Провадження № 1-кп/761/635/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року

Шевченківський районний суд м. Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю :

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007554 від 22 червня 2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Шевченківського районного суду міста Києва знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007554 від 22 червня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2019 року запобіжний захід, обраний обвинуваченому,у виді тримання під вартою продовжено на два місяці - до 25 серпня 2019 року, включно.

В судовому засіданні, відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, судом поставлено питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, оскільки строк дії попередньої ухвали щодо тримання під вартою обвинуваченого спливає 25 серпня 2019 року та до його спливу судове провадження не буде завершено, наступне судове засідання не відбудеться.

Прокурор ОСОБА_5 просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, посилаючись на вагомість обвинувачення, яке висунуто останньому та переконливість доказів сторони обвинувачення, які були досліджені у судовому засіданні, наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання ризику переховування.

Потерпілий ОСОБА_6 , представник потерпілого ОСОБА_7 підтримали думку прокурора та просили продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_8 заперечував проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, оскільки, на думку захисника, відсутні підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Просив обрати відносно ОСОБА_9 інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у виді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав думку захисника ОСОБА_8 та просив відмовити з задоволенні клопотання прокурора щодо продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив обрати відносно нього інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд, керуючись принципом правової визначеності, приходить до наступного висновку.
Частиною 3 статті 331 КПК України на суд покладений обов`язок, незалежно від наявності клопотань, до спливу продовженого двомісячного строку тримання обвинуваченого під вартою повторно розглянути питання доцільності дії цього запобіжного заходу.
За наслідками розгляду цього питання суд своєю вмотивованою ухвалою має право скасувати, змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжити його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Під час досудового розслідування відповідно до ст. 194 КПК України у разі вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу має бути встановлено, чи є обґрунтованою підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК України ризиків, на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.
Однак, враховуючи, що відповідно до Глави 28 КПК України судовий розгляд кримінального провадження здійснюється з метою встановлення, чи доведена поза розумним сумнівом вина особи у зазначених в обвинувальному акті злочинних діях, оцінка обґрунтованості підозри на цій стадії провадження виключається.
З наведеного витікає, що вирішуючи доцільність подальшого утримання особи під вартою, суд має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.
Європейський Суд з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» зазначив, що продовжуване утримання особи під вартою може бути виправдане у тій чи іншій справи лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.
Суд вважає, що на даний час продовжує існувати ймовірність такого ризику як ухилення обвинуваченого від суду та не виконання його процесуальних рішень (ризик переховування), оскільки дії, що ставляться ОСОБА_10 у провину носять суспільно небезпечний характер. ОСОБА_10 висунуто обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину ,за вчинення якого у разі визнання його судом винуватим передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років.
Крім того, оскільки обвинувачений ОСОБА_9 знайомий з потерпілим ОСОБА_6 , ризик впливу на якого не виключається з боку обвинуваченого.

Обсяг проведених судом процесуальних дій під час судового розгляду у кримінальному провадженні та їх результати не зменшують ризик переховування та впливу на потерпілого.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даній стадії судового розгляду, не встановлено та сторонами не доведено.
Наведені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, родину, на утриманні неповнолітню дитину, постійне місце проживання - не гарантують запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому доводи сторони захисту щодо можливості застосування до обвинуваченого інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не спростовують вище наведених висновків суду.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 11 жовтня 2019 року.

Керуючись ч.3 ст.331, 369 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Продовжити строк дії запобіжного заходу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраного у вигляді тримання під вартою, до 11 жовтня 2019 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Судді:

________________ _______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3