Дата документу 24.09.2019
Справа № 334/6812/19
Провадження № 1-кс/334/3521/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Ленінського райсуду м. Запоріжжя клопотання Слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 та матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0003299 від 22.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України про застосування запобіжного заходу підозрюваному:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українець, громадянина України, який має вищу освіту, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, однак на теперішній час ОСОБА_5 , притягається до кримінальної відповідальності Хортицьким р/с за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а також відносно нього Шевченківським ВП Дніпровського ВП направлено обвинувальний акт до суду за ч.3 ст.185 КК України.

встановив:

22 вересня 2019 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_3 в гостях у ОСОБА_7 , де в цей час там також знаходився ОСОБА_8 ,

Так, під час спільного вживання алкогольних напоїв між останніми виник словесний конфлікт. Та в цей момент у ОСОБА_5 виник прямий умисел на заподіяння смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Далі, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою спричинення смерті, іншій людині, за допомогою заздалегідь підготовленого предмету, зовні схожого на розкладний ніж, знаходячись перед ОСОБА_7 , завдав йому два удари ножем, в ділянку життєво важливого органу, а саме в голову та шию, в результаті чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді колото різаної рани шиї та голови, а також завдав один удар, тим же ножем ОСОБА_8 в ділянку голови, від чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді колото різаної рани лівої скулової дуги, різана рана правої кісті.

Таким чином, ОСОБА_5 , виконав усі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, однак, злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі у зв`язку з тим, що в даний конфлікт втрутились стороні особи та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , було невідкладно надано медичну допомогу.

Після вчиненого ОСОБА_5 , втік з місця злочину.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 . Дане клопотання погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 .

Слідчий посилається на те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України підтверджується зібраними в ході досудового слідства доказами, а саме: Протоколом огляду місця події від 22.09.2019; Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; Протоколом допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні замаху на особливо тяжкий злочин, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років позбавлення волі.

В ході досудового слідства встановлений ряд ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України що є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: запобігання спробі переховуватися від органів досудового розслідування зважаючи на ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, з метою уникнення покарання може переховуватися від слідства та суду, чим перешкоджати виконанню процесуальних рішень у зв`язку з тим, що у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки ; вчинити спроби незаконно впливати на свідків та потерпілих від вчиненого ним кримінального правопорушення, схилення їх до дачі неправдивих показань, даний ризик мотивується тим, що підозрюваний добре знайомий зі свідками, та перебуваючи на волі може вдаватися до спроб незаконно впливати на них різними способами;

Таким чином, враховуючи вищезазначене, слідство вважає за необхідним клопотати перед слідчим суддею про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що без застосування даного запобіжного заходу, неможливо уникнути вищезазначених ризиків та забезпечення покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Слідчий вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав: при обранні особистого зобов`язання, застави чи домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи особу підозрюваного, та суспільний резонанс вчиненого ним злочину є ризик того, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та знаходячись на волі буде продовжувати вчинювати аналогічні злочини; до теперішнього часу не надійшли заяви від осіб, що заслуговують на особливу довіру та які б виявили бажання бути поручителями підозрюваного ОСОБА_5 , що виключає можливість застосування відносно нього запобіжного заходу особистої поруки, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 176 КПК України. Також у разі їх надходження підозрюваний буде знаходитися на свободі, що не виключає наявності вказаних ризиків.

Крім того, на думку слідчого та прокурора, судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Слідчий у судовому засіданні підтримав своє клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 оскільки підозрюваний має реальну можливість сховатися від слідства або суду, чинити тиск на свідків та потерпілу таким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого.

Допитаний у якості підозрюваного ОСОБА_5 просив суд не застосовувати відносно нього запобіжний захід у вигляду тримання під вартою, оскільки він не має наміру на ухилення від слідства. Він проживає з дружиною, має дитину та піклується про своїх бабусю та дідуся, які хворіють.

Захисник підозрюваного просив суд відмовити у задоволенні даного клопотання та обрати більш м`який запобіжний захід, оскільки ані прокурором ані слідчим не були доведені ризики, передбачені ст..177 КПК України.

На думку захисника, клопотання щодо обрання найсуворішого запобіжного заходу не підтверджується з боку сторони обвинувачення.

На підставі вищевикладеного, захисник просив суд відмовити у задоволенні клопотання щодо застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши доводи та пояснення слідчого, думку прокурора, пояснення ОСОБА_5 та його захисника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку:

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Як вбачається з доданих до клопотання матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.153 КК України.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позицію ЄСПЛ, відображену, зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

З наданих суду матеріалів вбачається, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 Кримінального кодексу України, оголошене ОСОБА_5 , а матеріали кримінального правопорушення містять достатніх та достовірних доказів на вчинення підозрюваним цього кримінального правопорушення.

Зокрема, згідно матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєні тяжкого злочину, а усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та покарання, ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового слідства та суду не зважаючи на існування у нього постійного міста проживання.

Таким чином, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 суд приходить до висновку, що при наявності обґрунтованої підозри, та міри покарання, яка йому може загрожувати, обвинувачений може переховуватися від суду, а звідси існує ризик ухилення від правосуддя.

Також суд врахував практику ЄСПЛ, а саме те, що оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії), § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови) § 58).

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначених злочинів, особу та репутацію підозрюваного, а також те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого задовольнити.

Суд вважає, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів потерпілої особи. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, тому суд не приймав до уваги доводи та пояснення захисника та підозрюваного.

Згідно ч.4 ст. 183 КПК України враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені злочину, який спричинив тяжке тілесне ушкодження потерпілому небезпечне для життя останнього, альтернативний запобіжний захід у вигляді застави слідчий суддя не визначає.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63,129 Конституції України, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183-184, 193, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 Запорізької області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто з 22 вересня 2019 року 08 години 30 хвилин (моменту затримання) до 21 листопада 2019 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали 60 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1