Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 371/539/19
номер провадження 1-кп/368/131/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.06.2019 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0000102 від 29.03.2019 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Восход Росія, неодруженого, непрацюючого, освіта повна середня, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 185 ч. 3 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- сторони обвинувачення прокурорів Миронівського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 та ОСОБА_5

-потерпілого - ОСОБА_6

- сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 28.03.2019 р. о 21 годині 30 хвилин, з метою позичити грошові кошти у сумі 20 гривень, зайшов до свого знайомого ОСОБА_6 , до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який, згідно довідки Зеленківської сільської ради № 264 від 02.04.2019 р., перебуває на праві приватної власності у ОСОБА_8 та у користуванні ОСОБА_6 . Перебуваючи на території домоволодіння, що розташоване за адресою; АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 відмовився позичити ОСОБА_3 грошові, кошти в сумі 20 гривень, натомість пригостив його горілкою. В цей час ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на подвір`ї домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , і помітив в середині прибудованої до будинку необгородженої веранди торцювальну пилку марки «Einhell» моделі «ТН SМ № 2534», яка належить ОСОБА_6 , і в цей час в нього виник умисел на її таємне викрадення, після чого, ОСОБА_3 під супроводом ОСОБА_6 о 22 годині покинув територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням у житло, 28.03.2019 р. о 22 годині 10 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи за межами огородженого домоволодіння ОСОБА_6 , розташованого в АДРЕСА_1 , дочекався, доки ОСОБА_6 зайшов у приміщення житлового будинку, таким чином пересвідчившись у тому, що його подальші дії залишаються непоміченими з боку ОСОБА_6 та сторонніх осіб, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, не маючи дозволу власника та користувача на знаходження і пересування по вказаній території домоволодіння, усвідомлюючи незаконність потрапляння на територію обгородженого домоволодіння, підійшов до вхідної хвіртки домоволодіння АДРЕСА_1 , перехилився через неї та із середини відчинив саморобний запірний пристрій, у вигляді засову, таким чином проник на територію вказаного обгородженого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на праві приватної власності у ОСОБА_8 та у користуванні ОСОБА_6 .
Знаходячись на території подвір`я ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, пересвідчившись у тому, що його дії залишаються непоміченими з боку ОСОБА_6 та сторонніх осіб, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, зайшов до прибудованої до будинку відкритої веранди, де на дивані знаходилася торцювальна пилка марки «Einhell» моделі «ТН SМ № 2534», яку він за допомогою власної фізичної сили виніс за територію домоволодіння ОСОБА_6 , отримавши таким чином можливість вільного розпорядження таємно викраденим майном і довівши свій злочинний корисливий умисел до кінця.
Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_3 згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 13-1/643 від 11.04.2019 р. завдав майнову шкоду ОСОБА_6 на суму 2762 (дві тисячі сімсот шістдесят дві) гривень 80 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 185 ч. 3 КК України визнав повністю та суду пояснив, що в дійсності ним було вчинено крадіжку майна потерпілого, але жалкує що зроблено. Майно повернуто потерпілому. У вчинені злочину щиро кається, просить вибачення, суворо його не карати та більше такого вчиняти не буде.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 28 березня 2019 року до нього прийшов обвинувачений та попросив у нього кошти на випивку. Він не захотів дати кошти та сам налив йому горілки та провів з ним у розмові близько однієї години і обвинувачений покинув його будинок, а на наступний день він помітив, що в нього було викрадено торцювальну пилку. Оскільки у нього був лише обвинувачений, то він подумав, що міг зробити обвинувачений, так як чув від мешканців села про протиправні дії обвинуваченого. Річ йому повернуто, але використовувати її не можна, оскільки зламана. Він має матеріальні претензії до обвинуваченого,а моральних претензій не має. Щодо міри покарання, яке необхідно застосувати до обвинуваченого, то він вважає, що він має нести покарання, але не реальне.

Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини в скоєнні злочину, який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України, його вина в скоєнні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак за клопотанням прокурора та за згодою учасників судового провадження, зокрема обвинуваченого та потерпілого, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що зазначені учасники кримінального провадження вірно розуміють зміст обставин справи, у них відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого, та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .
Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України було роз`яснено судом в судовому засіданні учасникам кримінального провадження, які їм зрозумілі.
Відповідно, суд на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України вирішив обмежитися допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого, потерпілого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 185 ч. 3 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується, обвинувачений винний у вчиненні злочину та підлягає покаранню.

Обставини, які характеризують особу обвинуваченого.

Згідно паспорту серії НОМЕР_1 , виданого 05 лютого 2009 року обвинувачений ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Восход Росія, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.

Згідно вимоги про судимість № 2098/109/1011/02-19 від 01.04.2019 р. станом на 02.04.2019 року ОСОБА_3 є особою раніше не судимою.

Згідно довідки поліклініки Миронівської центральної районної лікарні обвинувачений ОСОБА_3 за наркологічною допомогою не звертався та на обліку в лікаря нарколога не перебуває.
Згідно довідки поліклініки Миронівської центральної районної лікарні обвинувачений ОСОБА_3 за психіатричною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - психіатра не перебуває.

Згідно характеристики, виданої виконавчим комітетом Зеленьківської сільської ради Миронівського району Київської області на громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, вбачається, що громадянин ОСОБА_3 зареєстрований та проживає в с. Зеленьки Миронівського району Київської області. Не одружений. Тимчасово не працює. За час проживання на території Зеленьківської сільської ради скарг від жителів села не надходило.

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри та виду покарання.

Так, санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України - тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 , є тяжким злочином.

При призначенні обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та усунення заподіяної шкоди.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно досудової доповіді, складеної інспектором Миронівського районного сектору філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області від 03.06.2019 року, встановлено, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, історію правопорушень, спосіб його життя, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення (при середньому рівні небезпеки для суспільства), орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним накладання на правопорушника обов`язків, відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України.
На підставі викладеного, з урахуванням даних про особу обвинуваченого та з урахуванням обставин, які як обтяжують, так і пом`якшують покарання обвинуваченого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання та вперше притягується до кримінальної відповідальності, думку потерпілого, висновок органу пробації та думку прокурора, який просив застосувати до обвинуваченого міру покарання, у виді позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75 та 76 КК України, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, та із застосуванням ст.. 75 КК України, та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього передбачені ст.76 КК України обов`язки, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах без ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Що стосується початку відбування покарання, то суд в даному випадку керується п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, згідно з яким іспитовий строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст.. 75 КК України (2001 року).
Призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відтак, приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства.
Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.
Тобто, визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Відповідно до ст.124 КПК України всі судові витрати покладаються на обвинуваченого та підлягають стягненню з нього.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 08.04.2019 року на торцювальну пилку марки «TINHELL» модель ТН SМ N 2534 Dual, слід скасувати.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
У відповідності до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на один рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем його проживання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Цивільного позову по справі не заявлено.
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , процесуальні витрати на користь держави вартість проведеної судової експертизи № 13-1/643 від 11.04.2019 р. в сумі 429 (чотириста двадцять дев`ять) грн. 00 коп.

Арешт, який був накладений ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 08 квітня 2019 року на торцювальну пилку марки «TINHELL» модель ТН SМ N 2534 Dual, червоного кольору з пошкодженнями декоративної пластикової накладки підшипника, з відсутньою ручкою для утримання, - скасувати.

Речові докази по кримінальному провадженню: торцова пилка марки «TINHELL» модель ТН SМ N 2534 Dual, червоного кольору, яка має пошкодження декоративної пластикової накладки підшипника та відсутня ручка для утримання, яку передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 - після набрання вироком законної сили - залишити ОСОБА_6 .

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1