ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1879/19 Справа № 180/2194/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінальних проваджень № 0000691, № 0000381, № 0000526 за апеляційними скаргами прокурора Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2019 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Харків, громадянин України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: - 31.05.2017 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання: - за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки; - за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки; - за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки; - за ч. 2 ст. 310 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років; на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років
6 місяців; в іншій частині вирок залишити без змін.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, стійкість умислу ОСОБА_8 , який вчинив ряд злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, в тому числі перебуваючи на іспитовому терміні за попереднім вироком.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 бажання виправити ситуацію не виявив, вину у вчиненому не визнав.
Також, судом, в порушення вимог ст.65 КК України, невмотивовано призначено ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.310 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, що потягло за собою призначення судом остаточного покарання за ч.1 ст.70, ст.71 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років, яке є м`яким та недостатнім для його виправлення.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, він не визнає, оскільки він його не вчиняв, адже коли було вчинено вказаний злочин, він перебував у свої співмешканки, де в цей час також перебували його знайомі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які це підтвердили в судовому засіданні, однак судом покази вказаних свідків не взято до уваги.
Вказує на те, що він наполягав на допиті потерпілого ОСОБА_11 , однак його ніхто не допитував та не викликав.
Посилається на те, що коли справа перебувала в провадженні іншого суді, то потерпілий приходив та повідомив, що він не бачив хто здійснив злочин щодо нього, при цьому доказів, що саме він вчинив цей злочин - не має.
Що стосується його обвинувачення за ч.2 ст.309, ч.2 ст.263, ч.2 ст.310 КК України, то воно також є необгрунтованим, оскільки за тією адресою де буди знайдені граната, два запали до нього, конопля, він не проживав, а тільки був зареєстрований.
Про проведення цього обшуку не був повідомлений та не був присутнім власник будинку ОСОБА_12 .
Знайдені при обшуку речі він ніколи не бачив, на вказану адресу не приносив.
Зазначає, що були допитані два свідки по цій справі, які є наркозалежними, та яких він не знає.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати вирок, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, щообвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки не містить формулювання висунутого обвинувачення окремо, а викладені лише обставини, які слідчий вважає за доцільне викласти за результатами досудового розслідування та правова кваліфікація з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує на те, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу вчинення обвинуваченим злочину, двоє свідків підтвердили, що того дня вони разом перебували у нього вдома, та він з дому не виходив. В судовому засіданні за головуванням судді ОСОБА_13 потерпілий також повідомляв, що злочин скоєно не ОСОБА_8 .
Щодо епізоду по ч. 1 ст. 263 КК України обвинувачений зазначив, що заборонених предметів у нього в наявності не було, гранату та запал побачив вперше під час обшуку, чому в будинку знаходились балаклава та біта і кому вони належать не знає. Ящик з мобільними телефонами, виявлений під час обшуку належить дійсно йому, телефони взяв у знайомого, який займався ремонтами телефонів. Жодного доказу стороною обвинувачення не надано.
По епізоду ч.3 ст. 309 КК України обвинувачений пояснив, що наркотичний засіб виявлений в домоволодінні під час обшуку йому не належить, звідки він там узявся йому не відомо, слідством не брались відбитки пальців, дактилоскопічні експертизи не проводились, тому доказів, що вилучений наркотичний засіб належить йому, не надано.
По епізоду по ч. 2 ст. 310 КК України ОСОБА_8 пояснив, що за вказаною адресою, а саме по вул. Комуністична він не проживав, за земельною ділянкою на якій знаходиться домоволодіння ніхто тривалий час не доглядав, дійсно він колись проживав за вказаною адресою та був притягнутий до кримінальної відповідальності за наркотики, він коноплі не сіяв, за ними не доглядав, вони виросли самостійно серед бур`янів. Наполягає, що по вул. Комуністичній він не проживав, там проживала інша особа, про що він повідомляв поліцію. Свідки обвинувачення, які дають свідчення проти нього, перебувають на метадоновій програмі і вимушені оговорити його через свою наркотичну залежність.
