Провадження №1-кс/369/3692/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2019 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004267 за ознаками злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , звернувся до суду з даним клопотанням, мотивуючи його тим, що 08.09.2019 близько 04 години 35 хвилин точного часу (не встановлено), ОСОБА_5 діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_7 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, маючи прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, проїжджаючи на автомобілі марки «Audi», A6 н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_7 , по
АДРЕСА_1 помітили огороджену територію ПРАТ «Володимир-Волинська птахофабрика», де в подальшому зупинились. Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, пересвідчившись що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 та невстановлена досудовим розслідуванням особа підійшли до огородженої території вказаного підприємства та перелізши через паркан, проникли на територію.
Після цього, перебуваючи на території вказаного товариства, що за вище вказаною адресою, ОСОБА_5 та невстановлена досудовим розслідуванням особа за допомогою невстановленого предмету, пошкодили металопластикове вікно таким чином проникли до одного із приміщень. При цьому, ОСОБА_7 залишився у вказаному вище автомобілі на дорозі поза територією вказаного товариства.
В подальшому перебуваючи всередині вказаного приміщення ОСОБА_5 та невстановлена досудовим розслідуванням особа помітили охоронця вказаного вище товариства ОСОБА_8 , продовжуючи злочинний умисел ОСОБА_5 та невстановлена досудовим розслідуванням особа почали наносити ОСОБА_8 удари руками та ногами в область голови від яких останній упав на підлогу.
Після цього, як ОСОБА_8 впав на підлогу та невстановлена досудовим розслідуванням особа тримала його, ОСОБА_5 дістав зі столу ключ яким в подальшому відрив залізний сейф з якого дістав грошові кошти в сумі 638 000 грн., після чого, ОСОБА_5 та невстановлена досудовим розслідуванням особа з місця вчинення злочину зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд.
Відомості за даним фактом 08.09.2019 слідчим СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області внесено до ЄРДР за № 0004267 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
08.09.2019 в порядку ст. 208 КПК України був затриманий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та був затриманий на місці вчинення злочину за адресою АДРЕСА_2 .
08.09.2019 ОСОБА_5 слідчим СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області за погодженням із прокурором повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Таким чином, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, українець, громадянин України, освіта вища, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий за ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.
Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема, протоколами огляду місця події від 08.09.2019, рапортом інспектора взводу № 1 роти реагування Голосіївського РВ УПО в м. Києві, протоколами допитів свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_9 , протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_5 , протоколом допиту представника потерпілого від 08.09.2019, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , та іншими матеріалами в сукупності.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
У даному випадку ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.
У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:
- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;
- незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
Зокрема, ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що останній не має міцних соціальних зв`язків, не має офіційного місця роботи та, як наслідок, законного джерела доходів, у зв`язку з чим, усвідомлюючи невідворотність реального покарання, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності за злочин, за який у випадку визнання його винним, законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).
Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).
Оцінюючи ризик переховування обвинуваченого з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слідчий зазначив наступне:
- підозрюваний не одружений, не має на утриманні малолітніх дітей та батьків похилого віку, тобто не має стійких соціальних зв`язків.
- підозрюваний не має місця роботи та постійного джерела доходів.
- підозрюваний вчинив повторно корисливий (майновий) злочин, а саме останній є раніше судимим за злочини майнового характеру та він на даний час є підсудним за ч. 2 ст. 186 КК України у Подільському районному судді м. Києва.
Враховуючи ці обставини і тяжкість злочину у вчиненні якого він підозрюється, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_5 може впливати на потерпілих, свідків, інших осіб у кримінальному провадженні, необхідно зазначити наступне. Даний ризик обґрунтовується тим, що наразі існує ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі та знаючи про фактичне місце проживання потерпілих та свідків, може незаконно впливати на них, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань. Крім того, на даний час в органу досудового розслідування є необхідність у проведенні ряду слідчих дій, встановленні всіх осіб, які можуть бути причетними до даного кримінального провадження, а тому існує реальний ризик того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, буде здійснювати вплив на останніх із метою надання неправдивих показань.
Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні.
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.
Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам.
Застосування іншого більш, більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.
Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_5 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Тому, слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого за ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у арештному домі державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 днів.
В судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Підозрюваний та його захисник заперечував щодо задоволення клопотання, та просив застосувати інший не пов`язаний з триманням під вартою запобіжний захід.
Вислухавши пояснення та доводи підозрюваного, його захисника, доводи прокурора щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, дослідивши подані матеріали, дослідивши наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від слідства та суду, цим самим перешкоджати встановленню істини по справі, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до п. 4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років.
Суд оцінює вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.
При цьому суд, оцінює всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його репутацію.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Враховуючи що, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від слідства та суду, тим самим може перешкоджати кримінальному провадженню, а також може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку що вказані обставини виключають об`єктивну можливості щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як домашній арешт, або іншого більш мякого запобіжного заходу.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 197 Кримінального процесуального кодексу України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.
За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
Між тим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
З вище наведених підстав, слідчий суддя, приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні злочину, який пов`язаний із застосуванням насильства.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 183, 184,193,194, 196, 197, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004267 за ознаками злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, освіта вища, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого за ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у арештному домі державної установи «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, тобто до 06 листопада 2019 року (включно).
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1