Справа № 307/2249/17
Провадження № 1-кп/307/128/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2019 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого
судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2

ОСОБА_3

з участю: прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6

ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, кримінальне провадження за № 0000338, про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не одруженого, сезонного робітника, у порядку ст. 89 КК України не судимого, та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, із повною загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню доньку, сезонного робітника, раніше не судимого,

обох у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 296 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
29.08.2017 р., близько 17-ї год., ОСОБА_6 , разом із ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля кафе "Малібу", яке розташоване по вул. Заводській у с. Нересниця, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, ігноруючи існуючі у суспільстві загальноприйняті правила поведінки і норми моралі, намагаючись самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб і нахабно показуючи своє зневажливе ставлення до оточуючих, безпричинно розпочали конфлікт з ОСОБА_5 , який перебував на водійському сидінні свого автомобіля марки "OPEL Vivaro", н/з НОМЕР_1 , в ході якого ОСОБА_6 , виражаючись нецензурними словами, відкрив дверцята водія та наніс потерпілому ОСОБА_5 один удар кулаком лівої руки в обличчя, після чого ОСОБА_7 наніс ОСОБА_8 два удари кулаком правої руки в обличчя.
Своїми діями обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили злочин передбачений ст. 296 ч. 2 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Пояснив, що 29.08.2017 р., він домовився з другом, що відвезе його до батьків. За ним приїхали до нього додому на автомобілі, у салоні якого був власник транспортного засобу, його дружина та ОСОБА_7 . Він сів за кермо і проїжджаючи біля кафе "Акваріум" у с. Терново, його обігнав на своєму автомобілі ОСОБА_5 , зупинився, підійшов до транспортного засобу, за кермом якого він сидів та сказав: "Якщо ви п`яні, треба тримати дистанцію і за кермо не сідати". На цьому вони розійшлися. Через двадцять хвилин вони приїхали у с. Нересниця. Біля кафе "Малібу" він побачив автомобіль потерпілого, зупинив транспортний засіб, підійшов до нього та запитав ОСОБА_5 : "Хто п`яний?". ОСОБА_5 взяв телефон, щоб зателефонувати, але він вирвав від нього мобільний телефон. Після цього підійшов ОСОБА_7 та вдарив ОСОБА_5 два рази в обличчя. Потім він також наніс потерпілому ще один удар. Свої дії оцінює негативно. З потерпілим примирився, відшкодував йому моральну шкоду та просить у нього вибачення.
Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Дав аналогічні показання.
Розглянувши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 296 ч. 2 КК України, доведена повністю.
Оскільки учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, обвинувачені та потерпілий правильно розуміють зміст кримінального правопорушення, у суду відсутні сумніви у добровільності та істинності їх позиції, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку суд, керуючись ст. 349 ч. 3 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинувачених, потерпілого та оглядом матеріалів справи, які характеризують особу обвинувачених.
Так, потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні показав, що 29.08.2017 р., біля 17-ї год., він керував автомобілем у с. Терново. На прохання пасажира зупинив автомобіль на узбіччі. У цей час обвинувачені підійшли до нього і почали висловлюватися у його бік нецензурними словами. На що він їм відповів:"Я нормально їжджу, а вам не потрібно сідати за кермо у стані алкогольного сп`яніння". Після цього вони сіли у свій транспортний засіб і поїхали. Біля кафе "Малібу" у с. Нересниця, він висадив пасажирів. Неподалік зупинився автомобіль, за кермом якого був ОСОБА_6 . Обвинувачені підійшли до нього, ОСОБА_6 вдарив його один раз рукою по обличчю, а ОСОБА_7 наніс йому два удари рукою в обличчя. На даний час обвинувачені попросили у нього вибачення, відшкодували завдану моральну шкоду і тому він просить не карати їх суворо.
Оцінивши показання обвинувачених та потерпілого, які вони дали вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленими із правилами ст. 349 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили кримінальне правопорушення передбачене ст. 296 ч. 2 КК України.
За кваліфікуючою ознакою особлива зухвалість -, суд кваліфікує дії обвинувачених у зв`язку з тим, що відповідно п. 5 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» № 10 від 22.12.2006 р., за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею,
Обираючи обвинуваченим покарання суд враховує обставини, які його пом`якшують: щиро розкаялися у вчиненому, сприяли слідству у розкритті злочину, відшкодували потерпілому моральну шкоду, попросили у нього вибачення, характеризуються позитивно, ОСОБА_7 має на утриманні неповнолітню дитину; а також обставину, яка обтяжує покарання: вчинили злочин у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р. звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У п. 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Враховуючи наведені пом`якшуючі та обтяжуючу обставину, особу кожного обвинуваченого, тяжкість вчиненого ними кримінального правопорушення, прохання потерпілого не карати їх суворо, суд вважає за можливе призначити їм покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком.
Тому, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 296 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного йому покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання або роботи.
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 296 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного йому покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання або роботи.
Речові докази та судові витрати по справі відсутні.
Запобіжний захід щодо засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не обирався.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1