Справа № 367/8074/13-к
ВИРОК

Іменем України

04 листопада 2019 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000803 від 07 липня 2013 року, про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Пісківка Бородянського району Київської області, громадянина України, з базовою вищою освітою, неодруженого, який проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

07 липня 2013 року, приблизно, о 14-й годині 30 хвилин, в смт Пісківка Бородянського району Київської області обвинувачений ОСОБА_5 , який не отримав у встановленому п. 1.2. та 1.3 "Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 515 від 07 грудня 2009 року, порядку посвідчення водія, в порушення вимог підпункту "а" пункту 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, згідно з яким водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, не дотримавшись вимог підпункту "а" пункту 2.3 Правил дорожнього руху, згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, керуючи технічно несправним автомобілем "ВАЗ-2107", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що не відповідало вимогам пункту 31.4 Правил дорожнього руху, відповідно до якого забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей і невідповідності вимогам підпункту "а" пункту 31.4.1 Правил дорожнього руху, якщо змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника; підпункту "б" пункту 31.4.1 Правил дорожнього руху, якщо під час дорожніх випробувань робочої гальмової системи перевищуються такі значення для легкових автомобілів гальмовий шлях не більше ніж 14,7 м, рухаючись автомобільною дорогою С-100501 (Іванків Радомишль) - Пісківка по вул. Петровського (нині Заводська), біля будинку № 94, порушуючи також вимоги п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку і технічний стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, а також при виникненні небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка рухалась через узбіччя та проїзну частину вказаної автомобільної дороги у напрямку від будинку № 53 до будинку № 94.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми тіла з переломами кісток скелету, масивних крововиливів у м`які тканини та під оболонку головного мозку, що супроводжувалося гострою крововтратою і шоком тяжкого ступеню, що стало причиною її смерті.
Допущені ОСОБА_5 при експлуатації автомобіля "ВАЗ-2107" порушення вимог підпункту "а" пункту 2.3, пунктів 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо - транспортної пригоди, внаслідок якої загинула ОСОБА_7 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе не визнав і відмовився давати показання.
Під час судового розгляду судом були досліджені такі докази.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 засвідчив, що 07 липня 2013 року його дружина ОСОБА_7 пішла в гості до ОСОБА_11 , а він через деякий час поїхав на автомобілі до неї; коли він проїжджав навпроти будинку ОСОБА_11 , то з подвір`я вийшла дружина, яка махнула йому рукою і стала швидко переходити дорогу в його напрямку; він трохи проїхав і зупинився; в цей час повз нього у зустрічному напрямку проїхав автомобіль і він (потерпілий) почув звук гальмування та побачив, як цей автомобіль "ВАЗ-2107" оранжевого кольору лівою частиною вдарив ОСОБА_7 , яка вже знаходилась на середині дороги; удар відбувся в ліву частину тіла потерпілої; від удару вона підлетіла над автомобілем, приблизно, на два метри і впала біля узбіччя; автомобіль проїхав іще і зупинився; з цього автомобіля вийшов обвинувачений ОСОБА_5 , який кудись побіг, а за декілька хвилин повернувся разом з дідом; Барсукови стали надавати потерпілій першу допомогу, а після приїзду автомобіля швидкої медичної допомоги відправили її до лікарні, де вона померла; раніше він неодноразово бачив ОСОБА_5 за керуванням цим автомобілем; батько обвинуваченого оплатив витрати на поховання ОСОБА_7 .
При проведенні слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_7 на місці показав, де був розташований його автомобіль "ВАЗ-21011", на якому він зупинився безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, де розташовувався біля подвір`я автомобіль ОСОБА_12 і як переходила дорогу його (потерпілого) дружина ОСОБА_7 безпосередньо перед наїздом на неї автомобіля під керуванням ОСОБА_5 , що підтверджується відповідним протоколом слідчої дії від 22 липня 2013 року (т. 6, а. 228-235).
Потерпіла ОСОБА_8 засвідчила суду, що 07 липня 2013 року вона разом з матір`ю ОСОБА_7 була в гостях у ОСОБА_11 в смт. Пісківка по вул. Петровського (Заводській); коли вона знаходилась на подвір`ї, їй повідомили, що ОСОБА_7 збив автомобіль; вона вийшла на вулицю і побачила, що мати лежить на протилежній стороні дороги біля узбіччя, на дорозі стояв автомобіль "ВАЗ" оранжевого кольору, а неподалік був обвинувачений ОСОБА_5 ; раніше вона бачила ОСОБА_5 за кермом цього автомобіля.
Допитаний в судовому засіданні як потерпілий ОСОБА_9 засвідчив суду, що 07 липня 2013 року він знаходився за межами Київської області і вранці цього дня розмовляв з матір`ю ОСОБА_7 по телефону; в подальшому він дізнався, що мати знаходиться в гостях у ОСОБА_11 , а через деякий час йому повідомили, що ОСОБА_5 на автомобілі збив ОСОБА_7 і вона померла в лікарні.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні засвідчила, що 07 липня 2013 року до неї додому на День народження прийшла ОСОБА_7 ; коли вона (свідок) знаходилась у себе на подвір`ї, то почула з вулиці звук гальмування автомобіля і крики; вона вийшла на вулицю і побачила, що на протилежній стороні дороги, біля узбіччя, лежить ОСОБА_7 ; неподалік від подвір`я стояв автомобіль "Жигулі" оранжевого кольору, біля якого був обвинувачений; вона стала надавати потерпілій першу медичну допомогу.
Згідно з копією наказу № 53 від 09 липня 2007 року, ОСОБА_13 працює на посаді фельдшера психоневрологічного відділенні Бородянського психоневрологічного інтернату (т. 7, а. 135).
