Провадження № 1-кп/520/177/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.12.2019 року м.Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , судді ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинуваченням: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.257, 189 ч.4, 146 ч.3, 185 ч.5, 28 ч.3, 357 ч.3, 187 ч.4, 187 ч.2, 263 ч.1 КК України; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.257, 189 ч.4, 146 ч.3, 185 ч.5, 28 ч.3, 357 ч.3, 187 ч.4, 185 ч.3, 263 ч.1, 309 ч.1 КК України; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.257, 189 ч.4, 146 ч.3, 185 ч.5, 28 ч.3, 357 ч.3, 187 ч.4, 187 ч.2, 125 ч.1, 186 ч.2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Обвинуваченим обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжено до 15.12.2019 року.
Згідно до ст.331 ч.3 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні наполягав на продовжені строку запобіжного заходу обвинуваченим до двох місяців, посилаючись на обґрунтованість підозри обвинуваченим та наявність ризиків.
Захисник ОСОБА_6 просили відмовити в продовженні строку тримання обвинувачених під вартою.
Обвинувачені погодилися з думкою свого захисника.
Вислухавши думку прокурора, захисника та обвинувачених, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вказаного порядку, зокрема, до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри належить прийняти до уваги дані, які містяться в наданих суду матеріалах.
Крім того, при вирішенні цього питання також належить прийняти до уваги п. 57 рішення ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» від 29 серпня і 24 жовтня 1997 року, згідно до якого наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа, ймовірно, вчинила правопорушення.
А також рішення ЄСПЛ по справі «Мюрей проти сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, в якому зазначено, що факти, які породжують підозру, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який потребується на пізнішому етапі кримінального провадження, тобто факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку.
Крім того, слід врахувати правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою розгляду провадження, досягнення цілей якого і є тримання під вартою.
Враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 є громадянами іншої держави, не працюють, не мають законного джерела прибутку, не мають місця реєстрації та проживання на території України, тобто враховуючи міцність соціальних зв`язків обвинувачених, раніше судимі, суд вважає, що існують ризики того, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
В зв`язку з викладеним суд вважає ризики, передбачені ч.1 п.п. 1, 4, 5 ст. 177 КПК України, доведеними у відношенні кожного з обвинувачених.
При вирішенні питання щодо можливості продовження строку запобіжного заходу відносно обвинувачених, суд також враховує, що питання розумності строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Питання чи розумно залишати обвинуваченого під вартою повинно оцінюватися в кожному конкретному випадку у відповідності до його особливостей. Тримання під вартою є виправданим лише у разі наявності чітких ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості (рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі Нечипорук і Йонкало проти України).
Щодо визначення конкретного суспільного інтересу, який слід взяти до уваги при вирішенні питання про можливість зміни запобіжного заходу в цьому кримінальному провадженні, колегія суддів зазначає, що вони обгрутновано обвинувачуються в скоєнні злочинів з застосування насильства, з заподіянням шкоди життю і здоров`ю людей потерпілих осіб, власності цих осіб, такі дії шкодять врегульованим законом суспільним стосункам власності, щодо володіння, користування і розпорядженням власністю і здатні викликати у людей почуття напруги і незахищеності, тощо.
Враховуючи викладене, суд вважає можливим визначити наявність чітких ознак справжнього суспільного інтересу, які слід взяти до уваги при вирішенні вказаного питання. Крім того, слід зважати на вказаний суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистості, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладених в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції». В зв`язку з викладеним, суд вважає, що в даній кримінальній справі, на час вирішення вказаного питання, з урахуванням викладених в ухвалі обставин кримінального провадження, у тому числі даних, які характеризують особи обвинувачених, суспільний інтерес переважає над особистими інтересами обвинувачених.
При цьому колегія суддів приймає до уваги практику ЄСПЛ, відповідно до якої ризик втечі або уникнення правосуддя зменшується з часом, про те, зважаючи на викладені обставини, зокрема на наявність вказаних чітких ознак справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистості, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зважаючи, що такий суспільний інтерес в даному провадженні
переважає над особистими інтересами обвинувачених, колегія суддів вважає, що вказана обставина сама по собі не може бути достатньою для зміни відносно обвинувачених вказаного запобіжного заходу.
Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України - не має.
Проте, зважаючи на стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_9 , зокрема, наявність в нього хронічних захворювань, а саме ВІЛ інфекція ІІІ клінічна стадія. Кандидоз ротової порожнини (2015). Імуносупресія. (ІФА І №2427/15 від 27.04.2015; ІФА ІІ 2709/15 від 15.05.2015, СД 08.05.2015 421 -21%) та знаходиться на диспансерному огляді лікаря інфекціоніста у зв`язку з вірусним навантаженням, - колегія суддів вважає можливим змінити відносно нього запобіжний захід на менш суворий цілодобовий домашній арешт з покладенням на нього обов`язків з`являтися за вимогою до суду та повідомляти про зміну місця свого проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд у України і в`їзд в Україну, а також, враховуючи вказані ризики - носити електронний засіб контролю
Відносно обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_7 суд вважає доцільним продовжити відносно них строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до двох місяців.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-317, 331 ч.3, 372 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ДУ «ОСІ» МЮ України до двох місяців, а саме на 60 днів, тобто до 07.02.2020року.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в ДУ «ОСІ» МЮ України до двох місяців, а саме на 60 днів, тобто до 07.02.2020 року.
Змінити раніше обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобі контролю, звільнивши його з під варти в залі суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 обов`язки строком до двох місяців, а саме до 07.02.2020 року:

- не залишати цілодобово місце постійного проживання АДРЕСА_1 ;

- з`являтися за першою вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд у України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_9 , що відповідно до ч. 2 ст. 179 КПК України, у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала передається для виконання відділу поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Визначити строк дії ухвали до 07.02.2020 року.
Ухвала, згідно до вимог ст. 392 КПК України, оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2