Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа №279/101/16-к
провадження №1-кп/279/15/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0000917 від 15.07.2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Повч Лугинського району Житомирської області, громадянина України, одруженого, з середньою спеціальною освітою, пенсіонера, інваліда 2 групи, несудимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.356 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 16.06.2015 року близько 09.00 год., самовільно, всупереч установленому законом порядку, не маючи права розпоряджатися майном, яке знаходилось в квартирі АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_7 ,знаходячись у вказаній квартирі, за допомогою бригади робітників ОСОБА_8 провів демонтаж металопластикових вікон та балконного блоку, обрізав радіатори опалення, завдавши потерпілій ОСОБА_7 значної матеріальної шкоди у виді матеріальних збитків на суму 31511,00 грн. та порушення недоторканості приватної власності.

Своїми умисними діями, які виразились в самовільному, всупереч установленому законом порядку дій (самоправство), якими була заподіяна значна шкода інтересам потерпілої, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ст.356 КК України.

Вказані встановлені судом обставини підтверджуються показаннями потерпілої, свідків, висновками експерта, письмовими та речовими доказами, дослідженими безпосередньо судом в судовому засіданні.

За результатами судового розгляду прокурором було змінено початкове обвинувачення, за яким ОСОБА_5 обвинувачувався в заподіянні потерпілій матеріальної шкоди на суму 75102,37 грн.. Потерпілою в особі її представника обвинувачення підтримано в раніше пред`явленому обсязі, мотивуючи свою позицію тим, що потерпіла не давала своєї згоди на демонтаж проведеного в квартирі ремонту, її син, який не являвся власником квартири, такої згоди дати не міг, посилання обвинуваченого на належність майна йому є безпідставним, оскільки все майно, яке знаходиться в квартирі особи, вважається її власністю і інші особи мають доводити на нього свої права, тому ОСОБА_5 не мав права розпоряджатись майном, яке знаходилось в чужій квартирі.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину не визнав, заперечив факт вчинення злочину. Показав, що його дочка вийшла заміж за сина потерпілої. Між ними була домовленість про те, що вона дарує дітям квартиру, а він робить в ній ремонт, придбаває меблі. Це було зроблено, однак коли дочка народила дитину, то потерпіла відмовилась її реєструвати в квартирі. Щоб вирішити це питання вони зібрались разом. Він пропонував, щоб йому було відшкодовано вартість ремонту, потерпіла запропонувала, щоб він забрав з квартири все належне йому. При розмові були присутні потерпіла, її сестра, син, він, дві його дочки та старший зять. Домовились про те, що з квартири він забирає все, що в неї вклав, обумовили день та час, що було зафіксовано аудіозаписом їх розмови. Він попросив свого зятя ОСОБА_8 провести демонтажні роботи зробленого ремонту. Прибувши до будинку, він знаходився в дворі на лавці. Потерпілої не було, були її син та сестра. До квартири він не піднімався, будь-яких вказівок особам, які там знаходились, не давав. З квартири винесли меблі. Коли почали виносити батареї, то син потерпілої та її сестра почали цьому перешкоджати, викликали поліцію. Коли приїхали поліцейські, то він надав їм документи на майно. ОСОБА_9 їздив до Києва та закупав товари для ремонту. Під час розмови потерпіла дала згоду, що він забере все, що йому належить, тому знімались і батареї та вікна. Весь час він знаходився на вулиці, до квартири не заходив, нічого в ній не робив, вказівки знімати батареї та вікна не давав. Вікна та батареї придбавались за його кошти, були встановлені під час проведення ремонту. Старі вікна та батареї були зняті, їх забрав син потерпілої. Якщо б потерпіла не дала згоду на демонтаж ремонту, то він би не проводився.

В судових дебатах свою позицію підтвердив, зазначив про те, що в той день в квартирі не був, нічого в ній не робив, знаходився на вулиці, де охороняв речі. В квартирі була його дочка, за бажанням якої та за попередньою домовленістю з потерпілою і проводились демонтажні роботи, які проводила будівельна бригада.

