Провадження № 1-кп/752/943/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2019 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене 16.05.2018 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0004713, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, що проживає за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:
ОСОБА_3 використав завідомо підроблений документ при наступних обставинах.

Так, будучи особою, яка у червні 2017р. рішенням суду м. Полтави позбавлена права керування транспортними засобами строком на 1 рік, приблизно у вересні 2017р. (більш точний час, і місце органом досудового розслідування і судом не встановлено), прибігши до послуг малознайомої особи на ім`я ОСОБА_5 (більш повні анкетні данні органом досудового розслідування і судом не встановлені), придбав посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке використовував як власне посвідчення водія.

15.05.2018р., ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes», моделі «Sprinter», н.з. НОМЕР_3 , був зупинений біля будинку №12 по просп. Академіка Глушкова в м. Києві працівниками УПП в місті Києві, і на вимогу останніх, діючи умисно, з метою використання завідомо підробленого документа, пред`явив в якості посвідчення водія завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане на його ім`я, бланк якого висновком експерта Київського НДЕКЦ МВС України №8-4/1730 від 30.10.2018 року визнано таким, що не відповідає аналогічним документам, що знаходяться в офіційному обігу на території України

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих йому дій за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі. Пояснив суду, що за керування транспортом у нетверезому стані його було позбавлено прав. Він звернувся до раніш не знайомої жінки на ім`я ОСОБА_5 , яка за відповідну матеріальну винагороду передала йому посвідчення водія, видане на його ім`я і яке він у подальшому використовував. Він розумів, що воно є підробленим, оскільки йому був знайомий порядок відновлення прав на керування транспортним засобом. Кається у вчиненому.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, визнано судом недоцільним. При цьому судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніви у добровільності його позицій - відсутні, наслідки неможливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку - роз`яснені.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті і вироку, є доведеною.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.4 ст.358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

При обранні покарання ОСОБА_3 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, яке відповідно до вимог ч.2 ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості; данні про особу, згідно яких ОСОБА_3 не перебуває під наркологічним або психіатричним наглядом; за місцем роботи, де працює неофіційно водієм, експедитором, характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 та визначені у ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, відсутність тяжких наслідків від вчиненого ними злочину, в тому числі і матеріальної шкоди, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в межах санкції ч.4 ст. 358 КК України.

На думку суду, призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Витрати на проведення експертизи відповідно до вимог ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_3 , речові докази відповідно до вимог ст. 100 КПК України знищенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись 371, 370, ч.2 ст. 373, ст. ст. 374, 376 КПК України, суд -

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Речовий доказ по справі бланк посвідчення водія серії НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні в камері збереження речових доказів Голосіївського управляння поліції ГУ НП в м. Києві за квитанцією № ФП 011505 від 27.11.2018р.знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_4 ) документально підтверджені витрати на залучення експерта Київського НДЕКЦ МВС України за проведення експертизи №8-4/1730 від 30.10.2018 року в розмірі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) гривень на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом 30 діб з дня його проголошення.
На виконання вимог ч.3, ч. 6 ст.376 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, а також право на отримання в суді копії вироку, вручити її обвинуваченому - негайно.
Суддя ОСОБА_1