Зазначає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки та не відобразив в вироку суду про оглянуті часткові відеозаписи слідчих дій в судовому засіданні, проведеної слідчим Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУНП, де обвинувачений пояснював дії невинності спрямовані на його підозру та обвинувачення - клопотання під відео фіксацію оголошував ОСОБА_8 .
Також, суд першої інстанції необгрунтовано відмовив у задоволенні клопотання обвинуваченого про допит потерпілого в судовому засіданні, про що був заявлений відвід головуючому, та взяв до уваги докази досудового слідства, які в контексті КПК вважаються недопустимими, оскільки здобуті внаслідок порушення права обвинуваченого.
Крім цього, обвинуваченому безпідставно відмовлено у допиті свідків.
Посилається на те, що слідчим під час проведення слідчих експериментів було порушено вимоги, передбачені ч.3 ст.223, ст.ст. 104-107 КПК України, а тому ці протоколи як доказ повинні бути відкинуті судом як такі, що не відповідають вимогам процесуального закону та не можуть бути покладені в основу доведеності вини ОСОБА_8 .
За таких обставин, в ході судового розгляду стороною обвинувачення не було доведено належними та допустимими доказами те, що дане кримінальне правопорушення було вчинено обвинуваченим ОСОБА_8 .
Вказане свідчить про те, що судом не встановлено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК) та судом не дана оцінка сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення (ст. 94 КПК).
Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2019 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочинів та призначено покарання: - за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки; - за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки; - за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки; - за ч.2 ст.310 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 31.05.2017 року, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, навесні 2018 року, точні дата та час встановлені не були, переслідуючи злочинний намір, спрямований на незаконний посів та незаконне вирощування рослин роду конопель в кількості більше 50 рослин, знаходячись на території садиби АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, ОСОБА_8 висіяв у відкритий ґрунт насіння конопель у кількості більше 50 рослин.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне вирощування рослин роду конопель в кількості більше 50 рослин, ОСОБА_8 не маючи спеціального дозволу (ліцензії) на вирощування наркотичних засобів, передбаченого Законом України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999 року, з подальшими внесеними до нього змінами та доповненнями, а також Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» зі змінами, незаконно, умисно, не маючи мети збуту, з невстановленого часу по 13 серпня 2018 року, тобто на час проведення обшуку садиби за адресою: АДРЕСА_1 , вирощував рослини роду конопель, в кількості більше 50 рослин, а саме: обробляв їх шляхом поливу, окопування та підживлення з метою доведення рослин до стадії дозрівання, таким чином культивував рослини роду коноплі для подальшого особистого вживання без мети збуту.
13.08.2018 року у період часу з 16.52 години до 20.29 години, під час проведення обшуку садиби АДРЕСА_2 , на підставі ухвали слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області за участю ОСОБА_8 та в присутності понятих, співробітниками поліції було виявлено та вилучено вирощувані останнім 406 (чотириста шість) рослин роду коноплі, в стадії вегетативного дозрівання, з кореневою системою, стеблом, листям, верхівковими частинами.
Крім того, ОСОБА_8 , у невстановлені дату та час, у невстановленому місці придбав всупереч передбаченого законом порядку, конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом ручної осколкової, оборонної гранати Ф 1, уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ та уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2.
Після придбання, умисно, без передбаченого законом дозволу зберігаючи при собі, ОСОБА_8 з метою подальшого незаконного зберігання переніс конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом ручної осколкової, оборонної гранати Ф-1, уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ та уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2 від місця незаконного придбання до території садиби, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , володільцем якої є ОСОБА_12 , та в якій фактично проживає ОСОБА_8 .. ОСОБА_8 сховав конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом ручної осколкової оборонної гранати Ф - 1 у нижню шухляду книжкової полиці в кімнаті № 1 вищезазначеної садиби, уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ шафу кімнати № 4 вищезазначеної садиби, уніфікований запал дистанційно дії типу УЗРГМ -2 під ванною у ванній кімнаті вищезазначеної садиби.