Потерпіла ОСОБА_7 дала показання про те, що її син 07.06.2014 року одружився на доньці обвинуваченого, вона дозволила дітям проживати в своїй квартирі. До весілля в березні в квартирі почали робити ремонт, у вересні встановили вікна, батареї. Ремонт закінчили в лютому 2015 р., вселились в березні 2015 р..Кошти на матеріали давала вона, заплатила за стелю та вікна. Власюки купували меблі. Коли діти вирішити розійтися, то вона дозволила забрати меблі, половину ламінату, 2-є дверей. Оскільки шпалери купувала невістка, то вона запропонувала сплатити за них кошти. 16.06.2015 з квартири забрали кухонні меблі, почали знімати батареї. Тоді син закрив вхідні двері, які були пошкоджені, викликав поліцію. Сестра повідомила її про те, що в квартирі знімають вікна та батареї. Ремонтні роботи в квартирі розпочав син, потім його робив ОСОБА_10 .. За проведення робіт та для придбання матеріалів вона давала гроші синові, а той платив ОСОБА_11 .. Невістка дала 10000 грн.. Батареї купувала вона, їх встановлювали син та ОСОБА_12 Електропроводку робив син. Вікна купував ОСОБА_9 , однак син віддав йому за них гроші, оплатив вартість робіт. Вона дала згоду на зняття 2-х міжкімнатних дверей, ламінату з однієї кімнати, пропонувала сплатити вартість шпалер. Про зняття вікон, балкону, батарей домовленості не було. Демонтувати стелю не дозволяла, хотіла повернути частину її вартості, бо невістка давала 10000 грн.. Просила, щоб не пошкодили шпалери. Їй було завдано збитки, подавала заяву про заволодіння її майном.

Свідок ОСОБА_13 (син потерпілої) дав показання про те, що він проживав та був зареєстрований в квартирі, яка належить його матері. В квартирі було зроблено ремонт, на який витрачались весільні кошти, заробітна плата, допомагали батьки. Обвинувачений купував меблі на кухню, в спальню, прихожу. Батареї, вікна, балкон придбавались за спільні кошти. Між ним та дружиною виник конфлікт через те, що вона та її батьки хотіли, щоб квартиру мати переписала на його сім`ю. Домовились, що 16.06.2015 року ОСОБА_5 забере з квартири меблі, ламінат, міжкімнатні двері, а інше майно вони з дружиною будуть ділити як майно подружжя. За шпалери та стелю він пропонував сплатити кошти. В домовлений день до квартири прибули ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та його бригада, почали робити демонтаж ремонту, яким керував ОСОБА_15 . ОСОБА_14 був присутній, говорив, щоб з квартири виносили все - ламінат, шпалери, батареї, вікна, балкон. Коли квартиру руйнували, то ОСОБА_14 був на вулиці. Коли почали виносити те, про що не домовлялись, то він закрив вхідні двері, викликав поліцію. Вхідні двері було пошкоджено, ОСОБА_15 продовжив розбирати балкон. Команду про демонтаж дав ОСОБА_14 , а самими роботами керував ОСОБА_15 . Поліція, яка прибула, на його заяви не реагувала, демонтаж не припинила.

Свідок ОСОБА_16 (сестра потерпілої) показала, що 16.06.2015 р. була свідком події, що відбувалась в квартирі. До цього була домовленість, що ОСОБА_14 забере з квартири меблі. Ремонтні роботи в квартирі проводились спільно ОСОБА_17 , нею, її чоловіком, сестрою, батьком, запрошували знайомих. При ній ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ремонтних робіт не проводив. 16.06 в квартиру прибули ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , сестра ОСОБА_18 та ще 7 осіб. Забрали меблі. Майструк дав команду вирізати вікна, двері, батареї, розетки. Коли ОСОБА_19 закрив двері, то ОСОБА_15 наказав різати їх «болгаркою», демонтувати балкон та виносити речі через балкон. Де в цей час знаходився ОСОБА_14 , вона не бачила. Команди про те, що різати, що знімати давав ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_20 (чоловік сестри потерпілої) свідчив про те, що 16.06.2015 року о 10-11 год. зателефонувала його дружина та повідомила, що в квартирі сестри вирізають батареї опалення, знімають стелі. Прибувши до будинку, на вулиці побачив ОСОБА_14 . В квартирі ОСОБА_15 з чоловіками розбирали майно. Працівники поліції на заяви не реагували, бо ОСОБА_14 , який стояв на вулиці, повідомив про те, що він забирає своє майно. Забирали балкон, вікна, батареї, знімали люстри, розетки, які встановлював ОСОБА_21 .. Він не бачив, щоб ОСОБА_14 чи ОСОБА_15 проводили в квартирі якісь роботи.

