Справа № 161/9288/19
Провадження № 1-кс/161/4729/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 05 червня 2019 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
власника майна ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №10 в м. Луцьку клопотання старшого слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно.
З підстав, викладених в клопотанні, просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання з підстав у ньому викладених та вважав, що клопотання підлягає до задоволення.
Власник майна в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання та накладення арешту на належне йому майно.
Фіксування за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання, у відповідності до ч. 1ст. 107 КПК України, не здійснювалось, оскільки клопотань учасників щодо застосування таких засобів не надходило

Заслухавши пояснення слідчого, власника майна, дослідивши письмові матеріали клопотання, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом при розгляді клопотання встановлено, що у провадженні СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001625 від 08.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Як вбачається із витягу з ЄРДР, що ОСОБА_6 звернувся із заявою про те, що на його думку ПП ОСОБА_7 склала завідомо неправдивий звіт про оцінку майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , під час здійснення виконавчого провадження (а.с. 3).
Статтею ст. 170 КПК України зазначено вичерпний перелік підстав та розумних підозр, за наявності яких допускається накладення арешту на майно.

Як достовірно вбачається із змісту клопотання, що старшим слідчим СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 зазначено, що квартира АДРЕСА_1 охоплюється положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України про те, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Однак, старшим слідчим СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 в клопотанні взагалі не обґрунтовано, а також не надано жодних доказів, що квартира АДРЕСА_1 визнано речовим доказом в кримінальному провадженні.
Крім того, старшим слідчим СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 в клопотанні взагалі не обґрунтовано, а також не надано жодних доказів, що квартира АДРЕСА_1 підлягає спеціальній конфіскації.

Крім того, старшим слідчим СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 в клопотанні взагалі не обґрунтовано, а також не надано жодних доказів, що квартира АДРЕСА_1 підлягає конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи
При цьому, суд звертає особливу увагу, що санкцією ч. 1 ст. 384 КК України взагалі не передбачено конфіскації майна як виду покарання та спеціальної конфіскації. А тому за таких обставин, старшим слідчим СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 в клопотанні про арешт майна викладено завідомо недостовірні відомості в якості обґрунтування поданого клопотання.
Крім того, старшим слідчим СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 в клопотанні взагалі не обґрунтовано, а також не надано жодних доказів, що квартира АДРЕСА_1 підлягає арешту з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як вбачається із змісту клопотання старшого слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна, що обґрунтування останнього слідчим зводиться виключно до викладення обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання.

Таким чином, клопотання старшого слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна є повністю необґрунтованим. Старшим слідчим СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 не доведено жодної підстави арешту майна, передбачених ч. 2 статті 170 КПК України. Крім того, в клопотанні про арешт майна слідчим викладено завідомо недостовірні відомості в якості обґрунтування поданого клопотання.А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання.

Керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Відмовити старшому слідчому СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 в задоволенні його клопотання про арешт майна.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1