В подальшому 13.08.2018 року у період часу з 16.52 години до 20.29 години, під час проведення обшуку садиби АДРЕСА_2 , на підставі ухвали слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області, за участі ОСОБА_8 , в присутності понятих співробітниками поліції було виявлено та вилучено конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме, спорядженні корпусом ручної осколкової, оборонної гранати Ф - 1, уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ та уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ -2.
Крім того, ОСОБА_8 у невстановлений час, місці та невстановленим способом умисно, незаконно, повторно, без мети збуту, маючи намір використати для власних потреб, придбав подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору, а саме, наркотичний засіб - канабіс, маса якого становить не менше 57,013 г.
Таким чином, після придбання, умисно, незаконно, без мети збуту, маючи намір використати для власних потреб, зберігаючи при собі, ОСОБА_8 переніс вищевказану подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору, а саме - наркотичний засіб - канабіс, від місця незаконного придбання до місця реєстрації та фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав її у поліетиленовому пакеті у котлі, розміщеному в кухні, до 13.08.2018 року.
13.08.2018 року, у період часу з 16.52 години до 20.29 години, під час проведення санкціонованого обшуку в садибі за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25.08.2018 року, в приміщенні житлового будинку, а саме - в котлі, розміщеному в кухні, було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет із вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору масою 62,707 г, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, маса якого, в перерахунку на суху речовину становить 57,013 г.
Крім того, ОСОБА_8 , 09.09.2017 року, приблизно о 00.03 год. знаходився поруч із торговими кіосками, розташованими по вулиці Торгівельній в м. Марганці, Дніпропетровської області, де побачив раніше невідомого йому потерпілого ОСОБА_11 , який йшов тротуаром вздовж дороги вказаної вулиці та розмовляв по мобільному телефону. В цей час, у нього виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення вказаного мобільного телефону, поєднаного із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи.
На виконання свого злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_8 підбіг ззаду до потерпілого та застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, що виразилось у нанесенні одного удару кулаком в обличчя останнього, відкрито умисно з корисливих мотивів шляхом ривка з рук викрав мобільний телефон торгової марки «Кагbonn» моделі КS606 Вlаск, який належить ОСОБА_11 , вартістю 987 грн., чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.
Одразу після вчинення злочину ОСОБА_8 покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи своїх апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого та його захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Згідно із ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Доводи обвинуваченого та його захисника щодо відсутності доказів вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки вина ОСОБА_8 у вчиненні цього злочину підтверджується показами свідка ОСОБА_14 , який розповів про обставини події, свідком яких він став минулого року, на початку вересня опівночі, біля кіосків в районі Інститут, а саме, що недалеко він нього, приблизно на відстані 3-4 метрів, стояла компанія з п`яти чоловік. Повз нього пробіг чоловік, який підбіг до компанії та наніс удар по обличчю одному з чоловіків, який розмовляв по телефону, вирвав в нього з рук телефон та втік. Територія біля кіосків добре освітлювалась, він добре роздивився та запам`ятав чоловіка, який нападав, підтверджує, що напад здійснив саме обвинувачений.

Також вина обвинуваченого за цим епізодом підтверджується письмовими доказами, а саме:
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 09.09.2017 року за участі свідка ОСОБА_14 , який впізнав особу зображену на фотознімку № 3, як особу, яка 09.09.2017 року о 00.05 годині по вул.Торгівельній в м. Марганці відкрито заволоділа мобільним телефоном із застосуванням насилля. Впізнає його за наступними ознаками: лисий, зріст приблизно 180 см, круглолиций, кремезної статури /т.2 а.п. 65-66/;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 09.09.2017 року за участі потерпілого ОСОБА_11 , який впізнав особу зображену на фотознімку № 1, як особу, яка 09.09.2017 року о 00.05 годині по вул.Торгівельній в м.Марганці відкрито викрала мобільний телефон із застосуванням насилля. Впізнає його за наступними ознаками:, пухлі губи, світлі голубі очі, коротка зачіска, зазначив, що давно знає цю особу /т.2 а.п. 67-68/.
