Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2881/19
Провадження №: 1-кс/332/1055/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 р.

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Заводського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_6 , погодженого із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №1 Запорізької області ОСОБА_3 , про арешт майна за матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001007 від 21.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.369 КК України -
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначив, що в провадженні СВ Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження № 0001007 від 21.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.369 КК України.

Так, 20.07.2019 року, близько 16-30 години, командиром взводу №2 роти № 1 батальйону № 4 УПП у місті Запоріжжя ДПП ОСОБА_7 разом із сержантом поліції ОСОБА_8 , під час патрулювання Заводського району м.Запоріжжя на службовому автомобілі марки «Тойота Пріус» д.н.з. НОМЕР_1 , у складі екіпажу № 0015, на ділянці дороги біля будинку №93 по вул.Топографічній у місті Запоріжжі було виявлено транспортний засіб - мопед виробництва Китай, 2008 року випуску, кузов сірого кольору № НОМЕР_2 , без державного реєстраційного номеру, під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Останньому було запропоновано добровільно пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» Запорізької обласної ради. За результатами медичного огляду встановлено, що ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння та керував у такому стані вищевказаним транспортними засобом. Окрім того, оскільки ОСОБА_5 керував транспортним засобом без відповідних документів (посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу), йому було запропоновано проїхати за місцем проживання для перевірки документів та встановлення особи.
Небажаючи настання негативних правових наслідків для себе за скоєне адміністративне правопорушення, з метою уникнення адміністративної відповідальності, у ОСОБА_5 виник умисел на надання працівнику поліції, а саме старшому лейтенанту поліції ОСОБА_7 , який є службовою особою правоохоронного органу, неправомірної вигоди за невчинення ним в його інтересах з використанням наданого ОСОБА_7 службового становища дій, які він повинен виконати, а саме: за нескладення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, тобто непритягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення.

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи біля вищезазначеного будинку АДРЕСА_1 , запропонував ОСОБА_7 , який згідно з вимогами ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу, неправомірну вигоду у розмірі 1 000,00 гривень, передавши їх ОСОБА_7 у паспорті громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , за невживання подальших дій із документування вчинення ним адміністративного правопорушення.

Працівник поліції ОСОБА_7 на пропозицію ОСОБА_5 не погодився, в отриманні неправомірної вигоди, запропонованої останнім, відмовився та наполіг на необхідності складення стосовно останнього матеріалів про адміністративні правопорушення, з одночасним повідомленням оператора «102» ГУНП у Запорізькій області, викликавши слідчо-оперативну групу Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.
Цього ж дня, слідчо-оперативною групою Заводського ВП проведено огляд місця події, під час якого було вилучено 5 банкнот номіналом 200,00 гривень з такими серіями: КМ 3299957, ЄЗ 5328349, УЙ 9200933, ХЗ 2065177, СГ 8525404, які надав добровільно ОСОБА_7 , а також транспортний засіб - мопед виробництва Китай, 2008 року випуску, кузов сірого кольору № НОМЕР_2 , без державного реєстраційного номеру, яким керував ОСОБА_5 . Дане майно постановою слідчого визнано речовим доказом.
За вказаним фактом слідчим відділенням Заводського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування за ч.1 ст.369 КК України.

У клопотанні слідчим зазначено про необхідність накладення арешту на вказане майно з метою проведення відповідних слідчих дій.

У судовому засіданні слідчий надав пояснення аналогічні тим, що викладені у клопотанні, просив задовольнити його в повному обсязі та накласти арешт на вищевказане тимчасово вилучене майно.

Прокурор підтримав клопотання та обґрунтовував свої вимоги тим, що на даний час вилучений транспортний засіб та грошові купюри визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні. Оскільки існує необхідність проведення слідчих дій з використанням вилученого майна та з метою збереження речових доказів, що унеможливлювало б їх приховування, зникнення, псування, пошкодження або відчуження, враховуючи співвідношення ризиків, просив задовольнити клопотання у повному обсязі.

ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомив, що вказане влучене майно належить йому, проти задоволення клопотання не заперечував.

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін, перевіривши надані до клопотання матеріали і дослідивши подані докази у його обґрунтування, приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню частково з нижченаведених підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено в клопотанні, в провадженні слідчого відділення Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження №0001007 від 21.07.2019 року за ч.1 ст.369 КК України.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Стаття 41 Конституції Українигарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Одними із основних засад кримінального провадження, визначених статтею 7 КПК України, є верховенство права, законність та недоторканість права власності, зміст яких полягає у тому, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого у порядку, передбаченому КПК України (ст.8, 9, 16 КПК України).

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з п.7 ч.2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Виходячи зі змісту ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може бути здійснено під час законного затримання особи, а також під час обшуку або огляду.

Відповідно до ч.1ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Другий абзац частини першоїстатті 170 КПК України зазначає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Тобто, арешт майна передбачає певний ступень втручання у права і свободи власника чи володільця майна через встановлення певних обмежень у користуванні, володінні чи розпорядженні майном всупереч волі власника.

Згідно з п. 1 ч. 2ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку, на підставі ч.3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98 цього Кодексу. Відповідно до ч.1ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні обєкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що Заводським ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за ч.1 ст.369 КК України за фактом надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення нею в інтересах того, хто пропонує, дії з використанням службового становища та з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення перетворення і відчуження, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, а саме, 5 банкнот номіналом 200,00 гривень з такими серіями: КМ 3299957, ЄЗ 5328349, УЙ 9200933, ХЗ 2065177, СГ 8525404.
Тому слідчий суддя вважає за можливе клопотання слідчого про арешт майна в цій частині задовольнити.

У той же час, слідчий належним чином не обґрунтував необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно - транспортний засіб - мопед виробництва Китай, 2008 року випуску, кузов сірого кольору № НОМЕР_2 , без державного реєстраційного номеру, яким керував ОСОБА_5 . Матеріали клопотання не містять та слідчим не доведено підстав вважати, що вказаний транспортний засіб пристосований чи використаний як засіб чи знаряддя злочину, є предметом кримінального правопорушення, або винагородою за його вчинення, тощо, тому слідчий суддя приходить до переконання, що в цій частині клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 7, 98, 131, 167, 168, 171-173, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час огляду місця події 20.07.2019 року , а саме: 5 банкнот номіналом 200 гривень із серіями: КМ 3299957, ЄЗ 5328349, УЙ 9200933, ХЗ 2065177, СГ 8525404, які надав добровільно ОСОБА_7 .
У задоволенні решти вимог, викладених у клопотанні, відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1