Свідок ОСОБА_22 дав показання про те, що приїхав до квартири на запрошення ОСОБА_17 , який по телефону повідомив, що розбивають його квартиру. На місці були ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , працівники. ОСОБА_19 був не згоден з тим, що відбувалось. Бачив, як демонтували балкон, були зняті шпалери, стелі, батареї, вікна, пошкоджено замок в дверях. Знає про те, що ремонт в квартирі робив ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_25 (батько потерпілої) свідчив про те, що приїхав до квартири дочки, побачив ОСОБА_14 , який на вулиці сидів на лавці. В квартирі було 7-го осіб з «болгарками», якими керував ОСОБА_10 .. Бачив, як розбирали балкон, були порізані труби, знято батареї, шпалери, відрізано розетки. Майно грузили в автомобіль ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_26 (мати потерпілої) показала, що зателефонував онук ОСОБА_19 та повідомив, що ОСОБА_15 і його бригада проводять демонтаж ремонту. Туди поїхали чоловік та зять. При них знімали балкон. Стан квартири вона побачила пізніше. Квартира належала дочці, в ній після одруження онук робив ремонт, допомагали родичі.

Свідок ОСОБА_27 (дочка обвинуваченого) свідчила, що з 2014 року проживала в квартирі потерпілої. Потерпіла на весіллі повідомила, що дарує їй та синові квартиру, однак документально її не оформила, дала згоду на проведення ремонту. Домовились, що кошти на проведення ремонту буде давати її батько. Ремонт проводили після весілля, витрачали весільні кошти (30-35 тис. грн..), кошти давав батько. ОСОБА_19 працював, однак гроші на ремонт не давав. Ремонт проводив чоловік сестри ОСОБА_10 .. Хто з ним розраховувався за роботу, не знає. Цими питаннями займались батько та свекруха. Вікна, батареї, вхідні двері в квартиру придбавав батько, свекруха грошима не допомагала. Витрачали їх весільні кошти. Свекруха сказала, що вони можуть забрати все, що їм належить, все, що вони робили, тому зняли стелі, ламінат, вікна, батареї. Батько пропонував, щоб йому відшкодували вартість ремонту, однак свекруха відмовилась, бо не мала коштів. Демонтаж проводила бригада ОСОБА_15 . В квартиру їх впустив ОСОБА_19 . Коли почали знімати батареї та вікна, то він став перешкоджати, зачинив двері, викликав поліцію. Батько пред`явив документи на придбання вікон та батарей. Старі вікна, двері завезли до бабусі ОСОБА_19 , чавунні батареї він здав на металобрухт.

Свідок ОСОБА_8 (зять обвинуваченого) показав, що за вказівкою ОСОБА_14 16.06.2015 р. проводив демонтаж проведеного раніше ним же ремонту. 15.06 сторони обумовили, що ОСОБА_14 забере з квартири свої речі: вікна, двері (міжкімнатні та вхідні), натяжні стелі, балконний блок, за які він платив. 16.06 вони приїхали о 08.00 год.. В квартирі були ОСОБА_17 , ОСОБА_28 .. Були зняті шпалери, ламінат, стелі, розетки (щоб зняти шпалери). Коли вивезли все, про що домовлялись, то почали демонтувати балконний блок. ОСОБА_19 став заперечувати, закрив вхідні двері. Тоді він дав команду різати двері, щоб вийти.

Свідок ОСОБА_29 свідчив про те, що в квартирі потерпілої робив ремонт, привозив матеріали, вивозив будівельне сміття. В квартирі ставились вікна, двері, вкладалась підлога, робились стелі, клеїлись шпалери. Матеріали для ремонту, вікна привозив ОСОБА_10 .. ОСОБА_30 встановлював ОСОБА_31 . Також був у складі бригади, яка робила демонтаж. ОСОБА_9 сказав, що треба зняти вікна, двері. Він знімав ламінат, плінтуса, ОСОБА_32 демонтував стелю, ОСОБА_33 знімав шпалери, допомагав складати ламінат. Хто знімав вікна, не бачив. Власник впустив їх в квартиру, перешкод не чинив, а потім, коли почали знімати батареї опалення, закрив двері. ОСОБА_14 знаходився на вулиці.

Свідок ОСОБА_34 дав показання, що був у складі бригади ОСОБА_8 квартирі встановлював балкон, вікна, міжкімнатні двері. За роботу з ним розраховувався ОСОБА_15 . Також з ОСОБА_15 приїхав на демонтаж. Допомагав знімати вікна, балкон. Був присутній і ОСОБА_14 . Роботи тривали близько 3-х годин. Знімали ламінат, шпалери. Власники квартири претензій не висували. Молодий чоловік показував, що можна забирати. Після демонтажу віконні отвори не закривались.

Свідок ОСОБА_35 показав, що разом з ОСОБА_36 встановлював вікна та двері. Працює в бригаді ОСОБА_37 .. Під час демонтажу в квартирі був ОСОБА_19 . Наказ робити демонтаж дав ОСОБА_15 . Зняли стелі, вікна. ОСОБА_19 заперечував проти зняття вікон, закрив двері. Він вирішив різати вхідні двері, щоб вийти. Зробити це вирішив сам.

Свідок ОСОБА_38 дав показання про те, що працює в бригаді ОСОБА_8 квартирі потерпілої робив опалення, стелі, вішав люстри. Матеріали надавав ОСОБА_8 складі бригади проводив демонтаж. Був і ОСОБА_14 . Знімали стелі, перерізали труби опалення. Проводити демонтаж наказував ОСОБА_15 . ОСОБА_14 вказівок не давав. Речі вантажили в автомобіль Майструка.

Аналіз показань потерпілої та свідків дає можливість дійти висновків про те, що після прийняття сином потерпілої та дочкою обвинуваченого рішення про розірвання шлюбу та припинення спільного проживання в квартирі потерпілої, на нараді членів обох родин було прийнято рішення про те, що ОСОБА_5 може забрати з квартири всі речі, які належать йому. З показань потерпілої слідує, що такими речами були меблі, 2-є міжкімнатних дверей, ламінат з однієї кімнати, демонтувати стелю не дозволяла, хотіла повернути частину її вартості, пропонувала сплатити вартість шпалер. Про зняття вікон, балкону, батарей домовленості не було. Свідок ОСОБА_17 свідчив про те, що на сімейній нараді домовились, що ОСОБА_5 забере з квартири меблі, ламінат, міжкімнатні двері, пропонував сплатити кошти за шпалери і стелю, а інше майно вони з дружиною будуть ділити як майно подружжя. Свідок ОСОБА_16 показала, що ОСОБА_5 , згідно домовленості з сестрою, мав забрати меблі. Свідок ОСОБА_27 стверджувала, що свекруха дозволила забрати все, що їм належить, все, що вони робили в квартирі. Свідок ОСОБА_8 показав, що обвинувачений та потерпіла обумовили, що ОСОБА_5 забере з квартири свої речі: вікна, двері (міжкімнатні та вхідні), натяжні стелі, балконний блок, за які він платив.