Покази свідка ОСОБА_14 , зазначені у вироку, підтверджуються письмовими доказами, яким судом надано належну оцінку, а тому обґрунтовано покладені в основу вироку суду.
Підстав для того, щоб вважати докази недопустимими у кримінальному провадженні, на підставі яких суд дійшов висновку про винність ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд не знаходить.
Твердження обвинуваченого та його захисника про те, що ОСОБА_8 злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, не вчиняв, оскільки під час вчинення щодо потерпілого кримінального правопорушення, він перебував у своєї співмешканки разом зі своїми знайомими, спростовується показаннями свідка ОСОБА_14 , який підтвердив, що обвинувачений вдарив потерпілого по обличчю та вирвав з його рук телефон, а також протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.09.2017 року за участі свідка ОСОБА_14 , відповідно до якого свідок впізнав ОСОБА_8 , як особу, яка 09.09.2017 року о 00.05 годині по вул.Торгівельній в м.Марганці відкрито заволоділа мобільним телефоном із застосуванням насилля.
При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано віднісся критично до показів свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , наданих ними в судовому засіданні з посиланням на те, що вони знаходяться в дружніх відносинах з обвинуваченим ОСОБА_8 , а тому вони надані з почуттям помилкового товариства, та справедливо відніс до доказів обвинувачення показання свідка ОСОБА_14 , який вказав на ОСОБА_8 як на особу, яка із застосуванням насильства відібрав у ОСОБА_11 мобільний телефон.
Доводи обвинуваченого та захисника про те, що потерпілий ОСОБА_11 не бачив хто здійснив щодо нього злочин, не можна взяти до уваги, оскільки згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 09.09.2017 року, потерпілий ОСОБА_11 впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 як особу, яка із застосуванням насильства відібрала його мобільний телефон.
Окрім того, відповідно до наявного в матеріалах провадження витягу з кримінального провадження №0000691 вбачається, що на підставі заяви ОСОБА_11 09.09.2017 року внесено відомості до ЄРДР про те, що 09.09.2017 року приблизно о 00.05 годині, ОСОБА_8 вчинив щодо нього кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, а саме, що обвинувачений наніс йому один удар кулаком в обличчя, відкрито умисно з корисливих мотивів викрав мобільний телефон Karbonn KS 606 Black, чим спричинив йому матеріальну шкоду.
Не заслуговує на увагу твердження захисника щодо показів потерпілого наданих ним в судовому засіданні під головуванням іншого судді про те, що злочин вчинено не ОСОБА_8 , оскільки висновки суду підтверджуються дослідженими доказами.
На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Посилання обвинуваченого на те, що потерпілого до суду ніхто не викликав, та захисника про те, що судом необгрунтовано було відмовлено у задоволенні клопотання про допит потерпілого, колегія суддів вважає таким, що не може бути взято до уваги, оскільки в матеріалах провадження містяться повідомлення на адресу потерпілого про дату та час розгляду цього кримінального провадження, а також заява потерпілого ОСОБА_11 від 20.02.2019 року щодо розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_8 без його участі, та ухвалення вироку на розсуд суду (т.1 а.п. 190).
Доводи обвинуваченого та захисника щодо невинуватості ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та дослідженим судом першої інстанції доказам, яким у вироку судом надано належну оцінку.