Допитаний як свідок ОСОБА_12 засвідчив суду, що 07 липня 2013 року до них в гості прийшла ОСОБА_7 ; в другій половині дня, коли він стояв біля свого автомобіля, що знаходився біля подвір`я, то почув крики і звук удару; він обернувся в ту сторону і побачив, приблизно, за 10-15 метрів, як ОСОБА_7 перелетіла через автомобіль "Жигулі" і вдарилась об бордюр; цей автомобіль іще проїхав декілька метрів і зупинився, з автомобіля вийшов ОСОБА_5 ; він (свідок) став надавати потерпілій першу допомогу, одночасно викликали швидку медичну допомогу і відправили потерпілу до лікарні, але в реанімаційному відділенні вона померла.
Відповідно до витягу з наказу № 11 від 02 січня 2013 року, ОСОБА_12 працює на посаді завідуючого лікаря ЗПСМ Кодрянської АЗПСМ (т. 7, а. 145).
Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_14 засвідчив, що 07 липня 2013 року, в денний час, він знаходився в смт Пісківка біля подвір`я ОСОБА_12 , який попросив його полагодити замок в автомобілі; в цей час з подвір`я вийшла ОСОБА_7 , через мить він почув звук гальмування автомобіля, обернувся в сторону дороги і побачив як ОСОБА_7 перелетіла через автомобіль "Жигулі" і впала на протилежній частині дороги - біля тротуару; коли автомобіль "Жигулі" зупинився, з нього вийшов водій обвинувачений ОСОБА_5 , який сказав: "Я не побачив".
Свідок ОСОБА_15 засвідчила суду, що 07 липня 2013 року вона була в себе вдома на кухні через дорогу від будинку ОСОБА_11 і дивилася на вулицю, де гуляв її племінник; побачила як з подвір`я ОСОБА_11 через хвіртку вийшла ОСОБА_7 , підійшла до дороги і подивилась по сторонам; через мить вона (свідок) почула звук гальмування і побачила як ОСОБА_7 відкинуло через автомобіль, який проїжджав по дорозі, і вона впала біля краю дороги.
При проведенні слідчого експерименту свідок ОСОБА_15 на місці показала, як 07 липня 2013 року відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої загинула ОСОБА_7 , що підтверджується протоколом слідчої дії від 22 липня 2013 року (т. 7, а. 1-7).
Допитана як свідок ОСОБА_16 засвідчила суду, що 07 липня 2013 року вона була в гостях у ОСОБА_11 , куди також прийшла ОСОБА_7 ; приблизно, о 14-й годині ОСОБА_7 вийшла з подвір`я щоб зустрітися зі своїм чоловіком, який саме проїжджав на автомобілі навпроти подвір`я; ОСОБА_7 махнула йому рукою і пішла в його сторону; в цей час вона (свідок) почула потужний звук двигуна автомобіля, який їхав в їхню сторону на великій швидкості; коли ОСОБА_7 знаходилась на середині дороги, цей автомобіль "Жигулі" помаранчевого кольору збив потерпілу і вона підлетіла, приблизно, на півтора метри від автомобіля.
При проведенні слідчого експерименту свідок ОСОБА_16 на місці показала як ОСОБА_7 переходила через дорогу і де відбувся наїзд на потерпілу автомобілем під керуванням ОСОБА_5 , а також де знаходились в цей час автомобілі ОСОБА_7 і ОСОБА_12 , що підтверджується протоколом слідчої дії від 22 липня 2013 року (т. 6, а. 236-242).
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні засвідчив, що 07 липня 2013 року, в денний час, він стояв біля подвір`я ОСОБА_11 і почув, що їде автомобіль по звуку зрозумів, що на великій швидкості; він обернувся, побачив автомобіль "Жигулі" червоного кольору і став махати водієві, бо це людне місце; через якийсь час він почув звук гальмування і побачив, що цей автомобіль збив потерпілу, яка знаходилась на середині дороги.
При проведенні слідчого експерименту свідок ОСОБА_17 на місці показав як були розташовані автомобілі ОСОБА_7 та ОСОБА_12 і в якому місці відбувся наїзд автомобіля "ВАЗ-2107" під керуванням ОСОБА_5 на потерпілу ОСОБА_7 , що підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 22 липня 2013 року (т. 7, а. 8-14).
Допитаний як свідок ОСОБА_18 засвідчив суду, що 07 липня 2013 року в смт Пісківка, коли він їхав на своєму автомобілі, перед ним зупинився автомобіль "ВАЗ-2101"; навпроти через дорогу стояв гурт людей; від них вибігла жінка, яка, не дивлячись по сторонам, швидко стала переходити дорогу в напрямку автомобіля "ВАЗ-2101"; коли ця жінка була на середині дороги інший автомобіль жовто-червоного кольору, що несподівано з`явився і рухався у зустрічному напрямку, вдарив її лівою частиною; від удару жінку відкинуло на зустрічну смугу.
При проведенні слідчого експерименту свідок ОСОБА_18 показав на місці як були розташовані автомобілі ОСОБА_12 і ОСОБА_7 , як пішохід ОСОБА_7 переходила через дорогу і в якому місці відбувся наїзд автомобіля "ВАЗ-2107" на потерпілу ОСОБА_7 , що підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 22 липня 2013 року (т. 7, а. 15-21).
Свідок ОСОБА_19 засвідчив у судовому засіданні, що 07 липня 2013 року він, на той час інспектор ДАІ, разом з іншим інспектором ОСОБА_20 виїхав на місце ДТП в смт Пісківку; на дорозі стояв автомобіль "Жигулі" червоного кольору, поруч був обвинувачений ОСОБА_5 , посвідчення водія він не мав; на дорозі лежала потерпіла; та частина дороги має багато поворотів і заокруглень.
Аналогічні, в основному, показання дав суду свідок ОСОБА_20 .
Допитаний як свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні засвідчив, що в день, коли відбулася ця дорожньо-транспортна пригода, в приймальне відділення Бородянської центральної районної лікарні, де він був черговим лікарем, співробітники ДАІ доставили обвинуваченого ОСОБА_5 , відносно якого він провів огляд на стан сп`яніння; ОСОБА_5 був тверезий; тоді ж доставили потерпілу, яка іще була при свідомості, але під час проведення рентгену вона втратила свідомість.