Бути присутніми в квартирі 16.06.2015 року при тому, як ОСОБА_5 буде забирати речі, потерпіла доручила свідкам ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , які мали забезпечити ОСОБА_5 доступ до квартири та можливість забрати з неї належні йому речі. Тобто, фактично потерпіла передоручила свої повноваження як власника щодо визначення складу майна, яке ОСОБА_5 мав право забрати з квартири, своєму синові та сестрі.

Про те, що перед тим, як 16.06.2015 року з квартири потерпілої почали виносити меблі та проводити демонтажні роботи, в квартирі знаходився і ОСОБА_5 , який вказав працівникам, що необхідно виносити ламінат, шпалери, батареї, вікна, балкон, після чого знаходився на вулиці, свідчать показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_16 .. Свідки ОСОБА_27 , ОСОБА_8 підтвердили, що демонтажні роботи проводила бригада, яку запросив ОСОБА_5 , вказівки ж працівникам в подальшому давав ОСОБА_8 ..

Присутні в квартирі як представники потерпілої ОСОБА_13 та ОСОБА_16 не заперечували та не перешкоджати ОСОБА_5 , за дорученням якого діяли ОСОБА_8 та працівники його бригади, забирати та виносити з квартири меблі, двері та будівельні матеріали (ламінат, підвісні стелі, шпалери тощо) до того моменту, поки не почався демонтаж вікон, балконного блоку, радіаторів опалення, що підтверджують показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_27 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_29 , ОСОБА_39 .. Показання вказаних свідків дають можливість дійти висновку про те, що домовленістю між потерпілою та обвинуваченим не охоплювалось зняття вікон, балконного блоку, радіаторів опалення.

Враховуючи, що до початку демонтування вказаних речей уповноважені потерпілою особи не заперечували правомірність дії ОСОБА_5 щодо виносу з квартири та демонтування іншого майна, суд приходить до висновку, що саме демонтування вікон, балконного блоку, радіаторів опалення, як і зазначено в зміненому обвинувальному акті, знаходилось за межами попередньої домовленості потерпілої та обвинуваченого і саме демонтування вказаних речей без згоди потерпілої було самоправним.

Письмовими доказами вини обвинуваченого є протокол прийняття 16.06.2015 року заяви ОСОБА_13 про те, що 16.06.2015 року близько 09.00 год. по АДРЕСА_3 було пошкоджено вхідні двері до квартири, балкон, 3 вікна, стіни, 3 батареї вартістю 25000 грн., протокол прийняття 07.08.2015 року заяви потерпілої ОСОБА_7 про самовільне розпорядження ОСОБА_5 16.06.2015 року майном (перелік не вказано), яке знаходилось в квартирі АДРЕСА_2 , протокол огляду від 14.12.2015 року приміщення гаража за адресою: АДРЕСА_4 , яким зафіксовано виявлення та вилучення металопластикових конструкцій та радіаторів опалення, протокол від 30.12.2015 року проведення слідчого експерименту з ОСОБА_5 , в якому зафіксовано, що саме він дав розпорядження демонтувати в квартирі потерпілої вікна та батареї, чому перешкоджав ОСОБА_17 , стан квартири станом на 26.06.2015 року відображено в акті комісії КВЖРЕП-3 (а.с.108).

Зміст заяви ОСОБА_13 від 16.06.2015 року також є підтвердженням того, що саме вказане в обвинувальному акті від 04.06.2019 року майно було самоправно вилучено з квартири потерпілої.

Речовими доказами є СD-R диск зі звуковою інформацією по факту проведення 16.06.2015 року демонтажних робіт, акт прийому виконаних робіт №88 від 03.10.2014 р., акт прийому виконаних робіт №52 від 17.10.2014 р., накладна №38 від 15.09.2014 р., накладна №88 від 26.09.2014 р., накладна №52 від 15.10.2014 р. (а.с.177-180), балконний металопластиковий блок, металопластикові вікна, радіатори системи опалення.

