Справа № 467/533/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження№0000128 від 11.04.2019 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Дерть Рокитнівського району Рівненської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
02.10.2017 вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області за ч.1 ст.185 КК України до 180 годин громадських робіт;
21.02.2018 вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області за ч.1 ст.185 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 3 місяців 15 днів арешту, покарання відбув, звільнився 22.02.2019;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в:

Судом визнано доведеним, що 10.04.2019 близько 09-00 год., ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин проти власності, перебуваючи в кімнаті житлового будинку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення, шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_5 , під приводом купівлі харчових продуктів отримав від останнього грошові кошти в сумі 500,00 грн. однією купюрою, при цьому усвідомлюючи, що продукти харчування купувати не буде, та таким чином заволодів грошовими коштами потерпілого. Після чого ОСОБА_4 вийшов з будинку ОСОБА_5 та розпорядився отриманими грошовими коштами на власний розсуд, чим завдав потерпілому збитки на суму 500,00 грн.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив викладені вище обставини скоєння кримінального правопорушення, погодився з сумою незаконно отриманих грошових коштів, виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини, зазначив, що щиро розкаявся у вчиненому, повернув потерпілому частину грошей в сумі 230,00 грн., ще 200,00 грн. добровільно видав працівникам поліції.

ОСОБА_4 пояснив, що 10.04.2019 вранці, точного часу він не пам`ятає, він разом зі своїм знайомим на ім`я ОСОБА_6 прийшли до ОСОБА_5 додому по вул.Учительській в смт.Арбузинка, де випили разом горілки, (близько 250 г), після чого ОСОБА_6 пішов, а ОСОБА_4 залишився, і вони разом з потерпілим дивилися телевізор. В ході розмови виявили, що в них закінчились цигарки. При цьому потерпілий в той час хворів і не міг ходити далеко від будинку. Вони з потерпілим домовились, що ОСОБА_4 сходить до магазину та купить і принесе ОСОБА_5 цигарки та хліб, з цією метою потерпілий дав ОСОБА_4 власні грошові кошти в сумі 500,00 грн. однією купюрою. Власних грошей у ОСОБА_4 не було, а випитої горілки йому було недостатньо. Взявши ці грошові кошти ОСОБА_4 попрямував до магазину, де замість цигарок та хліба потерпілому, купив собі цигарки та алкогольні напої, та пішов до себе додому, де їх і розпив. Наступного дня вранці ОСОБА_4 усвідомив, що вчинив погано, пошкодував про це, хотів повернути гроші потерпілому та вибачитись, проте в цей час до вже нього прийшли працівники поліції. Він розповів працівникам поліції про вчинене і видав 200,00 грн., які ще не встиг витратити. Пізніше він повернув ОСОБА_5 ще 230,00 грн.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 вважав за необхідне визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з обставинами справи, встановленими органами досудового розслідування.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що подія сталась в березні 2019 року, до нього прийшов ОСОБА_4 зі спільним знайомим ОСОБА_6 . Разом вони випили горілки та ОСОБА_6 пішов. ОСОБА_4 залишився, у них закінчились цигарки. Тоді вони домовились, що ОСОБА_4 піде до магазину, купить та принесе цигарки, оскільки потерпілий в той час хворів та не міг сам цього зробити. Потерпілий дав ОСОБА_4 гроші в сумі 500,00 грн. однією купюрою та попросив купити ще хліба. Взявши гроші ОСОБА_4 пішов та більше не повернувся. В подальшому працівники поліції повернули потерпілому 200,00 грн., про що ним складено розписку. ОСОБА_4 повернув 230,00 грн. Претензій до обвинуваченого потерпілий не має, просив його суворо не карати.

За таких обставин, суд переконавшись, що обвинувачений та потерпілий вірно розуміють зміст обставин провадження, за відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, після роз`яснення наслідків визнання недоцільним дослідження доказів у вигляді втрати права оскаржити фактичні обставини справи, в тому числі й кваліфікацію злочину, в апеляційному порядку, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за обставин, встановлених судом.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також положення ст. 50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений раніше судимий, що враховано як кваліфікуюча ознака злочину, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, не одружений, офіційно не працевлаштований, але має тимчасові заробітки та забезпечує себе матеріально, до складу його сім`ї входить мати. За місцем проживання скарг на обвинуваченого не надходило.

Суд приймає до відома висновок викладений в досудовій доповіді Арбузинського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк, середній ризик його небезпеки для суспільства та для окремих осіб, та середній ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення.

Крім того, суд враховує позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві, часткове відшкодування завданої злочином шкоди та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч.2 ст.190 КК України, у виді штрафу, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Доля речових доказів у кримінальному проваджені вирішена на підставі ст.100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання в виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Речові докази у справі дві купюри номіналом 100 (сто) гривень залишити ОСОБА_5 як власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1