Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8526/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 183 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 04 вересня 2019 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 02 листопада 2019 року з залишенням права внесення застави яка визначена ухвалою цього ж суду від 08 липня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

04 вересня 2019 року ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 днів до 02 листопада 2019 року з залишенням права внесення застави в розмірі 48025 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, яка визначена ухвалою цього ж суду від 08 липня 2019 року.

Своє рішення суддя обґрунтував тяжкістю та характером злочину, даними про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий та відбував покарання в місцях позбавлення волі, вчинив новий злочин через невеликий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, необхідністю допиту свідків та потерпілих, що дає підстави вважати, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання ризикам переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, незаконного впливу на потерпілого, свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Вказує, що суд першої інстанції визначив заставу у розмірі 48025 грн., яка є надмірною для обвинуваченого.

Вважає, що суд продовжуючи строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не врахував дані про його особу, який виховувався в багатодітній сім`ї, має тимчасові підробітки, а також те, що майнову шкоду він усунив шляхом добровільної передачі мобільного телефону працівникам поліції, претензій потерпілий ОСОБА_9 до нього не має.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та підозрюваного які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає що, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження вбачається, що 04 вересня 2019 року судом першої інстанції під час підготовчого судового засідання, в порядку ст.331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого та клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 на більш м`який.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Суд першої інстанції ретельно перевірив доводи захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 на особисте зобов`язання, заперечення прокурора, який просив продовжити відносно обвинуваченого термін тримання під вартою, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 умисного тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який не одноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, вчинив новий злочин через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, не має постійного місця проживання, не працює, а також відсутність у нього міцних соціальних зв`язків свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, вказують на обґрунтованість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою останнього.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи захисника та обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_7 .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, винесена у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 04 вересня 2019 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 02 листопада 2019 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: