Справа № 557/786/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 вересня 2019 року

Гощанський районний суд Рівненської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судових засідань ОСОБА_2

номер кримінального провадження №0000064, внесеного 21 квітня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Угля, Тячівського району Закарпатської області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з повною середньою освітою, пенсіонер, раніше не судимий,
за ч.2 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Гоща кримінальне провадження з обвинувальним актом про вчинення кримінального правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
21 квітня 2016 року, приблизно о 03 год. 45 хв., ОСОБА_3 , керуючи, в темну пору доби автомобілем Volkswagen T4, тимчасовий реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на 306 км + 115 м автодороги Київ-Чоп, що поблизу с. Бабин Гощанського району Рівненської області, по правій смузі руху, зі сторони м.Києва у напрямку м.Рівне з увімкненим ближнім світлом фар, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, в момент виникнення перешкоди для руху на його смузі руху у вигляді вертикально виставленого знаку аварійної зупинки і стоячого автомобіля OPEL VIVARO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , без увімкненого освітлення, під керуванням ОСОБА_6 , який зупинився після наїзду на дику тварину (лося), негайно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на задню частину автомобіля OPEL VIVARO, хоча мав технічну можливість уникнути наїзду шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування.
Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 , який знаходився на сидінні водія в автомобілі OPEL VIVARO, спричинено тілесні ушкодження, від яких він помер на місці події, а вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.
Порушення ОСОБА_3 вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху, що вимагає у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, перебуває у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнав повністю, погодився із кваліфікацією вчиненого ним діяння та підтвердив обставини, за яких трапилась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої загинув ОСОБА_6 . У скоєному щиро розкаявся.
Показав, що він 21.04.2019 приблизно о 03 год. 45 хв. їхав по автодорозі Київ-Чоп зі сторони м. Києва в сторону м. Рівне на автомобілі Volkswagen T4, тимчасовий реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі швидкістю приблизно 70-80 км/год., раптово перед собою побачив автомобіль, який стояв без увімкнених габаритних вогнів та аварійної сигналізації, мав намір його об`їхати, однак по лівій смузі рухався вантажний автомобіль, він застосував екстрене гальмування, однак уникнути зіткнення не вдалося. Від удару він втратив свідомість, коли прийшов до свідомості, вже на місце ДТП прибули працівники поліції, які оформляли документи з приводу ДТП. У потерпілої просив вибачення, повністю відшкодував їй завдану шкоду по домовленістю з нею. Просить застосувати до нього ЗУ «Про амністію», оскільки він є пенсіонером.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, оскільки він вчинив злочин з необережності та є особою пенсійного віку, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 від 31.08.2010 р. серії НОМЕР_4 . А тому, враховуючи вище викладене, ОСОБА_3 підпадає під дію п. ґ) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-VIII і щодо нього можливе застосування амністії та звільнення від відбування покарання.
Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, проте подала на адресу суду заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутності.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів по справі, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд провів розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження в частині даних, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Дослідивши безпосередньо всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченого, оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами, яким суд дав належну оцінку.

Оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, в їх сукупності, суд вважає їх допустимими, достатніми та достовірними, такими, що узгоджуються між собою, в зв`язку з чим суд вважає доведеною винність обвинуваченого в скоєнні злочину.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Судом досліджено характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, є пенсіонером, на громадських засадах займає посаду єпископа церкви «Євангелійських християн».
При призначенні покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст.ст. 65-68 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі його покарання обставини.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання суд відповідно до ст.ст. 65-68 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким необережним злочином, особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, в скоєному розкаявся, попросив вибачення у потерпілої та повністю відшкодував заподіяну шкоду, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, не перебуває на «Д»-обліку у лікаря-нарколога та психіатра, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, позицію потерпілої, дійшов висновку про те, що обвинуваченому призначити покарання в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України, з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових злочинів, що відповідає меті покарання, зазначеної в ст. 50 КК України.
Захисником обвинуваченого до суду було подано клопотання про звільнення його від покарання на підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року №1810-VІІІ, дане клопотання обвинувачений підтримав та не заперечує щодо застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію».
Судом встановлені обставини, які є підставою для звільнення обвинуваченого від призначеного основного та додаткового покарання на підставі акту амністії.
Як зазначено в ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Згідно ч.2 ст. 86 КК України, законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вищевказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акту амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
08 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році», згідно із п. «ґ» ст.1 якого, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Як встановлено судом, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України. Вказаний злочин відповідно до ст.12КК України відноситься до тяжких кримінальних правопорушень, скоєних з необережності. Обвинувачений є пенсіонером, станом на 08 вересня 2017 року досяг пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Таким чином, ОСОБА_3 є суб`єктом застосування до нього зазначеного вище акту амністії.
Відповідно до ст.15 Закону України «Про амністію у 2016 році» особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, передбачених ст.4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування основного та додаткового покарання.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Витрати на залучення експертів та проведення експертиз в даному кримінальному провадженні суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави, які підтверджуються довідками про вартість проведених експертиз (а.п.110, 123, 140, 153, 165, 173, 188, ). Відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України, процесуальні витрати на проведення експертизи підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави у сумі 20 207 грн. 82 коп.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Суд дійшов висновку про відсутність необхідності обрання або продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили, оскільки учасники судового процесу не заявляли клопотання про його обрання або продовження, та не надали суду доказів, що на час розгляду справи в суді існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначити йому основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців та додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. ст. 85, 86 КК України, п. «ґ» ч. 1 ст.1 Закону України «Про амністію в 2016році» звільнити ОСОБА_3 від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців та звільнити від призначеного судом додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 на користь Державного бюджету України в розмірі 20 207 (двадцять тисяч двісті сім) грн. 82 коп.

Речові докази :
- автомобіль Volkswagen T4, тимчасовий реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишити у розпорядженні ОСОБА_3 ;
- автомобіль OPEL VIVARO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , залишити у розпорядженні ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1