Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/105/2019 Справа № 641/6987/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комінтернівського районного суду м. Харкова кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001737 від 18.07.2017 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, інваліда 3-ї групи, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 та мешкаючого у АДРЕСА_2

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 15.07.2017 приблизно о 08.00 год., знаходячись у транзитному містечку модульного типу для тимчасово переміщених осіб, а саме в приміщенні кімнати № 10 корпусу 2 будинку АДРЕСА_3 , у ході конфлікту, спровокованого ним на ґрунті особистих неприязних відносин з своїм сусідом по вказаній кімнаті ОСОБА_6 , маючи злочинний намір, спрямований на заподіяння останньому тілесних ушкоджень, взяв у руки дерев`яний ящик з шафи, яким став умисно наносити удари ОСОБА_6 , а саме не менше 5-ти ударів в область лівої скроневої ділянки голови та не менше 5-ти ударів в область лівого передпліччя, спричинивши йому фізичний біль. У ході нанесення ОСОБА_5 ударів ОСОБА_6 , дерев`яний ящик розпався, після чого ОСОБА_5 , не бажаючи припиняти свої злочинні дії, взяв фрагмент зазначеного дерев`яного ящика, яким наніс ОСОБА_6 один удар у ліве передпліччя, спричинивши йому закриту травму лівого передпліччя у вигляді перелому дистальної третини діафізу лівої ліктьової кістки зі зміщенням уламків, яка не є небезпечною для життя в момент заподіяння та спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 днів) та відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, а також ще не менше 5-ти ударів в область лівого передпліччя та не менше 3-х ударів в область лівої лопатки, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 фізичний біль.

Своїми умисними діями, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитаний у якості обвинуваченого ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 122 КК України не визнав та суду пояснив, що він проживав в одній кімнаті з потерпілим ОСОБА_6 та 15.07.2017 між ними стався конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 дістав ніж і став нападати на нього. Під вікном стояв ящик від тумбочки, яким ОСОБА_5 став відбиватися від потерпілого. Потім ящик розломився і ОСОБА_5 продовжив відбиватися дошкою від нього та можливо попав по ножу та декілька разів по руці ОСОБА_6 . Далі ОСОБА_6 вискочив у коридор, де став кричати про допомогу, а потім приїхала поліція. Однак, зазначив, що умисно ніяких ударів потерпілому по руці та по інших частинах тіла не завдавав.

Незважаючи на не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) за ч. 1 ст. 122 КК України повністю доведена сукупністю доказів, які були досліджені судом, а саме:

- поясненнями свідка ОСОБА_7 , яка показала, що 15.07.2017 між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 стався конфлікт, вона почула як ОСОБА_6 вибіг у коридор з криками про допомогу, на які також вибігла вона зі своєї кімнати і побачила в нього на руці кров, а за ним вибіг ОСОБА_5 , у якого в руці була палиця, та почав штовхати ОСОБА_6 ногою у спину, від чого він впав;

- поясненнями свідка ОСОБА_9 , яка показала, що 15.07.2017 між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 стався конфлікт, вона вибігла зі своєї кімнати на крики потерпілого ОСОБА_6 .. За ним з кімнати, у якій вони мешкали вибіг ОСОБА_5 . У ОСОБА_6 з руки текла кров, а у Попова в руці була дерев`яна палиця, схожа на ручку від меблі. Також пояснила, що раніше у ОСОБА_5 неодноразово відбувалися конфлікти з сусідами по кімнаті та з іншими мешканцями, яким він постійно погрожував розправою, проте потерпілого характеризувала навпаки як неконфліктну людину;

- поясненнями свідка ОСОБА_10 , який показав, що він працює у Слобідському відділі поліції та у той день знаходився на добовому чергуванні, пояснив суду, що приблизно в липні 2017 року на службу «102» надійшов виклик про бійку двох чоловіків. По приїзду на виклик було здійснено огляд місця події, в ході якого вилучений ніж. На місці події йому від обвинуваченого стало відомо, що конфлікт стався оскільки один чоловік став будити іншого, потім хтось з них дістав ніж та почав ним погрожувати, а інший дістав ящик від тумбочки та став наносити ним удари;

- даними протоколом огляду місця події від 15.07.2017 року, відповідно до якого оглянуті коридор корпусу № 2-Б містечка для переселенців та кімната АДРЕСА_4 , де знаходився потерпілий і обвинувачений під час конфлікту та в ході якого вилучено ніж і змиви зі слідами речовими бурого кольору (т. 1 а.с. 168-178);

- даними висновку експерта № 4960-ая/17 від 02.08.2017 року, відповідно до якого встановлено, що у ОСОБА_6 мала місце закрита травма лівого передпліччя у вигляді переламу дистальної третини діафізу лівої ліктьової кістки зі зміщенням уламків. Травма утворилася внаслідок ударної локальної дії тупого твердого предмету, з місцем прикладання сили у ділянці проекції перелому та відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості (т. 1 а.с. 180-181);

- даними протоколу слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 від 07.09.2017 з фототаблицями та відеозаписом вказаних слідчих дій, які переглядались під час судового розгляду, де потерпілий ОСОБА_6 чітко пояснив та за допомогою статиста відтворив обставини, за яких йому заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 185-206);