Так, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні вказаних злочинів, підтверджується наступними доказами:

- показами свідка ОСОБА_17 , який в судовому засіданні розповів, що він був понятим при проведенні обшуку в домоволодінні, що знаходиться біля зупинки Міськгазу, в якому було знайдено гранату, верхні частини до неї та пакет марихуани, а також при огляді земельної ділянки, на якій розташоване вказане домоволодіння, де було виявлено доглянуті кущі коноплі;
- показами свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які в судовому засіданні показали, що вони знайомі з ОСОБА_8 , та бачили у його дворі висаджені кущі коноплі;
- висновком експерта №1/8.6/3504 від 25.09.2018 року, відповідно якого, надана на експертизу 13.09.2018 року речовина масою 62,707 г, виявлена 13.08.2018 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, - канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 57,013 г. На поверхні наданого на експертизу 13.09.2018 року закритого ін`єкційною голкою в захисному ковпачку порожнього медичного шприца номінальним об`ємом 2,0 мл виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено, - метамфетамін. Масу метамфетаміну визначити немає можливості у зв`язку з його незначною кількістю, та фототаблицею до нього (т.1 а.с.83-87);
- протоколом обшуку від 13.08.2018 року, який проводився у садибі за адресою: АДРЕСА_1 , де на земельній ділянці, на якій розташоване вказане домоволодіння, було виявлено 42 кущі, що при перерахуванні становлять 406 рослин з коренями, які за морфологічними ознаками схожі на рослину роду коноплі, а також у житловому будинку було виявлено корпус гранати, запали від гранати, шприци та поліетиленовий пакет із вмістом речовини подрібненої рослинного походження зеленого кольору, яка за зовнішніми ознаками схожа на наркотичний засіб канабіс (т.1 а.с.105-111);
- висновком експерта №1/8.6/3283 від 27.09.2018 року, згідно якого, надані на експертизу 31.08.2018 року рослини у кількості 406 штук - є рослинами роду коноплі (Cannabis), що віднесені до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей, та фототаблицею до нього (т.1 а.с.114-119);
- висновком експерта №33/5.2/309 від 25.09.2018 року та фототаблицею до нього, згідно цього висновку, предмети, вилучені 13.08.2018 року під час проведення обшуку в садибі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: металевий предмет, схожий на корпус від гранати є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом ручної осколкової, оборонної гранати Ф-1. Металевий предмет схожий на запал від гранати, який виявлений кімнаті № 4 є уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ військового призначення, використовується для спорядження ручних гранат типу Ф-1, РГД-5, РГ-42. Металевий предмет, схожий на запал від гранати, який виявлений у ванній кімнаті, є уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ-2 військового призначення, використовується для спорядження ручних гранат типу Ф-1, РГД-5, РГ-42.
Дані предмети, а саме конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, споряджений корпус ручної осколкової, оборонної гранати Ф-1 відноситься до категорії вибухових речовин.
Уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ та УЗРГМ-2 з маркуванням 583, 61-83 відносяться до категорії вибухових пристроїв.
Корпус бойової ручної гранати Ф-1 та запал типу УЗРГМ у поєднанні (штатним способом) утворюють бойову осколкову, оборонну, ручну гранату Ф-1, промислового виготовлення, яка відноситься до категорії боєприпасів.
Дані предмети, а саме конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, споряджений корпус ручної осколкової, оборонної гранати Ф-1, уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ та УЗРГМ-2 з маркуванням 583, 61-83 вироблені промисловим способом.
Дані предмети, а саме конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, споряджений корпус ручної осколкової, оборонної гранати Ф-1, уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ та УЗРГМ-2 з маркуванням 583, 61-83 придатні до здійснення вибуху (т.1 а.с.126-135);
- актом №214 знищення (знешкодження) вибухових матеріалів або таких що їх нагадують від 20.09.2018 року, де попередеьо було встановлено, що корпус гранати Ф-1 та два запали типу УЗРГМ придатні для виробництва вибуху (т.1 а.с.137-140);
- протоколом слідчого експерименту від 20.09.2018 року, відповідно до якого зроблено висновок, що корпус гранати Ф-1 та два запали УЗРГМ придатні для виробництва вибуху (т.1 а.с.141-142).
