ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/460/19 Справа № 202/656/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2019 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Черкаси, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_9 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2019 року продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16 травня 2019 року.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя вказав на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, та те що, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів в групі з іншими особами, і ці обставини свідчать про підвищену небезпеку протиправних дій останнього, що в свою чергу вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також суд зазначив, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного. При цьому, слідчим суддею враховано відомості про особу ОСОБА_6 , зокрема щодо його сім`ї, місця проживання та роботи, а також й те, що матеріали клопотання не містять будь-яких даних, що поточний стан його здоров`я перешкоджає перебуванню в ізоляції від суспільства. Окрім того, згідно пояснень самого підозрюваного ОСОБА_10 , йому надається медична допомога в межах установи попереднього ув`язнення, зокрема проводяться обстеження.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати, прийняти нове рішення, застосувавши до ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з його триманням під вартою.
Свої вимоги, захисник обґрунтовує тим, що ухвала містить виклад обставин (які слідчим суддею не досліджувались, не встановлювались), що були наведені слідчим в клопотанні про застосування запобіжного заходу в його обґрунтування, і не має посилань на жодні висновки слідчого судді у зв`язку з цим. Адвокат вважає, що слідчий суддя формально послався на доведеність прокурором наявності обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, та не навів при цьому докладних висновків, з яких він з ними погоджується. Захисник зазначає, що наведені в оскаржуваній ухвалі слідчим суддею «обґрунтування» наявності ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує на небажання слідчого судді враховувати фактичні обставини справи та дані, що характеризують особу підозрюваного. До того ж, адвокат вважає, що при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя не розглянув можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Окрім цього, з позиції захисту, слідчий суддя не довів обґрунтованість підозри ОСОБА_6 та залишив поза увагою те, що докази на підтвердження цих обставин матеріали провадження не містять. Серед іншого, захисник зазначає, що ОСОБА_6 тримається в умовах Дніпропетровської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області № 4, його стан здоров`я дуже погіршився, він неодноразово звертався за медичною допомогою, проте в умовах установи йому не можуть надати належну медичну допомогу, оскільки у ОСОБА_6 хвороба нирок та печінки.
Заслухавши суддю-доповідача, захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, вказаних в ст. 184 КПК України повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явився новий ризик, який виправдовує утримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового слідства до закінчення дій попередньої ухвали про утримання під вартою.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалене слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону.
Як видно з матеріалів провадження, СУ ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002800 від 11 березня 2017 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 190 КК України. 23 січня 2019 року за підозрою у вчиненні цього злочину, в порядку ст. 208 КПК України, було затримано ОСОБА_6 та 24 січня 2019 року повідомлено його про підозру. Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2019 року щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Поряд із цим, судом встановлено, що 06 березня 2019 року до матеріалів досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0002800, приєднано матеріали провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000211, за ознаками злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 190 КК України, та 26 січня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
На переконання колегії суддів, продовжуючи строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 слідчий суддя обґрунтовано послався на те, що заявлені слідчим у клопотанні ризики, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та виправдовують необхідність продовження строку тримання підозрюваного під вартою.
Зважаючи на викладене, твердження захисника про недоцільність подальшого тримання ОСОБА_6 під вартою є непереконливими.
При цьому, колегія суддів розцінює як безпідставні також й доводи адвоката про відсутність доказів обґрунтованості підозри ОСОБА_6 .
Колегія суддів зазначає, що ці обставини встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, та не спростовані стороною захисту при його продовженні.
Колегія суддів звертає увагу й на те, що на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту.
Що стосується посилань захисника про наявність у ОСОБА_6 хвороб, лікування яких неможливе в умовах ізоляції від суспільства, то вони не заслуговують на увагу, як такі, що не доведені під час апеляційного розгляду.
Твердження захисника про формальне посилання слідчого на наявність підстав для продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою є також безпідставними, адже оскаржуване судове рішення відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Отже, колегія суддів вважає, що слідчим суддею прийнято рішення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , яке відповідає вимогам кримінального процесуального закону та не суперечить й практиці ЄСПЛ, що стосується застосування запобіжних заходів.
Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, під час апеляційного розгляду не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді про продовження ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законною, обґрунтованою та скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2019 року про продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4