Як убачається з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схеми наслідків ДТП, акту огляду і тимчасового затримання транспортного засобу та ілюстративної таблиці від 07 липня 2013 року, місцем події є ділянка дороги по вул. Петровського (на даний час Заводська) в смт Пісківка Бородянського району Київської області, неподалік від будинку № 96; на проїжджій частині дороги знаходиться автомобіль "ВАЗ-2107", реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому розбита ліва передня фара, деформований капот, розбите лобове скло; від автомобіля на дорожньому покритті є сліди гальмування довжиною: 27,5 метра від лівого колеса і 23,2 метра від правого колеса, а біля автомобіля зліва є осип скла; біля будинку № 96 виявлено тапок, а біля бордюрного камня з лівого боку золоту сережку; за 20,4 метра попереду автомобіля починається пішохідний перехід, позначений дорожньою розміткою і відповідним дорожнім знаком (т. 6, а. 20-32).
Згідно з протоколом огляду від 26 липня 2013 року, лобове скло в автомобілі "ВАЗ-2107", реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкоджене, в значній мірі в лівій частині, ліве бокове дзеркало заднього виду пошкоджене, без скла, капот автомобіля частково пошкоджений - більше в лівій передній частині над фарою, скло лівої передньої фари розбите, решітка радіатора пошкоджена в лівій частині (т. 6, а. 68-76).
Згідно з інформаційним листом філії "Бородянське райДУ ДП "Київське обласне дорожнє управління" і актом обстеження дорожніх умов, автодорога С100501 (Іванків-Радомишль) Пісківка є місцевою дорогою районного значення, покриття асфальтобетонне шириною 7 метрів, від осі по 3,5 метри ліворуч і праворуч, ширина узбіччя праворуч та ліворуч по 3 метри; місце скоєння ДТП знаходиться на відрізку 2 км+600 м по вул. Петровського біля будинку № 94 за 20,4 метра до пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою і відповідними дорожніми знаками (т. 7, а. 110, 111-113).

Як убачається з медичної карти стаціонарного хворого, ОСОБА_7 07 липня 2013 року, о 15-й годині 30 хвилин, була госпіталізована до хірургічного відділення Бородянської центральної районної лікарні з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій черевної порожнини, забійна рана лівого ока. Смерть ОСОБА_7 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , о 20-й годині 10 хвилин. Заключний клінічний діагноз: важка політравма, закритий осколковий перелом кісток тазу, закрита черепно-мозкова травма, перелом основи черепа, скальпована рана голови (т. 1, а. 122-133).
Згідно з інформацією філії "Вишгородська станція екстреної медичної допомоги", форма № 110/о, та витягу з журналу реєстрації і прийому викликів Бородянської підстанції ППБ смт Пісківка, 07 липня 2013 року, о 14-й годині 34 хвилини, надійшов виклик про ДТП за участі потерпілої ОСОБА_7 , яку збив автомобіль; о 14-й годині 39 хвилин бригада екстреної медичної допомоги прибула на місце виклику і о 15-й годині 15 хвилин потерпіла була доставлена до приймального відділення Бородянської центральної районної лікарні (т. 1, а. 226, т. 7, а. 120-121).
Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть та копії довідки про причину смерті від 08 липня 2013 року за № 207, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в Бородянській центральній районній лікарні внаслідок сполучної травми тіла; шок, крововтрата; травмована під час дорожньо-транспортної пригоди (т. 6, а. 56-57).

Згідно з висновком судово медичної експертизи №19/207 від 05 вересня 2013 року, проведеної експертом Ірпінського відділення КЗКОР "КОБСМЕ", причиною смерті ОСОБА_7 є сполучна травма тіла з переломами кісток скелету, масивними крововиливами у м`які тканини та під оболонки головного мозку, яка супроводжувалась шоком тяжкого ступеню; на трупі ОСОБА_7 виявлені ушкодження: а) рани, синці і садна обличчя, крововиливи і відшарування м`яких тканин лівої передньо-бокової частини голови, лінійний перелом (тріщина) верхньої стінки правої очниці, субарахноїдальний крововилив; переломи кісток носу, щитоподібного хряща і ріжків під`язикової кістки; б) переломи грудного відділу хребта по міжхребцевому диску між 11-12 хребцями та остистого відростку 11-го грудного хребця, розрив лівого крижово-клубового з`єднання та уламкові переломи гілок правої лобкової кістки з масивними крововиливами в прилягаючі м`які тканини, переломи бокових відростків поперекових хребців, більше зліва, крововиливи в корінь правої легені і легеневі зв`язки (з їх поверхневими надривами) в діафрагму, жирову капсулу лівої нирки, ворота селезінки, зв`язки печінки, сальник та під капсулу підшлункової залози; в) закритий уламковий перелом голівки лівої малогомілкової кістки, крововиливи в порожнину лівого колінного суглобу і м`які тканини нижніх кінцівок, рани, синці, садна та подряпини кінцівок; ушкодження могли утворитись під час дорожньо-транспортної пригоди, і у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень у живих осіб як небезпечні для життя на час заподіяння; характер і розташування виявлених тілесних ушкоджень та пошкоджень на транспортному засобі дозволяє зробити висновок про те, що в момент первинного контактування з передньою лівою частиною транспортного засобу потерпіла перебувала у вертикальному чи близькому до нього положенні і була повернута до автомобіля лівою поверхнею тіла, при цьому утворились ушкодження нижніх кінцівок; при подальшому контактуванні з частинами транспортного засобу і дорожнім покриттям була отримана сукупність інших тілесних ушкоджень; при судово-токсикологічному дослідженні в крові з трупа потерпілої виявлено 1,49 %о етилового спирту, що може відповідати легкому ступеню алкогольного сп`яніння у живих осіб (т. 6, а. 85-92, 96).
Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 45/Квід 22 листопада 2016 року, проведеної експертами КЗ КОР "Київське обласне бюро судово-медичної експертизи", згідно з даними медичної документації, бригада екстреної медичної допомоги, очолювана фельдшером ОСОБА_22 , прибула на виклик через п`ять хвилин після його надходження, тобто у межах нормативу часу, визначеного законодавством; об`єктивний статус пацієнтки ОСОБА_7 , описаний в карті виїзду швидкої медичної допомоги, відповідає попередньому діагнозу, встановленому фельдшером ОСОБА_22 : "ЗЧМТ. Струс головного мозку? Забита рана в області лівого ока. Забій поперекового відділу хребта. Закрита травма живота", однак, внаслідок не в повній мірі проведеного огляду постраждалої: не вимірювався артеріальний тиск, не була проведена оцінка стану пацієнтки за травматичною шкалою, не був проведений детальний огляд та опис в карті виїзду місць ушкодження, зокрема кісток тазу - не був діагностований травматичний шок та гостра крововтрата; в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2012 року №1114 "Про затвердження типового положення про бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги" 07 липня 2013 року на виклик за № 1186/В з приводу дорожньо-транспортної пригоди з Бородянської підстанції Вишгородської станції екстреної медичної допомоги та медицини катастроф до постраждалої ОСОБА_7 була направлена не укомплектована медичним персоналом фельдшерська бригада екстреної медичної допомоги, до складу якої повинні входити фельдшер, медична сестра, водій; екстрена медична допомога пацієнтці ОСОБА_23 була надана фельдшером ОСОБА_22 не в повному обсязі, мало місце неналежне виконання вимог протоколу "Політравма. Стандарт № 1, Стандарт № 2", затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 2005 року № 24, не був забезпечений внутрішньовенний доступ, не проведене адекватне знеболення відповідно до стану постраждалої, не проведена транспортна іммобілізація (вакуумними або драбинчастими шинами, не використана довга дошка при транспортуванні, не використаний шийний комір), не проведене адекватне усунення дефіциту об`єму циркулюючої крові, не проводилась оксигенотерапія; фельдшер ОСОБА_22 не здійснювала керівництво наданням допомоги, а виконувала вимоги сторонньої особи ( ОСОБА_24 ) та в порушення вимог Правил виклику бригад швидкої медичної допомоги допустила її перебування в салоні санітарного автомобілі, де вже знаходилась донька постраждалої; отже, фельдшер ОСОБА_22 не повинна була брати в салон санітарного автомобіля особу, яка перешкоджала наданню екстреної медичної допомоги пацієнтці у важкому стані, загрожувала життю та здоров`ю персоналу та майну бригади, самої пацієнтки її доньки та створювала загрозу дорожньому руху під час транспортування в заклад охорони здоров`я; крім того, всупереч постанові Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2012 року № 1114 "Про затвердження типового положення про бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги" фельдшер ОСОБА_22 негайно не проінформувала своїх безпосередніх керівників у оперативній роботі про обставини, що перешкоджають роботі бригади; водночас з огляду на характер отриманої травми, за умови надання фельдшером ОСОБА_22 екстреної медичної допомоги в повному обсязі зберегти життя постраждалій ОСОБА_23 було неможливо і причинного зв`язку між настанням смерті ОСОБА_7 та діями фельдшера ОСОБА_22 не вбачається; згідно з даними наданої медичної документації та результатів судово-медичного дослідження трупу постраждалої ОСОБА_7 , діагноз лікарями Бородянської ЦРЛ був встановлений правильно, своєчасно та науково обґрунтовано, а виявлені недоліки щодо оформлення історії хвороби не мають причинно-наслідкового зв`язку зі смертю ОСОБА_7 ; дії медичних працівників при надані медичної допомоги потерпілій відповідали наказу Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 2005 року № 24 "Про затвердження протоколів надання медичної допомоги за спеціальністю "Медицина невідкладних станів" (із змінами, внесеними згідно з Наказами МОЗ України від 24 травня 2012 року № 384 та від 03 серпня 2012 року № 602); лікування та обстеження, що проводилось відносно ОСОБА_7 , не могло призвести до погіршення її стану; знаходження ОСОБА_7 на момент ДТП у стані легкого ступеню алкогольного сп`яніння та наявність у неї хронічних захворювань (цукровий діабет, ожиріння) у даному випадку не могли вплинути на перебіг травматичного процесу, в зв`язку з чим не знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті постраждалої; смерть ОСОБА_7 настала від поєднаної травми (голови, грудей, живота та тазу з переломами кісток скелету) з розвитком шоку тяжкого ступеню; характер та тяжкість отриманих ОСОБА_7 тілесних ушкоджень був несумісним із життям, а тому надання медичної допомоги постраждалій не має причинно-наслідкового зв`язку зі смертю постраждалої і було неефективним через те, що комплекс отриманих нею травм був несумісним із життям; згідно з наданою документацією, ОСОБА_13 при наданні потерпілій першої медичної допомоги вводила їй такі препарати: преднізолон, анальгін, димедрол, магнезія, сульфокамфокаїн, які, дійсно, застосовуються при наданні першої медичної допомоги травмованим та не могли призвести до погіршення стану постраждалої або настання її смерті; згідно з наданими матеріалами, даних про введення потерпілій медичного препарату - "атропін" немає (т. 4, а. 88-99).
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №2/207 від 02 червня 2017 року, проведеної експертом Ірпінського відділення КЗ КОР "КОБСМЕ", враховуючи характер і розташування виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень, характер пошкоджень на транспортному засобі, первинний контакт відбувся з лівою поверхнею тіла ОСОБА_7 , від чого утворились ушкодження нижніх кінцівок, та передньої лівої частини автомобіля; в момент первинного контакту потерпіла знаходилась у вертикальному (наближеному до такого) положенні і була повернута до автомобіля лівою поверхнею тіла, при цьому утворились ушкодження нижніх кінцівок (т. 4, а. 126-130).
