Справа № 212/7830/19
У Х В А Л А
про застосування запобіжного заходу тримання під вартою

18 вересня 2019 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Покровського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором Криворізької місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з професійно - технічною освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, малолітніх дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 13.05.2019 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України поглинути даним покаранням покарання по вироку Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04.04.2019 до відбування 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.75,76 КК України звільнений з іспитовим строком на 3 роки,

В С Т А Н О В И В:

18 вересня 2019 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся слідчий з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 в клопотанні зазначено, що повторно близько 20:10 год. 09.07.2019 року ОСОБА_7 , знаходячись по вул. Вишневського в Покровському районі м. Кривого Рогу побачив паркан території нежитлового домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_3 . Дана територія привернула його увагу, після чого у останнього виник намір на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення.

ОСОБА_7 , реалізуючи раптово виниклий злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна поєднаного з проникненням у інше приміщення, переслідуючи корисливий намір, переконавшись у відсутності можливих свідків та очевидців, усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер та за ним ніхто не спостерігає, підійшов до топочного приміщення, яке розташоване на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 та через металопластикове вікно, яке знаходилось на провітрюванні проник до приміщення топочної.

Після чого, перебуваючи в вказаному приміщенні ОСОБА_7 продовжуючи свої злочинні дії, скориставшись відсутністю свідків та очевидців та в тому, що його дії носять таємний характер та за ним ніхто не спостерігає таємно викрав з приміщення топочної, майно, що належить потерпілому ОСОБА_8 , а саме: кутову шліф машинку марки «GRAND» сер. МШУ-230-2600, 230 В, 50 Гц, 230 мм, М14, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1224 від 16.09.2019 складає 862,50 гривні; кутову шліф машинку марки «Makita», моделі: GA5030, 125 мм, 720 ВТ, 1,4 кг., зеленого кольору, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1224 від 16.09.2019 складає 1484,01 гривні; зварювальний апарат інвентарного типу марки «Дніпро-М», моделі: ММА-250В, 220В, 8,6 кг. чорного кольору, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1224 від 16.09.2019 складає 1425,00 гривень.

Після цього ОСОБА_7 з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 була завдана майнова шкода на загальну суму 3771,51 гривень.

В обґрунтування обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному покладається необхідність запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, зокрема, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати здійсненню досудового розслідування та судового розгляду шляхом неявки до слідчого, прокурора, суду.

Підозрюваний не працює, отже, офіційного та постійного джерела доходу не має, не одружений, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, офіційно не працює, тобто не має міцних соціальних зв`язків, які б могли стримати його не покидати постійного місця мешкання (реєстрації) та не покидати межі м. Кривий Ріг або території України, що обумовлює наявність ризику, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного, корисливого кримінального правопорушення, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні слідчий та прокурор на задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наполягали, просили задовольнити, послалися на обставини та ризики, що зазначенні в клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_7 просив в задоволенні клопотання відмовити та обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, зазначив що на даний час отримав паспорт, копає огороди, так як потрібно харчуватися.

Захисник адвоката ОСОБА_5 в судовому засіданні проти клопотання заперечував, просив суд обрати запобіжний захід, що не пов`язаний з позбавленням волі. Щодо клопотання захисник зазначив на його безпідставність, так як відсутні ризики та слідчий належними доказами не довів в судовому засіданні наявність ризиків.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 підлягає задоволенню виходячи із наступного.

17 вересня 2019 року ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру від 17 вересня 2019 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Згідно із ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, наявності достатніх даних, що існують ризики переховуватися від органів досудового розслідування або суду, враховуючи тяжкість покарання, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливого тяжкого злочину, санкція статті 185 ч.3 КК України передбачає покарання від 3 до 6 років позбавлення волі.

З врахуванням особи підозрюваного, з метою перешкоджання можливості займатися злочинною діяльністю, з метою запобігти спробам ухилитися від слідства або суду, та незаконного впливу на свідків за кримінальним провадженням, суд вважає необхідним обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя враховує надані сторонами кримінального провадження докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_7 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винним, а також характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя підозрюваного, його зв`язки з суспільством. Так, наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, що здобуті в рамках кримінального провадження на стадії досудового слідства.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, підтверджується вагомими наявними доказами, які додані до клопотання слідчого.
При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також під час розгляду знайшли своє підтвердження обставини, викладені в клопотанні слідчого, про наявність ризиків, що, знаходячись на волі, підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, оскільки ОСОБА_7 може продовжити свою злочину діяльність; перешкоджати кримінальному провадженню та розгляду справи по суті у суді.
У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).
ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.
Аналізуючи вищенаведені обставини у сукупності, суд доходить висновку про те, що вони свідчать про неможливість усунення ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, встановлених щодо ОСОБА_7 , у менш обтяжливий спосіб, та вважає за необхідне з цих підстав застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від обставин.

У справі Феррарі-Браво проти Італії Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

За таких обставин слідчий суддя вважає що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Між тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, та характер вчиненого, суд вважає за необхідне визначити розмір застави у розміри 50000 гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, яка може бути внесена до закінчення строку дії даної ухвали, у разі внесення застави суд, вважає за необхідне покласти обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого СВ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , не відлучатись із населеного пункту, де він зареєстрований та проживає за без дозволу слідчого, суду, повідомляти слідчому, суду про зміну свого місця проживання.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

Постановив:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 листопада 2019 року, включно.

Строк тримання під вартою рахувати з 17 години 00 хвилин 18 вересня 2019 року.

Строк дії ухвали до 17 години 00 хвилин 15 листопада 2019 року.

Одночасно визначити заставу в сумі 50000 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Дніпропетровській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на ОСОБА_7 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати на виклики до СВ Покровського ВП КВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 не відлучатись із населеного пункту, де він мешкає.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 17 години 00 хвилин 14 листопада 2019 року.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі установи виконання покарання.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи виконання покарання негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з-під варти.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави звільнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору та направити до органу місця попереднього ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1