1Справа № 335/7408/18 1-кс/335/5283/2019
УХВАЛА
01.08.2019 адвокат ОСОБА_3 , яка представляє інтереси ОСОБА_4 , звернулася до суду із клопотанням про скасування арешту на транспортний засіб - INFINITY модель EX 35, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , 2008 року випуску.
Клопотання про скасування арешту обґрунтовує тим, що 24.06.2018 приблизно о 21:50 на трасі Харків Сімферополь (E105) в районі с. Григорівка (Запорізький район, Запорізька область), за участю транспортного засобу марки INFINITY модель EX 35, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , 2008 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_4 , сталася дорожньо-транспортна пригода.
25.06.2018 в ході проведення слідчої дії прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_5 оглянуто зазначений вище транспортний засіб, в результаті чого його вилучено.
Посилаючись на ч. 1 ст. 174 КПК України адвокат ОСОБА_3 , вважає, що на теперішній час встановлено, що арешт накладений необгрунтовано та в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, з огляду на те, що прокурором проведено огляд місця події та огляд автомобіля на предмет механічних пошкоджень, а також проведенні всі необхідні експертні дослідження, зокрема: судова інженерно-транспортна експертиза № 9-616 від 15.11.2018, комплексна судово-медична та судово інженерно-транспортна експертиза № 529/к-9-731 від 31.01.2019, транспортно-трасологічна експертиза № 19/12-/5-СЕ/19 від 30.01.2019, що свідчить про відсутність подальшої потреби у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження.
Крім того, адвокат ОСОБА_3 зазначила, що зберігання арештованого автомобіля на майданчику Запорізького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, який за своєю конструкцією не передбачений для зберігання пошкоджених автомобілів, призводить до знищення цього транспортного засобу.
Так, арештований автомобіль зберігається на відкритій земельній ділянці. Даний транспортний засіб пошкоджений (праве передне крило автомобіля), а тому більше піддається корозійному впливу, оскільки автомобіль не захищений від дощів, снігу та інших природніх факторів. Більш того, під час дощів, які мали місце в травні місяці були опади граду, в результаті чого Автомобіль внаслідок недбалого зберігання, як речового доказу зазнав додаткових механічних ушкоджень та ушкоджень лакофарбового покриття.
Також, зазначено, що в результаті простою автомобіля більше року відбулось пошкодження основних його механізмів, зокрема: двигуна, системи охолодження, гальмівної системи, електрики тощо. Внаслідок недбалого зберігання арештованого автомобіля його власнику вже спричинено збитки на суму понад 210 000,00 грн., які останній буде вимушений сплатити за відновлення роботи власного транспортного засобу. Продовження зберігання автомобіля у таких самих умовах призведе до збільшення шкоди, яка спричиняється внаслідок недбалого зберігання, погодних умов та без відповідної підготовки самого автомобіля до тривалого зберігання.
Таким чином, на думку адвоката, застосований судом засіб у вигляді вилучення та арешту автомобіля не є співрозмірним обмеженням права власності та завданням кримінального провадження.
Від адвоката ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд клопотання за її відсутності, на задоволенні клопотання наполягає.
Слідчий та прокурор у судове засідання не зявилися хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомили. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду скарги за їх відсутності суду не надали.
Частиною ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
З матеріалів справи вбачається, що слідчий та прокурор, кожен в окремості, належним чином повідомлялися про розгляд скарги, про що свідчать наявні в матеріалах справи письмові докази.
Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про статус суддів»: - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності слідчого та прокурора не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.
Заслухавши адвоката, вивчивши клопотання, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ч. 1 ст. 7 КПК України).
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу N 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.94), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст. 1 протоколу N 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п. 35).
В ході розгляду клопотання встановлено, що під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні було проведено: судово інженерно-транспортну експертизу № 9-616 від 15.11.2018, комплексну судово-медичну та судово інженерно-транспортну експертизу № 529/к-9-731 від 31.01.2019 та транспортно-тросологічну експертизу № 19/12-/5-СЕ/19 від 30.01.2019.
Також, судом встановлено, що автомобіль зберігається на території Запорізького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області понад рік, його умови зберігання не забезпечують автомобіль від псування, а навпаки спричиняють шкоду.
Більш того, власник арештованого майна позбавлений можливості протягом тривалого часу користуватися своїм майном, що призводить до негативних наслідків у вигляді зміни звичного способу життя ОСОБА_4 та спричинення їй моральних страждань.
Враховуючи те, що автомобіль є речовим доказом в даному кримінальному провадженні, а також з огляду на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідків подальшого арешту майна, слідчий суддя вважає, що клопотання заявника підлягає задоволенню в частині передання на відповідальне зберігання автомобіля власнику без скасування арешту.
Даних, що зміна місця зберігання вказаного транспортного засобу може негативно вплинути на хід досудового розслідування, слідчому судді не надано.
Керуючись ст. ст. 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити частково.
Передати автомобіль INFINITY EX35, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , на відповідальне зберігання його власнику ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 ), з правом користування вказаним майном - до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.
Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1