Зміст вказаних актів та накладних свідчить про те, що ОСОБА_5 у ФОП ОСОБА_40 15.09.2014 року були придбані гранітні підвіконники, 26.09.2014 року отримав у ФОП ОСОБА_8 металопластикова конструкція в кільк. 4 одиниць, 15.10.2014 р. у ФОП ОСОБА_8 отримав біосталеві радіатори в кільк. 3 одиниць, 03.10.2014 року ФОП ОСОБА_8 на замовлення ОСОБА_5 було виконано монтаж металопластикових конструкцій, встановлення гранітних підвіконників, 17.10.2014 року ФОП ОСОБА_8 на замовлення ОСОБА_5 було виконано монтаж біосталевих радіаторів в кільк. 3 штук. У вказаних актах адреса знаходження квартири потерпілої вказана не як місце виконання робіт, а як реквізити замовника. Вказані накладні підтверджують відпуск-отримання певних товарів, однак не є доказами проведення-отримання за них оплати, акти підтверджують факт виконання певних робіт, однак не містять даних щодо їх оплати. Крім цього, вказані акти та накладні, видані членом сім`ї ОСОБА_5 . При цьому накладна за №52 видана пізніше, ніж накладна за №88 (15.10.2014 року та 26.09.2014 року), виконання робіт 03.10.2014 року оформлено актом за №88, в той час як виконання робіт 17.10.2014 року оформлено актом за №52. Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку про те, що зміст вказаних документів є недостовірним.

Подані прокурором копії рахунків, платіжних та товарних чеків, протокол їх огляду та постанова про визнання їх речовими доказами (а.с.122-129) як докази судом до уваги не приймаються, оскільки обвинуваченням не представлено доказів щодо порядку їх отримання, даних щодо належності їх певній особі.

Висновком експерта №1111/17-25 від 30.01.2019 року за результатами проведеної під час судового розгляду експертизи, встановлено, що вартість збитку, завданого демонтажем металопластикових вікон та балконного блоку, радіаторів опалення становить 31511,00 грн..

Стороною захисту зроблено зауваження щодо недопустимості вказаного висновку, оскільки сторону захисту не було допущено до об`єкту експертизи під час його огляду, експертом було застосовано інший, ніж вказано у висновку, метод дослідження, і під час допиту в судовому засіданні експерт не змогла пояснити, яким чином вона визначила розмір збитків, однак такі обставини не тягнуть за собою визнання такого доказу як висновок експерта недопустимим.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_41 показала, що під час виконання ухвали суду вона обстежила приміщення квартири, зробила заміри, проводила фотозйомку. Оскільки на час обстеження квартира була відремонтована новим власником, то зроблені фотознімки нею не використовувались, а використовувались матеріали справи, в тому числі відео знімки з диску. Фактично експертиза проводилась по матеріалам справи, а метод зіставлення було вказано помилково. Новий власник не забажав, щоб до квартири входили інші, крім неї, особи, особисто вона не вирішувала, хто буде присутнім при огляді. Вказані нею в експертному висновку прямі витрати включають в себе вартість матеріалів, робіт, виробничих витрат.

Таким чином, проаналізувавши всі зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази, які є допустимими, належними та достовірними, в своїй сукупності достатніми та взаємопов`язаними, поза розумним сумнівом доводять причетність обвинуваченого до вчинення злочинних дій, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_5 в інкримінованому йому прокурором злочині та з врахуванням вищевказаного аналізу доказів, суд вважає позицію потерпілої, якою підтримано обвинувачення в раніше пред`явленому обсязі, недоведеною дослідженими під час судового розгляду доказами.