Відповідно до висновку комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 7159/7160/7161/13-52 від 18 вересня 2013 року, проведеної експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, система робочого гальма автомобіля "ВАЗ" на момент ДТП не відповідала вимогам п. 31.4.1. а, б) Правил дорожнього руху (ПДР); підстав технічного характеру вважати рульове керування автомобіля "ВАЗ" на момент даної ДТП таким, що не відповідало вимогам п. 31.4.2 ПДР, немає; при візуальному огляді встановлено, що всі вузли та деталі підвіски, які передбачені конструкцією для даної моделі автомобіля, в системі наявні і з`єднані між собою; згідно з п. 2.3 а) ПДР: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу, проте, яким чином повинен водій перевіряти технічний стан транспортного засобу Правила дорожнього руху не регламентують; наїзд автомобіля "ВАЗ" на пішохода ОСОБА_7 ймовірно відбувся в місці знаходження лівої передньої частини автомобіля "ВАЗ", коли його ліве переднє колесо знаходилося безпосередньо перед початком зміни напрямку лівого сліду гальмування, що може бути обумовлено дещо більшим сповільненням лівого борту автомобіля "ВАЗ" при ударній взаємодії з тілом пішохода, однак в категоричній формі, за умови відсутності слідів, залишених взуттям потерпілої на опорній поверхні, стверджувати це не можливо; таке відхилення слідів гальмування могло відбуватись і внаслідок дій інших факторів, наприклад, різного зчеплення коліс по бортам автомобіля "ВАЗ" на даному відрізку шляху його переміщення; осип скла в даному випадку при значній його протяжності також не може слугувати досить точною ознакою розташування місця наїзду; так початок осипу скла, за умов вказаного вище місця наїзду, розташований за один метр до зміни напрямку слідів гальмування, що може бути пояснене, як можливим розташуванням місця наїзду на ділянці, що передує початку осипу так і наприклад, тим, що даний осип міг бути переміщений людьми при наданні допомоги пішоходу або транспортними засобами, що рухались даною ділянкою дороги з моменту наїзду до моменту огляду; зафіксованому переміщенню автомобіля "ВАЗ" в даних дорожніх умовах відповідала швидкість біля 59...61 км/год;в даній дорожній обстановці водію автомобіля "ВАЗ" необхідно було діяти у відповідності з вимогами п. 2.3 а), 31.1, 31.4.1, 12.4 ПДР, а з моменту виникнення небезпеки для руху у відповідності з вимогами п. 12.3 ПДР; за вказаних ОСОБА_5 обставин руху пішохода з вказаного слідством моменту виникнення небезпеки для руху водію автомобіля "ВАЗ" останній не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 як при справній так і не справній гальмівній системі автомобіля "ВАЗ"; в даній дорожній обстановці, за версією свідка ОСОБА_7 , водій мав технічну можливість уникнути наїзду на потерпілу за умов справної гальмівної системи; вирішити питання технічної можливості уникнути наїзду за умов фактичного стану його гальмівної системи та вказаних свідком ОСОБА_7 обставин руху пішохода з вказаного слідством моменту виникнення небезпеки для руху водію автомобіля "ВАЗ" в категоричній формі не можливо; в даній дорожній обстановці, за версією свідка ОСОБА_16 , водій автомобіля "ВАЗ" мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 як за умов справної так і несправної гальмівної системи автомобіля "ВАЗ"; в даній дорожній обстановці, за версією свідка ОСОБА_18 , водій автомобіля "ВАЗ" мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 як за умов справної так і несправної гальмівної системи автомобіля "ВАЗ"; дії водія автомобіля "ВАЗ" з технічної точки зору не відповідали вимогам п. 2.3 а) ПДР; підстав технічного характеру вважати дії водія такими, що не відповідали вимогам п. 12.4 ПДР у експертів немає; при вказаних ОСОБА_5 кількісних характеристиках зближення автомобіля "ВАЗ" та пішохода та вказаному слідством моменті виникнення небезпеки для руху водію автомобіля "ВАЗ", в його діях невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР з технічної точки зору не вбачається; при вказаних ОСОБА_7 кількісних характеристиках зближення автомобіля "ВАЗ" та пішохода і вказаному слідством моменті виникнення небезпеки для руху водію автомобіля "ВАЗ" оцінити в категоричній формі дії водія останнього з точки зору їх відповідності вимогам п. 12.3 ПДР в рамках даного дослідження не можливо; при вказаних свідками ОСОБА_16 та ОСОБА_18 кількісних характеристиках зближення автомобіля "ВАЗ" та пішохода та вказаному слідством моменті виникнення небезпеки для руху водію автомобіля "ВАЗ" дії останнього не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР з технічної точки зору; при вказаних ОСОБА_5 кількісних характеристиках зближення автомобіля "ВАЗ" та пішохода та вказаному слідством моменті виникнення небезпеки для руху водію автомобіля "ВАЗ" невідповідність його дій вимогам п. 2.3 а) ПДР не знаходилась в причинному зв`язку зі скоєнням ДТП; при вказаних ОСОБА_7 кількісних характеристиках зближення автомобіля "ВАЗ" та пішохода та вказаному слідством моменті виникнення небезпеки для руху водію автомобіля "ВАЗ" дії останнього з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язкузі скоєнням ДТП в частині невідповідності дій водія автомобіля "ВАЗ" вимогам п. 2.3 а) ПДР; при вказаних свідками ОСОБА_16 та ОСОБА_18 кількісних характеристик зближення автомобіля "ВАЗ" та пішохода та вказаного слідством виникнення небезпеки для руху водію автомобіля "ВАЗ" дії останнього з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку зі скоєнням ДТП в частині невідповідності дій водія автомобіля "ВАЗ" вимогам п. 12.3 ПДР (т. 6, а. 103-119).
