Провадження № 1-кс/520/9824/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.08.2019 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за №0002721 від 01.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, 31.07.2019 року з заявою звернувся ОСОБА_5 про те, що у лютому місяці 2019 року невстановлені особи знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_1 викрали правовстановлюючі документи на 201/1000 частини квартири АДРЕСА_2 , після чого шахрайським шляхом заволоділи правом 201/1000 частини квартири АДРЕСА_2 .

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що згідно інформаційної довідки №176000140 від 01.08.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що об`єкт нерухомості 201/1000 частини квартири АДРЕСА_2 на праві приватної власності належала ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та 14.02.2019 був укладений договір дарування 201/1000 частини квартири АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_7 , зареєстрований в реєстрі за № 555, відповідно до якого ОСОБА_8 придбала право власності на зазначене нерухоме майно за вищевказаною адресою.

Крім того, відповідно до клопотання, в ході досудового розслідування та з показань свідка ОСОБА_9 та з допиту потерпілого ОСОБА_5 встановлено, що його дідусь - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав за адресою: АДРЕСА_1 і помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя його дід - ОСОБА_6 залишив заповіт, а саме 18.05.2013 року він своє майно заповів, а саме: 82/100 частин житлового будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_6 заповідав його брату - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сестрі - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; а 201/1000 частини квартири за адресою: АДРЕСА_4 йому. Дане заповіт було посвідчено державним нотаріусом третьої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 . Хочу пояснити, що дане заповіт ОСОБА_6 зберігалося за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 . з початку 2018 року його дід ОСОБА_6 став себе погано почувати, став погано пересуватися, а саме перестав практично виходити з дому, по дому пересувався за допомогою стільця. Я і моя мати - ОСОБА_9 щодня відвідували ОСОБА_6 , приносили йому продукти. З січня місяця 2019 роки мій дід - ОСОБА_6 став скаржився на сильні болі в серці, сам не пересувався, а також не міг сам себе обслуговувати, тому щодня він або його мати - ОСОБА_9 приносили продукти, памперси, переодягали його. 28.01.2019 у вечірній час його матері - ОСОБА_9 зателефонувала сусідка ОСОБА_6 і сказала, що дідові погано. Після чого його мати - ОСОБА_9 попросила викликати швидку допомогу і сама поїхала до діда. По приїзду його мати ОСОБА_9 розповідала про те, що їздила до діда і пояснила, що його дід - ОСОБА_6 відчуває себе погано, нікого не впізнає. Після цього він відвідував свого діда - ОСОБА_6 , який вже не вставав з ліжка, сам себе не обслуговував, двері в будинок були відчинені, якщо раптом йому потрібна була допомога і він зміг покликати сусідку. З 28.01.2019 по день своєї смерті його дід - ОСОБА_6 не впізнавав його, його мати, а такжеего братові і сестру. 22.02.2019 його мати ОСОБА_9 розповідала, що була у дідуся - ОСОБА_6 , який дуже погано почувався, вже не розмовляє. Його мати - ОСОБА_9 сказала, що 23.02.2019 також поїде до діда - ОСОБА_6 . 24.02.2019 від своєї матері - ОСОБА_9 він дізнався, що його дід - ОСОБА_6 помер і вона пояснила, що не змогла знайти правовстановлюючі документи на кімнату в комунальній квартирі за адресою: АДРЕСА_4 . У комунальній квартирі за адресою: АДРЕСА_4 довгий час проживала квартирантка - ОСОБА_12 .

Згідно інформаційної довідки № 176000140 від 01.08.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що об`єкт нерухомості 201/1000 частини квартири АДРЕСА_2 , з 14.02.2019 року належить на праві приватної власності ОСОБА_8 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_7 .

Крім того, слідчий зазначає, що щодо вказаного об`єкту нерухомого майна існує сукупність достатніх підстав вважати, що він є доказом злочину, тобто містіть відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та набуті кримінально протиправним шляхом, тому існує необхідність у їх збереженні.

Слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна, обґрунтовуючи клопотання тим, що в ході досудового розслідування були встановлені ризики подальшої реалізації зазначеного нерухомого майна та метою забезпечення збереження, виключення можливості перепродажу або іншого відчуження квартири 201/1000 частини квартири АДРЕСА_2 , що в подальшому може унеможливити перехід майнових прав на зазначений об`єкт до законного власника, виникла необхідність у накладенні на нього арешту.

В судове засідання слідчий не з`явилась, будучи повідомленою належним чином.

Власник або представник власника майна в судове засідання також не з`явились.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вважаю, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, 2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається матеріалів клопотання слідчого, об`єкт нерухомого майна, а саме: 201/1000 частини квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) постановою слідчого визнано речовим доказом, у зв`язку із чим слідчий просить накласти арешт на об`єкт нерухомого майна з метою забезпечення збереження, виключення можливості перепродажу або іншого відчуження даного об`єкту.

Однак, ні в клопотанні, ні в доданих до клопотання матеріалах, слідчим жодним чином не обґрунтовується можливість досягнення завдань застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Так, сам по собі факт визнання даного об`єкту нерухомого майна речовим доказом, не доводить тих обставин, що зазначений об`єкт нерухомого майна повністю відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, як доказ у кримінальному провадженні, тобто який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Так, у даному кримінальному провадженню жодній особі не повідомлено про підозру, та не заявлено цивільний позов.

На підставі викладеного, враховуючи, що слідчим не обґрунтовано необхідність в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погодженому прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за №0002721 від 01.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1