Провадження №1-кп/127/510/18
У Х В А Л А

08 листопада 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
колегіально у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

при розгляді у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2018 р. за № 0001218 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 Кримінального кодексу України, -

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Вінницьким міським судом Вінницької області здійснюється судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 Кримінального кодексу України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заявив клопотання про продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, так як обвинувачений може ухилятися від суду, впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Вважає, що запобіжний захід до обвинуваченого застосований вірно, підстав для його зміни немає, а тому просить продовжити строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, зазначив, що наявний ризик переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки вчинено тяжкий злочин. Вважає, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 заперечували проти продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про зміну застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби, оскільки він має постійне місце реєстрації та проживання, має сім`ю, а саме батьків та брата, з якими постійно проживав до затримання та планує проживати в подальшому. Дане житло належить батькам. Він раніше не судимий, в розшуку не перебував, наміру ухилятися від суду та впливати на потерпілих і свідків немає. Просить змінити застосований до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби. Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не доведені. Обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, де проживав разом з батьками та братом, а отже має міцні соціальні зв`язки. Від органів досудового розслідування обвинувачений не ухилявся. Обвинувачений немає наміру ухилятися від суду, впливати на потерпілих та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Крім того, потерпілі в своїх заявах зазначили, що претензій до обвинуваченого не мають. Жодного тиску на потерпілих та свідків обвинувачений не чинив і доказів цього прокурором не надано.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.
Частиною 1 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Так, відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч. 4 ст. 194 КПК України).
В судовому засіданні встановлено, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.03.2018 року до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого в подальшому неодноразово продовжувався.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 Кримінального кодексу України, раніше не судимий, неодружений, до затримання офіційно працевлаштований не був.
Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений має постійне місце проживання у м. Вінниці, де зареєстрований та проживав разом з членами своєї родини. Відтак, соціальні зв`язки обвинуваченого за місцем фактичного проживання можливо визнати стійкими.
Як вбачається з пояснень обвинуваченого, наміру ухилятися від суду та впливати на потерпілих обвинувачений немає.
Повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення обвинуваченому не вручалося. В розшуку обвинувачений не перебував.
Жодних доказів того, що обвинувачений чинив тиск на потерпілих чи свідків до суду не надано.
Крім того, як вбачається із заяв потерпілих, потерпілі надали до суду заяви, в яких просили підготовче судове засідання здійснювати у їх відсутності, при вирішенні питання щодо запобіжного заходу покладалися на розсуд суду, зазначили, що претензій до обвинуваченого не мають.
Суд, враховучи вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», враховує також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі та стадію даного судового провадження.
Отже, з огляду на ступінь обґрунтованості обвинувачення та встановлені в провадженні ризики, в сукупності із даними про особу обвинуваченого, який має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судимий, в розшуку не перебував, суд вважає недоведеним, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання встановленим ризикам та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому вважає відсутніми підстави для продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
При цьому, самі лише припущення про можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатніми для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та повинні бути підкріплені фактичними доказами.
Крім того, суд зазначає, що тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно положень ч.ч. 1-2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Враховуючи викладене вище, суд не вбачає підстав для продовження строку запобіжного заходу застосованого до обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором не доведені обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
На думку суду, наявні підстави вважати, що інший (більш м`який) запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, а саме, домашній арешт, може на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт слід задовольнити, клопотання прокурора про продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід залишити без задоволення.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого слід змінити на домашній арешт у певний період доби, звільнивши його з-під варти в залі суду, та покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 176, 177, 181, 183, 194, 315 КПК України, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт - задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - змінити на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби на строк 60 днів, а саме з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступного дня за адресою: АДРЕСА_1 , звільнивши його з-під варти в залі суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені п. п. 2-4, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме, не відлучатися із місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступного дня без дозволу суду; прибувати до Вінницького міського суду Вінницької області за першою вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні, носити електронний засіб контролю.
Ухвалу направити начальнику Київського відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та прокурору Вінницької місцевої прокуратури для контролю за виконанням ухвали.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3