Справа № 362/5812/19
Провадження № 1-кс/362/2029/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 року слідчий суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області - ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,-

в с т а н о в и в :

30.09.2019 р. до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 про накладення арешту на речі, вилучені в ході проведення обшуку підозрюваного ОСОБА_4 , а саме на мобільний телефон марки «Nokia n70», «IMEI: НОМЕР_1 », сіро-чорного кольорів із сім картою мобільного оператора «Київстар» з маркуванням на ній « НОМЕР_2 », який поміщено до білого паперового конверту та опечатаного належним чином, з метою отримання доказів щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме незаконному заволодінні транспортним засобом вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб.

Клопотання обґрунтовано наступним.

В провадженні СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001329 від 25.09.2019.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 25.09.2019 ЧЧ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те що 25.09.2019 року, близько 07 год. 40 хв. поблизу під`їзду по АДРЕСА_1 , виявив відсутність свого мотоциклу марки QINGQI, моделі QM 200-2D, реєстраційний номер: НОМЕР_3 , чорного кольору (ІПНПУ 15448 від 25.09.2019).

Виходячи з вище викладеного, 27 вересня 2019 року, в порядку ст. 208 КПК України під час затримання підозрюваного у вчиненні вищевказаного злочину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слідчий ОСОБА_3 у відповідності до вимог ч.3 ст. 208, ч.7 ст. 223 та ст. 236 КПК України, було проведено обшук підозрюваного ОСОБА_4 та вилучено: мобільний телефон марки «Nokia n70», «IMEI: НОМЕР_1 », сіро-чорного кольорів із сім картою мобільного оператора «Київстар» з маркуванням на ній « НОМЕР_2 », який поміщено до білого паперового конверту, опечатаного належним чином.

Вказані речі було вилучено до камери зберігання речових доказів Васильківського ВП.

Таким чином в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладанні арешту на майно, вилучене в ході проведення обшуку гр. ОСОБА_4 ..

З метою повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування, проведення необхідних експертиз, отримання доказів, збереження речових доказів, щодо вчинення кримінального правопорушення, виявлення осіб, що причетні до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Заслухавши слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя доходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом було встановлено, що 25.09.2019 р. до ЄРДР були внесені відомості про скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.289КК України (кримінальне провадження №00001329).

Клопотання слідчого погоджене із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 .

У ньому зазначено підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, вид майна, що належить арештувати, тобто клопотання оформлене відповідно до вимог ст.171 КПК України.

До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучені документи, які підтверджують обставини, викладені у клопотанні.

Майно, на яке слідчий просить накласти арешт вилучено під час затримання ОСОБА_4 - відповідно до протоколу затримання особи від 27.09.2019 р.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч.3 ст.170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вирішуючи питання про задоволення клопотання слідчого, погодженого з прокурором та накладання арешту на вказане майно, суд враховує вимоги, передбачені ч.2 ст.173 КПК України та приходить до висновку, що існують правові підстави для арешту майна, є можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що існують підстави, визначені у ч.2 ст.170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на зазначене вище майно.

При цьому, з огляду на положення ч.ч.1, 3 ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, і у кого і де воно знаходиться, незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить об`єктивному встановленню обставин кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати майна, зазначеного у клопотанні слідчого, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Керуючись ст.ст. 167-175, 309, 369, 372, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на речі, вилучені в ході проведення обшуку підозрюваного ОСОБА_4 , а саме на мобільний телефон марки «Nokia n70», «IMEI: НОМЕР_1 », сіро-чорного кольорів із сім картою мобільного оператора «Київстар» з маркуванням на ній « НОМЕР_2 », який поміщено до білого паперового конверту та опечатаного належним чином, з метою отримання доказів щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме незаконному заволодінні транспортним засобом вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб.

Ухвала про арешт майна виконується негайно, слідчим, прокурором.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Київського Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1