Справа №175/4341/19
провадження №1-кс/175/1856/19
У Х В А Л А

Іменем України

04 листопада 2019 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного 02.11.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001504, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого СВ Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, а саме транспортний засіб марки «Мерседес», державний реєстраційний помер транспортного засобу ар НОМЕР_1 та технічний паспорт до нього, які були вилучені 01.11.2019 року в ході огляду місця події та визнані речовими доказами, згідно відповідної постанови слідчого від 02.11.2019 року.

В обґрунтування свого клопотання слідчий зазначає, що в провадженні СВ Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №0001534 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.

Так, 01.11.2019 року до Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт стосовно того, що 01.11.2019 року за порушення правил дорожнього руху було зупинено транспортний засіб марки «Мерседес», державний реєстраційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 . Під час перевірки номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу було встановлено, що реєстраційний документ вказаного транспортного засобу має ознаки підроблення ( НОМЕР_3 ).
Проведеним оглядом від 01.11.2019 року було вилучено транспортний засіб марки «Мерседес», державний реєстраційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 та технічний паспорт до нього, які відповідною постановою слідчого від 02.11.2019 року визнані речовими доказами та передані на відповідальне зберігання до Приватного товариства «АВТОКЛУБ» (технічний паспорт поміщено до паперового конверту).

З огляду на викладене у вилучених в ході проведеного 01.11.2019 року огляду речах і документах збереглись сліди та відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також для забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, з метою забезпечення їх збереження, слідчий просить накласти арешт на вилучене майно.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до наступного висновку.

Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні.

Як вбачається з ч.1 і 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити вилучення чи арешт майна.

Документального підтвердження на відповідність вищевказаного до суду не надано.

Згідно з частинами 1 і 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У матеріалах клопотання не зазначені підстави, у зв`язку з якими необхідно здійснити арешт саме техніки вилученої під час огляду, а також відсутні відомості про особу, що визнана підозрюваною у вчиненні даного кримінального правопорушення та відомості щодо осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Разом з тим, слідчим не зазначається відомосте про особі, які належить вищевказане майно та на чиє ім`я видано технічний паспорт даного транспортного засобу.

Відповідно до ч.3 ст. 171 КПК України у клопотанні про арешт майна слідчий, прокурор повинні зазначити: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Статтею 41 Конституції України передбачений виключно судовий порядок позбавлення права власності.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя вважає, що слідчим у клопотанні, не була доведена суду необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, про який йдеться в клопотанні, що він не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, якій належить майно, що є правові підстави для такого арешту, а також можливі наслідки здійснення арешту, а саме, що обмеження прав, є розумними і співмірними із завданням кримінального провадження.

Крім того, дане клопотання про арешт майна не погоджене прокурором, що є обов`язковою вимогою при зверненні до слідчого судді, закріпленої у ст. 171 КПК України.

Отже, за невідповідності клопотання вимогам ч.1 ст. 170, ч.1 ст.171 КПК України, та ненадання до клопотання доказів безальтернативності заходу забезпечення про який йдеться у клопотанні, в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132,167, 168,170-173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного 02.11.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001504, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1