій, перебуває на посаді водія (а.с. 58-59).
Відповідно до проведеного освідчення на стан перебування ОСОБА_15 в стані алкогольного сп`яніння, вбачається результат тесту 0.00% (а.с.25).
Слідчий суддя, перевіривши матеріали кримінального провадження, з якого вбачається, що підозрюваному ОСОБА_6 було повідомлено про підозру, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, а саме у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло.
Проте, будь-яких даних щодо наявності тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_10 та їх тяжкості в клопотанні не міститься, в матеріалах кримінального провадження відсутні, та слідчому судді не надано.
Також, матеріали кримінального провадження та клопотання не містять протоколи проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного та потерпілого.
За ч. 1 ст. 177 КПК України, метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.
Частина друга статті 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначені в законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011). Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.
Відповідно до пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі-Лист ВССУ) наголосив на тому, що вирішуючи питання про застосуваннязапобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, щоразу зобов`язаний:
- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;
- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;
4) перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;
5) враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України.
При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").
Відповідно до п. 5 Листа ВССУ, слідчий суддя, має ретельно перевіряти відповідність поданого клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК України, а також своєчасність надання підозрюваному копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу (не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання).
У випадку недотримання слідчим, прокурором вимог ст. 184 КПК України слідчий суддя розглядає відповідне клопотання та відмовляє у його задоволенні.
Слідчий суддя, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. У такий спосіб встановленню підлягає обґрунтованість підозри органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення підозрюваним, обвинуваченим;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік (неповнолітня особа, особа похилого віку) та стан здоров`я (наявність тяжких хвороб, інвалідності, нездатність самостійно пересуватися) підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого у місці його постійного проживання, в тому числі наявність у нього родини й утриманців. Необхідно з`ясувати сімейний стан цієї особи, стан здоров`я членів його сім`ї, кількість та вік дітей, строк фактичного проживання у цій місцевості тощо;
5) наявністьу підозрюваного, обвинуваченогопостійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого. При врахуванні цієї обставини слідчий суддя, суд зобов`язаний проаналізувати матеріали сторін кримінального провадження, об`єктивно оцінити надані характеристики підозрюваному, обвинуваченому з місця роботи, навчання, проживання; дані, що свідчать про перебування підозрюваного, обвинуваченого на обліку у наркологічному, психоневрологічному диспансері, тощо;
7) майновий стан підозрюваного. Слід встановити наявність належного цій особі нерухомого майна у місцевості проживання та інших місцевостях, транспортних засобів, грошових банківських вкладів, їх розмір (за наявності відомостей, наданих стороною захисту);
8) наявність судимостей у підозрюваного,
9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
В той час як згідно ст. 5 Конвенції органи державної владиповинні надати реальні докази існування таких ризиків.
Відповідно до частини першоїстатті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Найважливішою ознакою суду є його незалежність та безсторонність, а однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (пункт 1 частини другої статті 129 Конституції України).

У практиці Європейського суду з прав людини сформовано, серед іншого, характеристики незалежності суду, одна з яких полягає в тому, що суд має сприйматися як незалежний орган; щодо ознак безсторонності суду, то він повинен сприйматися таким з об`єктивного погляду з достатніми гарантіями для виключення будь-яких легітимних сумнівів з цього приводу (пункти 125, 126 рішення від 6 жовтня 2011 року у справі "Агрокомплекс проти України").

У відповідності до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Загальною декларацією прав людини (статті 3, 9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «ЛУЦЕНКО ПРОТИ УКРАЇНИ» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли з боку державних органів мала місце недобросовісність або введення в оману (рішення від 09 липня 2009 року у справі «Моорен проти Німеччини» (Mooren v. Germany) [ВП], заява № 11364/03, пункти 72, 77 та 78, з подальшими посиланнями), або коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74)».
Оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України, а саме:тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні у кримінальному правопорушенні за ч. 3 ст. 187 КК України; його вікта стан здоров`я,що на обліку у психіатра та нарколога не перебуває; міцність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання, а саме те, що він має постійне місце проживання та реєстрацію за адресою АДРЕСА_3 , де проживає з родиною, не одружений; має постійне місце роботи вДержавної служби України з надзвичайних ситуаційде є старшим сержантом служби цивільного захистку;компрометуючих матеріалів на ОСОБА_6 прокурор не володіє; також прокурором не надано слідчому судді реальних доказів, яким чином ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілого та свідків; також прокурором слідчому судді реальних доказів, що ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення таухилятися від суду та досудового слідстванадано не було, а спростовується тим, що останній раніше не судимий, у вчиненні іншого кримінального правопорушення підозра або обвинувачення не повідомлялося, а також тим, що останній надає послідовні свідчення, сприяє досудовому слідству; можливістьпідозрюваного впливати на неповнолітнього свідка не може бути підставою для обрання запобіжного заходу взяття під вартою, а тому відсутні підстави вважати, що відносно ОСОБА_6 дієвим буде лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з матеріалів справи не вбачається.
При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюобов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів(правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України".
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України,якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Таким чином, враховуючи дані, що характеризують особу підозрюваного, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, слідчий суддя вважає, що необхідно відмовити в застосуванні щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати щодо нього альтернативний запобіжний захід, а саме: цілодобовий домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та унеможливить незаконно впливати на потерпілого танеповнолітнього свідка в даному кримінальному провадженні.
Керуючись ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, статтями 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 195, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України - відмовити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Плесецьке, Васильківського району, Київської області, українця, громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, працюючого в Державній службі України з надзвичайних ситуацій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, а саме до «29» листопада 2019 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок:
- не залишати житло за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , цілодобово;
- з`являтися на виклики слідчого, прокурора, слідчого судді або суду у встановлений ними час;
- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом.
В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Звільнити ОСОБА_6 з під вартинегайно в залі судового засідання.
Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання та контролю Васильківському відділу поліції ГУ Національної поліції в Київської області.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Строк дії ухвали складає два місяці з дня її проголошення та до 29 листопада 2019 року, включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
На ухвалу протягом п`яти діб з дня її ухвалення може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.
Повний текст ухвали проголошено 07 жовтня 2019 року о 17 год. 20 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_16