До такого висновку суд дійшов, враховуючи, що ним здобуто беззаперечні та достатні докази того, що демонтаж металопластикових вікон, балконного блоку, радіаторів опалення, які ОСОБА_5 вважав належними йому, тому був переконаний, що має право повернути їх в своє володіння, не зважаючи на заперечення уповноважених осіб потерпілої, а отже і потерпілою, проти вилучення вказаних речей, які стали конструктивними елементами належної їй квартири, було здійснено всупереч установленого законом порядку, яким міг бути лише судовий порядок вирішення спору щодо належності спірного майна та права на нього, що заподіяло потерпілій шкоду, яка виражалась не лише у вартості самоправно вилученого з її квартири майна та спричинених таким вилученням збитків, а й приведенням квартири до непридатного для проживання стану, що є порушенням її права недоторканості приватної власності, тим більше такої власності як житло.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Як особа ОСОБА_5 по місцю проживання характеризується задовільно, є інвалідом, на спеціалізованих обліках не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, обставини справи, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, відсутність пом?якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що його виправлення можливо без ізоляції від суспільства, тому обирає передбачене санкцією статті закону, який передбачає відповідальність за вчинений злочин, покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, та враховуючи, що на час розгляду справи минули строки, передбачені ст.49 ч.1 п.1 КК України, а обставини, передбачені ст.49 ч.2,3 КК України, відсутні, на підставі ст.74 ч.5 КК України від вказаного покарання звільняє.

Потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 75102,37 грн., вирішуючи який суд виходить з наступного:

Позовна вимога ґрунтується на обвинувачені, яке було пред`явлено ОСОБА_5 на момент направлення справи до суду, яке свого підтвердження не знайшло та за результатами з`ясування обставин злочину та перевірки їх доказами під час судового розгляду прокурором було змінено, а саме зменшено його обсяг. Не зважаючи на те, що потерпілою обвинувачення було підтримано в раніше пред`явленому обсязі, суд дійшов висновку, що підтвердженим наданими доказами є обвинувачення, пред`явлене прокурором. Таким є обвинувачення ОСОБА_5 в спричиненні потерпілій збитків на суму 31511,00 грн., які були спричиненні демонтажем металопластикових вікон, балконного блоку, радіаторів опалення. Вказана сума була визначена на підставі експертного висновку, як пояснила під час допиту експерт ОСОБА_41 , складається безпосередньо з вартості матеріалів, робіт, виробничих витрат. Пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення не містить розмежування збитків на вказані експертом складові. Під час судового розслідування демонтовані з квартири потерпілої речі були віднайдені та визнані речовими доказами, доказів того, що їх вартість зменшилась чи вони є непридатними для використання за призначенням, суду не надано. Тому, такі речі можуть бути повернуті потерпілій, отже підстави для стягнення їх вартості на час судового розгляду відсутні. Відповідно до додатку 2 до висновку експерта №1111/17-25 від 30.01.2019 року вартість відновлювальних робіт із встановлення металопластикових конструкцій вікон та балкону, радіаторів опалення становить 7043,00 грн. (позиції 5,12).

Враховуючи вищевказане, позовна вимога про відшкодування заподіяної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Доля речових доказів вирішується відповідно до положень ст.100 КПК України шляхом повернення потерпілій балконного металопластикового блоку, металопластикових вікон, радіаторів системи опалення, обвинуваченому - належного йому транспортного засобу та залишення інших речових доказів в матеріалах провадження.

Судові витрати на проведення експертизи стягуються з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370,373,374 КПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.356 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить п`ятсот десять гривень, від якого на підставі ст.74 ч.5 КК України звільнити в зв`язку з закінченням визначених ст.49 ч.1 п.1 КК України строків давності.

Позовні вимоги ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 7043 (сім тисяч сорок три) гривні відшкодування за заподіяну матеріальну шкоду.

Речові докази, а саме: металопластиковой блок, металопластикові вікна, радіатори системи опалення, які зберігаються у ОСОБА_5 , повернути ОСОБА_7 , автомобіль марки Опель-Мовано д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається у ОСОБА_5 , повернути ОСОБА_5 , СD-R диски, акт прийому виконаних робіт №88 від 03.10.2014 р., акт прийому виконаних робіт №52 від 17.10.2014 р., накладну №38 від 15.09.2014 р., накладну №88 від 26.09.2014 р., накладну №52 від 15.10.2014 р. залишити в матеріалах справи.
Судові витрати за проведення експертизи в сумі 6864 (шість тисяч вісімсот шістдесят чотири) гривні стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано .

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Суддя ОСОБА_1
Копія згідно оригіналу