Допитані в судовому засіданні експерти ОСОБА_25 , ОСОБА_26 і ОСОБА_27 підтвердили правильність зазначеного висновку експертизи.
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №2323/13-23 від 20 листопада 2013 року, проведеної експертом Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, в момент виходу пішохода ОСОБА_7 на проїзну частину, водій автомобіля "ВАЗ-2107", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 не мав технічної можливості уникнути наїзду шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди, з несправністю гальм задньої вісі автомобіля; в момент виходу пішохода ОСОБА_7 на проїзну частину, водій автомобіля "ВАЗ-2107", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 не мав технічної можливості уникнути наїзду шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди, на автомобілі з технічно-справною гальмівною системою; у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, знаходився вихід пішохода ОСОБА_7 на смугу руху автомобіля "ВАЗ-2107", реєстраційний номер НОМЕР_1 , на відстані меншій ніж зупиночний шлях автомобіля, при застосуванні водієм екстреного гальмування в умовах місця пригоди (т. 1, а. 71-74).
Відповідно до висновку додаткової автотехнічної експертизи № 2944/15-52 від 23 липня 2015 року, проведеної експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз: вданій дорожній обстановці водію автомобіля "ВАЗ" необхідно було діяти у відповідності з вимогами п. 2.3 а), 31.1, 31.4.1, 12.4 ПДР, а з моменту виникнення небезпеки для руху у відповідності з вимогами п. 12.3 ПДР; питання стосовно технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 з боку водія автомобіля "ВАЗ-2107" в категоричній формі вирішити не можливо; система робочого гальма автомобіля "ВАЗ" на момент ДТП не відповідала вимогам п. 31.4.1.а, б) ПДР; в свою чергу, підстав технічного характеру вважати рульове керування автомобіля "ВАЗ" на момент даної ДТП таким, що не відповідало вимогам п. 31.4.2 ПДР, немає; приймаючи до уваги результати висновку №7159/7160/7161/13-52 можна зробити висновок, що дії водія автомобіля "ВАЗ" з технічної точки зору не відповідали вимогам п. 2.3 а) ПДР; приймаючи до уваги результати висновку №7159/7160/7161/13-52 у експертів немає підстав технічного характеру вважати дії водія такими, що не відповідали вимогам п. 12.4 ПДР; оцінити дії водія автомобіля "ВАЗ" щодо їх відповідності вимогам п. 12.3 ПДР в рамках даного дослідження в категоричній формі не є можливим, оскільки не можливо в рамках даного дослідження вирішити в категоричній формі питання технічної можливості уникнути наїзд на пішохода; вирішення питання стосовно причинного зв`язку між діями водія та наслідками, що настали, в даному випадку потребує оцінки всіх доказів по справі, що виходить за межі компетенції експертів автотехніків (т. 2, а. 241-246).
Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду № 116 від 07 липня 2013 року, станом на 19 годину 10 хвилин у ОСОБА_5 ознак сп`яніння не виявлено. (т. 6, а. 48)
Відповідно до висновку судово-токсикологічної експертизи №1682 від 16 липня 2013 року, проведеної експертом Київського обласного бюро судово-медичної експертизи, в крові ОСОБА_5 метиловий, етиловий спирти, а також пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери не виявлені; при оцінюванні результату досліджування слід врахувати, що кров у ОСОБА_5 була відібрана наступного дня через 24 години після здійснення ДТП (т. 6, а. 81-83).
Як убачається з довідки Метеорологічної станції Тетерів (смт Пісківка Київської області) від 18 липня 2013 року, 07 липня 2013 року спостерігались такі погодні умови: у період з 12-ї години 47 хвилин до 14-ї години 51 хвилини мінлива хмарність, гроза без опадів, вітер північно-східний 3 м/с, пориви до 7 м/с, температура повітря становила 23 градуси тепла (т. 7, а. 98).
Оцінюючи досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості і достовірності та з точки зору їх достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому діяння знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.
При цьому суд враховує, що відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Суд критично ставиться до заперечень сторони захисту щодо винуватості ОСОБА_5 у вчиненні цього злочину і доводів сторони захисту в тій частині, що потерпіла несподівано швидко вийшла на ділянку дороги з обмеженою оглядовістю через наявність на узбіччі інших людей та іншого автомобіля, у зв`язку з чим ОСОБА_5 не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода.
Так, досліджені судом докази беззаперечно дають підстави для висновку, що ОСОБА_7 переходила через дорогу справа наліво по ходу руху автомобіля під керуванням ОСОБА_5 і наїзд відбувся лівою передньою частиною автомобіля в ліву частину тіла потерпілої, що не заперечується стороною захисту.
Допитані в судовому засіданні очевидці події потерпілий ОСОБА_7 , свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 і ОСОБА_18 стверджували, що в момент удару потерпіла знаходилась, приблизно, на середині проїзної частини дороги, і свої показання ці особи підтвердили при проведенні слідчих експериментів.
Викладені обставини, на думку суду, спростовують доводи сторони захисту, що пішохід ОСОБА_7 несподівано з`явилася на проїзній частині дороги і своїми діями унеможливила уникнення наїзду на неї автомобіля.
Доводи сторони захисту, що біля дороги справа по ходу руху автомобіля під керуванням ОСОБА_5 знаходився автомобіль ОСОБА_12 , поруч з яким був гурт людей, звідки вийшла потерпіла ОСОБА_7 , і що це ускладнювало оглядовість дороги для водія ОСОБА_5 , суд також вважає неспроможними, оскільки, як встановлено судом, в момент події і автомобіль ОСОБА_12 , і особи, на яких вказує сторона захисту, знаходилися за межами проїзної частини дороги, безпосередньо біля подвір`я ОСОБА_12 , і ніяким чином не могли впливати на погіршення для водія ОСОБА_5 оглядовості проїзної частини дороги.