- даними протоколу слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 від 06.10.2017 з фототаблицями та відеозаписом вказаних слідчих дій, які переглядались під час судового розгляду, де потерпілий ОСОБА_6 чітко пояснив та за допомогою статиста відтворив обставини, за яких йому заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 211-227);

- даними висновка експерта № 5641-ая/17 від 07.09.2017 року, згідно з яким встановлено, що показання ОСОБА_6 , що викладені у протоколі проведення слідчого експерименту від 07.09.2017, не суперечать наявним судово-медичним даним у частині механізму та способу спричинення встановленої у нього закритої травми лівого передпліччя (т. 1 а.с.207-209);

- даними слідчого експерименту від 07.09.2017 року з фототаблицею вказаної слідчої дії, за участю свідка ОСОБА_5 , в ході якого він розповів за яких обставин ОСОБА_6 намагався нанести йому удари ножем та яким чином він захищався від вказаних ударів ящиком з тумбочки (т. 1 а.с.197-206);

- даними висновка експерта № 5642-Ая/17 від 07.09.2017 року, яким встановлено, що показання ОСОБА_5 , викладені у протоколі слідчого експерименту від 07.09.2017 року не розкривають механізму утворення тілесних ушкоджень встановлених у ОСОБА_6 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 достовірно не вказує на факт травматизації лівої руки потерпілого (т. 1 а.с. 182-183);

- даними протоколу огляду речових доказів від 10.08.2017 року, а саме: ножа, вилученого з місця події та паперового конверту зі змивами речовини бурого кольору, вилученими з місця події, а також постановою про визнання вказаних предметів речовими доказамиу кримінальному провадженні (т. 1 а.с. 228).

Виходячи з викладеного, суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_5 про наявність в його діях ознак необхідної оборони з наступних підстав.

Право на необхідну оборону виникає лише за певних умов, визначених законом. Згідно з положеннями ст. 36 КК України ці умови полягають у такому: оборона визнається необхідною лише у випадку, якщо дії, що становлять її зміст, вчинено з метою захисту охоронюваних законом: а) прав та інтересів особи, яка захищається; б) прав та інтересів іншої особи (фізичної чи юридичної); в) суспільних інтересів; г) інтересів держави; оборона може здійснюватись лише від суспільно небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачені КК; за загальним правилом необхідна оборона має бути своєчасною - право на неї втрачається після того, як посягання було припинено або закінчено, і необхідність застосування засобів захисту відпала; посягання має бути реальним, а не існувати лише в уяві того, хто захищається; шкода при необхідній обороні може бути заподіяна тільки тому, хто посягає; при необхідній обороні допускається заподіяння лише такої шкоди, яка є необхідною і достатньою в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Суд вважає, що в діях потерпілого ОСОБА_6 суспільно небезпечного посягання не було, будь-якими об`єктивними даними така обставина не підтверджується, що відповідно виключає і наявність підстав для будь-якого самозахисту з боку обвинуваченого ОСОБА_5 .

Отже, невизнання ОСОБА_5 своєї провини, суд розцінює, як спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене, оскільки його провина повністю знайшла своє підтвердження показаннями свідків, вивченими письмовими та речовими доказами і аналіз приведених доказів у їх сукупності дає підстави суду вважати, що саме ОСОБА_5 вчинив інкримінуєме йому кримінальне правопорушення (злочин) та вищевказані докази не лише не спростовують, а підтверджують винність ОСОБА_11 у вчиненому кримінальному правопорушенні.

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом» доведена у судовому засіданні і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_5 суд виходить з наступного.

Згідно ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Ст. 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст. 53 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Таким чином, додержуючись вимог ст.50, 65-67 КК України суд враховує, що ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення ( злочин), який, згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, раніше не судимий, за останнім місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога, у лікаря психіатра не перебуває, не працює.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 суд визнає наявність у нього інвалідності 3-ї групи

Обставини, що обтяжують покарання по справі відсутні.

За таких обставин, з урахуванням, що у справі «Ізмайлов проти Росії» п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року, Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи», суд дійшов до переконання, що ОСОБА_5 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, але враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення ( злочину), особистість ОСОБА_5 , який є раніше не судимим та є особою, яка була змушена виїхати з тимчасово окупованої території Луганської області та, внаслідок цього, перебуває в скрутному становищі, відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, суд вважає можливим прийняти рішення про звільнення його від відбування з випробуванням та застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, оскільки його можливо виправити без відбування покарання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 2000 грн. та моральної шкоди у сумі 10000 грн. у зв`язку з неявкою потерпілого у судові засідання залишити без розгляду.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, у зв`язку з відсутністю клопотання прокурора, поданого, відповідно до ст. 331 КПК України не обирати.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації, передбаченої ст. ст. 96-1-96-2 КК України відсутні.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 371, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 ( два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік, якщо він протягом випробувального строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені п.п.1. 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 2000 грн (дві тисячі грн) та моральної шкоди у сумі 10000 грн (десять тисяч грн.) залишити без розгляду.

Речові докази: ніж загальною довжиною 19 см. з рукояткою чорного кольору, 4 ( чотири) змиви речовини бурого кольору вилучені в ході ОМП від 15.07.2017 року, які знаходяться на зберіганні у камері речових доказів Слобідського ВП ГУНП в Харківській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя - ОСОБА_1