ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1342/19 Справа № 184/2024/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000676 від 02 вересня 2018 року, щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, за апеляційною скаргою прокурора Орджонікідзевського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2019 року,

за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2019 року, ОСОБА_5 визнано винуватим за ч.3 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
Окрім того, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів у кримінальному провадженні.
ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, за таких обставин.
Так, 02.09.2018 близько 14 години ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився на території домоволодіння АДРЕСА_2 , де мешкає раніше йому знайомий ОСОБА_10 . В цей же день та час, знаходячись там же, у ОСОБА_5 на підґрунті ревнощів виник злочинний намір, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_10 , що знаходиться у нього в будинку, шляхом застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Реалізуючи свій злочинний намір, 02.09.2018 о 14 години ОСОБА_5 діючи відкрито, умисно, із корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, із застосуванням сили, розбив віконне скло вказаного будинку та проник в середину, де, підійшов до потерпілого ОСОБА_10 , який знаходився в спальній кімнаті та з метою придушення волі потерпілого до опору, завдав ОСОБА_10 не менше п`яти ударів кулаками правої та лівої руки по обличчю та лівій руці, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді поверхневої забитої рани, синців і саден обличчя і лівої верхньої кінцівки, забиття верхньої і нижньої губи, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, ОСОБА_5 погрожуючи заподіянням тілесних ушкоджень, відкрито викрав у ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 320 гривень, дві банки об`ємом 3 літри кожна, вартістю 12 гривень кожна, разом на суму 24 гривні, 3 літри квіткового меду, вартість якого складає 300 гривень, 1,5 літри домашнього вина, пластиковий лоток зі смаженим м`ясом та клітчасту сумку, які для потерпілого ОСОБА_10 не складають матеріальної цінності. Після цього ОСОБА_5 з місця скоєння злочину разом з відкрито викраденим майном зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 644 гривні.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині покарання, ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_5 покарання за ч.3 ст.186 КК України у виді 6 років позбавлення волі.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор, не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєному ним злочину, не оскаржуючи фактичних обставин злочину, місця, часу, способу вчинення та інших обставин, вважає, що вирок підлягає скасуванню в частині покарання ОСОБА_5 у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого. На переконання прокурора, призначаючи ОСОБА_5 покарання за скоєне, суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який є тяжким, не належно оцінив встановлені в судовому засіданні обставини провадження та поведінки ОСОБА_5 під час вчення злочину, навів у вироку обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину щодо особи похилого віку, вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, однак недостатньо врахував їх та призначив занадто м`яке покарання. При цьому, суд залишив поза увагою те, що завдані злочином збиткі обвинувачений у повному обсязі не відшкодував. При цьому, суд не врахував, що перебуваючи в статусі підозрюваного і обвинуваченого ОСОБА_5 не став на шлях правослухняної поведінки, порушував встановлений йому запобіжний захід у виді домашнього арешту, що і призвело до взяття його під ватру. Окрім того, на думку прокурора, на підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого вказують встановлені обставини вчинення злочину, а саме неодноразове завдання тілесних ушкоджень, поєднаних з погрозами щодо особи, яка в силу свого віку не могла чинити опір, спосіб життя обвинуваченого, відсутність щирого каяття.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу частково та просив при ухваленні нового вироку призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі строком на 5 років, обвинуваченого та його захисника, які просили вирок залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновок суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, та кваліфікація його дій учасниками провадження не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.
Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого ОСОБА_5 , за доводами прокурора, колегія суддів зазначає таке.
Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.
Так, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд врахував тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких, та особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває, міцних соціальних зв`язків не має, не одружений, офіційно не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, завдані злочином збитки в повному обсязі не відшкодував.
Поряд із цим, в якості обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку, і не встановив таких, що в силу вимог ст. 66 КК України його пом`якшують.
Надавши правову оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
З висновками суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства протягом визначеного судом строку колегія суддів погоджується та не вбачає підстав для призначення йому більш суворого покарання.
На переконання колегії суддів, суд з достатньою повною врахував всі обставини, які можуть вплинути на його висновки та призначив ОСОБА_5 покарання, яке за своїм розміром слід вважати справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.
З огляду на викладене, доводи прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню з викладених в апеляційних скаргах мотивів не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України,
колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Орджонікідзевського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2019 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4