Також суд вважає безпідставними доводи сторони захисту про технічну неможливість водія ОСОБА_5 уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 .
Відповідно до п. 2.3 а) Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, проте, всупереч вказаній вимозі, обвинувачений ОСОБА_5 експлуатував технічно несправний автомобіль, оскільки система робочого гальма автомобіля "ВАЗ-2107" на момент дорожньо-транспортної пригоди не відповідала вимогам п. 31.4.1. а, б) Правил дорожнього руху, що підтверджується висновком комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 7159/7160/7161/13-52 від 18 вересня 2013 року і висновком додаткової автотехнічної експертизи № 2944/15-52 від 23 липня 2015 року.
Відповідно до висновку комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 7159/7160/7161/13-52 від 18 вересня 2013 року, можлива швидкість автомобіля під керуванням ОСОБА_5 безпосередньо перед наїздом на потерпілу була біля 59...61 км/год, тобто на межі максимально допустимої швидкості руху транспортних засобів для населених пунктів відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху (в редакції на момент події).
Водночас, відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 на час події злочину був неповнолітнім, не мав права керувати транспортними засобами, не мав необхідного досвіду і навиків керування транспортними засобами, ділянка дороги, на якій відбулася дорожньо-транспортна пригода, знаходиться в населеному пункті і фактично є житловою зоною, оскільки з кожної сторони дороги знаходяться житлові будинки, в тому числі багатоповерхові, суд вважає, що обрана ОСОБА_5 швидкість руху автомобіля явно не відповідала вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху і не забезпечувала можливості постійно контролювати рух автомобіля, що явилося однією з причин дорожньо-транспортної пригоди.
Та обставина, що ОСОБА_7 переходила через дорогу не по пішохідному переходу, а, приблизно, за 20 метрів перед ним, є порушенням п. 4.7 Правил дорожнього руху, проте в даному випадку, це не виключає відповідальності водія за наїзд на пішохода, оскільки ділянка дороги, на якій відбулася дорожньо-транспортна пригода, не відноситься до автомагістралі чи дороги для автомобілів, які позначаються дорожніми знаками, відповідно, 5.1 і 5.3 Правил дорожнього руху, а тому водій повинен передбачати появу на дорозі і інших учасників дорожнього руху, зокрема пішоходів.
Суд критично ставиться до висновку судової автотехнічної експертизи №2323/13-23 від 20 листопада 2013 року, проведеної експертом Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, відповідно до якого в момент виходу пішохода ОСОБА_7 на проїзну частину, водій автомобіля "ВАЗ-2107", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 не мав технічної можливості уникнути наїзду шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди, оскільки цей висновок спростовується висновком комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 7159/7160/7161/13-52 від 18 вересня 2013 року і висновком додаткової автотехнічної експертизи № 2944/15-52 від 23 липня 2015 року.
Крім того, аналізуючи зазначений висновок експертизи №2323/13-23 від 20 листопада 2013 року, суд звертає увагу, що експерт проводив дослідження, як зазначено у вступній частині, маючи в розпорядженні лише фотокопії протоколу ОМП, схеми ДТП і висновок експертів № 7159/7160/7161/13-52 від 18 вересня 2013 року, а також документи, що підтверджують повноваження захисника, і будь-які інші докази експертом не були враховані, а тому суд вважає зазначений висновок експертизи необґрунтованим і таким, що суперечить іншим матеріалам справи.
Суд вважає, що інші досліджені судом докази є логічними та послідовними і в сукупності дають суду підстави для висновку про доведеність вини ОСОБА_5 .
Підстав для визнання досліджених доказів недопустимими суд не вбачає.
Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.
Водночас суд вважає за необхідне виключити із пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення посилання на порушення ним п. 12.4 і 31.4.2. Правил дорожнього руху, оскільки будь-яких доказів порушення ОСОБА_5 зазначених вимог Правил дорожнього руху не надано і відповідно до висновку комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 7159/7160/7161/13-52 від 18 вересня 2013 року і висновку додаткової автотехнічної експертизи № 2944/15-52 від 23 липня 2015 року, підстав технічного характеру вважати рульове керування автомобіля "ВАЗ 2107", реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_5 в момент дорожньо-транспортної пригоди, таким, що не відповідало вимогам 31.4.2 Правил дорожнього руху, а також підстав технічного характеру вважати дії водія такими, що не відповідали вимогам п. 12.4 ПДР, немає.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки що настали, конкретні обставини злочину, зокрема те, що ОСОБА_7 переходила проїзну частину дороги не по пішохідному переходу, який знаходився на відстані, приблизно, 20 метрів, від місця події, а також особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який до кримінальної відповідальності притягується вперше, згідно з наданими доказами характеризується позитивно.
Як обставину, що пом`якшує покарання, суд враховує вчинення злочину неповнолітнім.
Відповідно до висновку, що міститься в досудовій доповіді Бородянського районного відділу з питань пробації від 26 березня 2018 року, враховуючи інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, історію правопорушень, соціально-психологічну характеристику, спосіб його життя на даний час, орган пробації вважає, що ризик вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення становить низьку ймовірність.
На підставі викладеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до п."а" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році", підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про застосування амністії в Україні", амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону. Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону, установивши на стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання, а відповідно до ст. 6 Закону, особи, на яких поширюється дія закону про амністію, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності законом про амністію.
Згідно з класифікацією злочинів, інкриміноване ОСОБА_5 діяння є тяжким злочином, вчиненим з необережності.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , який винуватим себе не визнав і відмовився давати показання, водночас звернувся з клопотання про звільнення його від відбування покарання у зв`язку з амністією.
Будь-яких обставин, передбачених ст. 8 Закону України "Про амністію у 2014 році", які би перешкоджали застосуванню амністії, в даному випадку не вбачається, а тому необхідно звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі внаслідок акта амністії.

