Справа № 216/4700/17
Провадження 1-кп/216/162/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2019 м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6
захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника потерпілого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001362 від 02.08.2017 року, відносно: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рога Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України.
Ухвалою Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.05.2019 року обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто до 18.08.2019 року.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підстави для скасування або зміни обраного запобіжного заходу на інший більш м`який відсутні, тому що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування відносно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на теперішній час не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_7 , кожен окремо, щодо продовження строку дії запобіжного заходу заперечували, захисник заявила клопотання про зміну запобіжного заходу останньому на домашній арешт, оскільки більше двох років він тримається під вартою, відповідно до попередньої ухвали суду від 30.05.2019 року обвинувачений знаходиться більше 60 днів, крім того він має родину, брата і матір, що свідчить про міцність соціальних зв`язків.
Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , їх захисник адвокат ОСОБА_8 , кожен окремо, щодо продовження строку дії запобіжного заходу заперечували, адвокатом заявлено письмові клопотання щодо зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на домашній арешт, оскільки більше двох років обидва тримаються під вартою, за станом здоров`я останні не можуть перебувати під вартою, медична допомога їм надається в недостатній мірі, до теперішнього часу обстеження не проведено, таке обстеження в умовах УВП провести неможливо.
Крім того, ОСОБА_6 проживає в АДРЕСА_1 , разом з матір`ю ОСОБА_10 , 1971 року народження, а ОСОБА_5 проживає по АДРЕСА_2 з цивільною дружиною ОСОБА_11 без реєстрації шлюбу, та спільно виховують п`ятьох неповнолітніх дітей.
Представник потерпілого у судовому засіданні пояснила, що не допитані потерпіла, свідки, тому підтримала думку прокурора.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, судом встановлені наступні обставини.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обвинувачуються у скоєнні злочину, який відносяться до категорії тяжкого злочину.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.
Тобто застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.
ЄСПЛ робить висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, поперше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).
Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» та у справі «Харченко проти України»).
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини: «При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів» (пункт 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»), «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу» (пункт 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України»).
Право на свободу є одним із основоположних прав людини, яке має виняткову роль як засіб забезпечення інших прав і свобод людини. Це право гарантується статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 29 Конституції України.
Проголошуючи «право на свободу», стаття 5 Конвенції передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена волі.
Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
ЄСПЛ відповідно до усталеної практики зазначив, що особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду - суворим винятком.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Як слідує із наданих суду матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, однак враховуючи особу обвинувачених, і те, що обвинувачені мють постійне місце реєстрації та проживання в м. Кривому Розі, а саме: ОСОБА_4 зареєстрований по АДРЕСА_3 та потійно мешкав за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_5 зареєстрований в АДРЕСА_2 , виховує п`ятьох неповнолітніх дітей з цивільною дружиною ОСОБА_11 , яка була допитана в судовому засіданні та пояснила, що проживає з обвинуваченим однією сімєю за місцем його реєстрації, ОСОБА_6 зареєстрований в АДРЕСА_1 , та постійно мешкав разом з матір`ю ОСОБА_10 , 1971 року народження, що свідчить про міцність соціальних зв`язків за місцем проживання обвинувачених.
Тому ураховуючи вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає, що є підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, ніж тримання під вартою, а саме цілодобового домашнього арешту за місцем проживання обвинувачених, без застосуванням електронних засобів контролю.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 193-196, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - відмовити.
Клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - задовольнити.
Клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - задовольнити.
Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, без застосування електронних засобів контролю, за місцем проживання за адресою:
АДРЕСА_2
строком на 60 днів, тобто до 15-30 годин 05 жовтня 2019 року, включно.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 залишати житло цілодобово.

З покладенням на обвинуваченого ОСОБА_5 наступних обов`язків:

- прибувати за викликом суду за першою вимогою;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, реєстрації та місця роботи;
- не залишати приміщення будинку АДРЕСА_2 , цілодобово без дозволу суду;
- заборонити спілкування з потерпілою особою, свідками у кримінальному провадженні, і особами, яким у вказаному кримінальному провадженні оголошено підозру.

Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, без застосування електронних засобів контролю, за місцем проживання за адресою:
АДРЕСА_1 ,
строком на 60 днів, тобто до 15-30 годин 05 жовтня 2019 року, включно.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_6 залишати житло цілодобово.

З покладенням на обвинуваченого ОСОБА_6 наступних обов`язків:

- прибувати за викликом суду за першою вимогою;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, реєстрації та місця роботи;
- не залишати приміщення будинку АДРЕСА_5 , цілодобово без дозволу суду;
- заборонити спілкування з потерпілою особою, свідками у кримінальному провадженні, і особами, яким у вказаному кримінальному провадженні оголошено підозру.

Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, без застосування електронних засобів контролю, за місцем проживання за адресою:
АДРЕСА_4
строком на 60 днів, тобто до 15-30 годин 05 жовтня 2019 року, включно.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 залишати житло цілодобово.

З покладенням на обвинуваченого ОСОБА_4 наступних обов`язків:

- прибувати за викликом суду за першою вимогою;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, реєстрації та місця роботи;
- не залишати приміщення будинку АДРЕСА_4 , цілодобово без дозволу суду;
- заборонити спілкування з потерпілою особою, свідками у кримінальному провадженні, і особами, яким у вказаному кримінальному провадженні оголошено підозру.
Копію ухвали направити до Криворізького ВП ГУНП у Дніпропетровській області, - для контролю за поведінкою ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 .
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1