Твердження обвинуваченого та захисника про те, що ОСОБА_8 за адресою, де були знайдені граната, два запали та конопля не проживав є безпідставними та необгрунтованими, та такими що спростовуються показами свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які в судовому засіданні підтвердили те, що ОСОБА_8 проживає саме у тому будинку, де проводився обшук, оскільки вони перебували у дворі цього домоволодіння разом з обвинуваченим.
Підстави ставити під сумнів покази вказаних свідків відсутні, оскільки вони надали послідовні покази.
Окрім того, відповідно до відеозапису до протоколу обшуку від 13.08.2018 року, ОСОБА_8 своїми ключами відчиняв ворота у двір та двері до будинку, при цьому перебуваючи на території двору зазначав, що город його, однак він ним не займався, хоча кущі коноплі, які були вилучені під час обшуку були досить доглянуті (т.1 а.п. 111). Таким чином, вищенаведене спростовує доводи захисника про те, що відеозапис не підтверджує вини ОСОБА_8 ..
Таким чином, поведінка обвинуваченого під час обшуку не спростовує показів свідків про те, що ОСОБА_8 в будинку, де проводився обшук, не проживає.
Доводи обвинуваченого про те, що власника будинку при обшуку не було, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки вони спростовуються відеозаписом до протоколу обшуку від 13.08.2018 року, відповідно до якого, слідча, згідно із вимогами ст.236 КПК України, належним чином виконала ухвалу про дозвіл на обшук житла, а саме, для участі в проведенні обшуку був запрошений підозрюваний ОСОБА_8 , який, як встановлено судом першої інстанції та не спростовано в суді апеляційної інстанції, проживає у цьому будинку, та якому перед початком цієї слідчої (розшукової) дії була надана копія вказаної ухвали слідчого судді.
Твердження захисника щодо порушення вимог ч.3 ст.223 КПК України під час проведення слідчих дій за участю спеціаліста, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки відповідно до наявного в матеріалах провадження протоколу про проведення слідчого експерименту від 20.03.2018 року, він був проведений за участю спеціаліста ОСОБА_20 , який підписав протокол та будь-яких зауважень не мав (т.1 а.п. 141-142).
Посилання захисника на те, що судом безпідставно було відмовлено у допиті свідків, не можуть бути взяті до уваги, оскільки захисник ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі не зазначає щодо яких саме свідків було подано клопотання про допит в суді першої інстанції та що саме вони можуть показати суду на підтвердження невинуватості обвинуваченого, що не вказує на неповноту судового розгляду.
Отже, суд дійшов висновку, що вказані у вироку та досліджені в ході судового розгляду як в суді першої інстанції, так й в апеляційній інстанції докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованих йому злочинів та доведеності вини у їх вчиненні.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, а тому не вбачає причин для скасування вироку суду та задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника.
Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, то воно відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, оскільки при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість скоєних обвинуваченим злочинів, які відносяться згідно із ст. 12 КК України до категорії середньої тяжкості та тяжких злочинів; дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, негативно характеризується за місцем проживання, шкоду потерпілому не відшкодував; обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання не встановлено.
Крім того, судом першої інстанції, при призначенні покарання обвинуваченому, враховано досудову доповідь органу пробації, відповідно до якої, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку ОСОБА_8 з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий.
Апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції, при призначенні обвинуваченому покарання, враховані всі обставини, на які посилається прокурор у своїй апеляційній скарзі.
Вимога прокурора щодо призначення більш суворого покарання за ч.2 ст.310 КК України та остаточного покарання, не свідчить про те, що призначене покарання є явно несправедливим, оскільки судом фактично враховані всі обставини при призначенні покарання.
У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч.1 ст.70, ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років, тому апеляційна скарга щодо призначення більш суворого покарання ОСОБА_8 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2019 року залишити без задоволення.
Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2019 року щодо ОСОБА_8 -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4