Враховуючи конкретні обставини злочину, вчиненого ОСОБА_5 , наслідки що настали в результаті злочину, суд не знаходить за можливе звільняти обвинуваченого від відбування додаткового покарання.

Потерпілий ОСОБА_7 пред`явив до обвинуваченого ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 240000 гривень.
Потерпілі ОСОБА_8 і ОСОБА_9 пред`явили до ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000 гривень.
В подальшому потерпілі збільшили свої позовні вимоги і просили стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на їх користь по 1 млн. грн кожному на відшкодування моральної шкоди.
В судовому засіданні потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 свої цивільні позови підтримали.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні цивільні позови потерпілих не визнав.
Оцінивши досліджені докази, суд вважає, що цивільні позови потерпілих підлягають частковому задоволенню.
Винуватість ОСОБА_5 в порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, що спричинило загибель потерпілої ОСОБА_7 , знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.
Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.
Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Згідно з копією свідоцтва про одруження, ОСОБА_7 і ОСОБА_7 (до шлюбу ОСОБА_28 ) перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 1999 року (т. 1, а. 45).
Відповідно до копії свідоцтва про народження, ОСОБА_8 є дочкою ОСОБА_29 (т.1, а.48).
Згідно з копією свідоцтва про народження, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_7 (т. 1, а. 49).
Відповідно до довідки ЖКП "Пісківське", ОСОБА_7 до дня смерті проживала в АДРЕСА_3 , де разом з нею проживали: дочка ОСОБА_8 , син ОСОБА_9 і чоловік ОСОБА_7 (т.1, а. 33).
Суд погоджується з доводами потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_5 , що призвело до загибелі ОСОБА_7 , їм була завдана істотна моральна шкода, яка полягає у душевних страждання, яких вони зазнали у зв`язку з втратою близької людини, відповідно, дружини і матері, оскільки ця втрата є непоправною, призвела до негативних змін у житті, постійних переживань та спогадів, психологічного дискомфорту і емоційної напруги. Наслідки цієї трагічної події також потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів і дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання, а тому суд вважає, що потерпілі мають право на відшкодування їм моральної шкоди.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 на даний час є повнолітнім, то відповідно до ст. 1180 ЦК України він повинен відшкодувати завдану потерпілим шкоду.
При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинених з необережності, глибину душевних страждань потерпілих, негативні наслідки, що для них настали, та інші обставини, які мають істотне значення, зокрема, те, що на момент вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_5 був неповнолітнім, батьки обвинуваченого добровільно понесли витрати, пов`язані з похованням ОСОБА_7 (т. 7, а. 259-263).
Зважаючи на викладене, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги потерпілих і стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 150 прожиткових мінімумів на одну працездатну особу на час прийняття рішення (2007 грн), що становить 301050 грн кожному з потерпілих, а в іншій частині позови залишити без задоволення.
Фастівська місцева прокуратура Київської області звернулася до суду з позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину і просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь Комунального закладу Бородянської районної ради "Бородянська центральна районна лікарня" 568 грн 09 коп. на відшкодування витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_7 07 липня 2013 року.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 цивільний позов підтримала.

Обвинувачений ОСОБА_5 цивільний позов прокурора визнав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Згідно з довідкою Бородянської центральної районної лікарні від 16 вересня 2013 року, вартість лікування ОСОБА_7 становила 568 грн 09 копійок (т. 7, а. 125).
Враховуючи, що цивільний позов прокурора обвинувачений ОСОБА_5 визнає повністю, суд вважає за необхідне цивільний позов задовольнити і стягнути з ОСОБА_5 на користь Бородянської центральної районної лікарні 568 грн 09 копійок.
Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно стягнути на користь держави на відшкодування процесуальних витрат вартість проведення комплексної автотехнічної і транспортно-трасологічної експертизи в сумі 17664 грн та додаткової автотехнічної експертизи в сумі 2304 грн, а всього в сумі 19968 гривень.
Речові докази: автомобіль "ВАЗ-2107", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зберігається на спеціальному майданчику тимчасового утримання транспортних засобів в смт Гостомель Київської області, необхідно повернути власнику автомобіля або уповноваженій ним особі, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля "ВАЗ-2107", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ( НОМЕР_2 ) на ім`я ОСОБА_30 необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження.
Медичну карту стаціонарного хворого і медичну карту амбулаторного хворого ОСОБА_7 необхідно повернути КНП БРР "Бородянська центральна районна лікарня".
Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд
ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
На підставі п. "а" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році" звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути зОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди 301050 (триста одну тисячу п`ятдесят) гривень.
В іншій частині позов ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути зОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди 301050 (триста одну тисячу п`ятдесят) гривень.
В іншій частині позов ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути зОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди 301050 (триста одну тисячу п`ятдесят) гривень.
В іншій частині позов ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Цивільний позов Фастівської місцевої прокуратури Київської області задовольнити.
Стягнути зОСОБА_5 на користьКомунального некомерційного підприємства Бородянської районної ради "Бородянська центральна районна лікарня" (смт Бородянка Київської області, вул. Семашка, 3, р/р 5734, УДК в Київській області, МФО 820172, ) 568 (п`ятсот шістдесят вісім) грн 09 коп. на відшкодування витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави на відшкодування процесуальних витрат вартість проведення судових експертиз в сумі 19968 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) гривень.
Речові докази: автомобіль "ВАЗ-2107", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зберігається на спеціальному майданчику тимчасового утримання транспортних засобів в смт Гостомель Київської області, повернути власнику автомобіля або уповноваженій ним особі, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля "ВАЗ-2107", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ( НОМЕР_2 ) на ім`я ОСОБА_30 залишити в матеріалах кримінального провадження.
Медичну карту стаціонарного хворого і медичну карту амбулаторного хворого ОСОБА_7 повернути КНП БРР "Бородянська центральна районна лікарня".
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий-суддяОСОБА_31