Справа № 545/1216/19
Провадження № 1-в/545/300/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2019 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у м. Полтава у відкритому судовому засіданні клопотання засудженої ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

у с т а н о в и в:

Засуджена ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, щовона сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

У судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання заперечував з тих підстав, що засуджена ОСОБА_4 за час відбуття покарання не довела своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці; вважає, що до неї не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від покарання.

Засуджена ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі.

Представник державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно з п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджена вироком Деснянського районного суду м.Києва від 16.03.2016 року за ч.2 ст.15 ч. 1 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_4 покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дарницького районного суду м.Києва від 29.09.2014 року за ч.2 ст. 309 КК України. Згідно з вироком строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з часу фактичного затримання і взяття під варту після набрання вироком законної сили і звернення його до виконання. Згідно з довідкою Деснянського управління поліції ОСОБА_4 взята під варту 07.09.2016 року.

Таким чином, на момент звернення до суду з клопотанням, ОСОБА_4 відбула більше 1/2 строку призначеного судом покарання, тобто формально має право на розгляд питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Відповідно до частини 2 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з характеристики від 20.05.2019 року, ОСОБА_4 за час відбування покарання не довела своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення, оскільки неодноразово судима, звільнялася на підставі Закону України « Про амністію», неодноразово застосовувався іспитовий строк, але вона належних висновків не зробила і вчинила новий злочин. Згідно з протоколом № 13 від 11.05.2019 року (с.188 том 1) комісією державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» постановлено відмовити в подачі матеріалів до суду про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_4 , як такої, що не довела своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Згідно з довідкою про стягнення і заохочення засуджена мала 2 стягнення ( 17.06.2017 року попередження та 14.07.2018 року сувора догана ).

З матеріалів особової справи вбачається, що до засудженої застосовувалось лише 1 заохочення протягом всього періоду відбування покарання, а саме : за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці 60.06.2018 року.

Таким чином, ця обставина може свідчити лише про позитивні тенденції у поведінці засудженої, проте не дає підстави вважати, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення і до неї може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.537, 539 КПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.
Суддя: ОСОБА_1