УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2019 року

м. Київ
справа № 214/2379/17
провадження № 51-1453ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_4 на вирок Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня

2018 року в межах кримінальних проваджень № 0000624 і

№ 0000023 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02 червня 2017 року за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки зі звільненням на підставі ст. 75 КК від призначеного покарання з випробуванням на строк 2 роки,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309; ч. 1 ст. 317; ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК.
Встановлені обставини
За вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04 липня 2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК і призначено покарання:
- за ч. 1 ст. 309 КК у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
- за ч. 1 ст. 317 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02 червня

2017 року ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.
Вирішено питання щодо речових доказів і судових витрат.
Вироком Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року частково задоволено апеляційну скаргу прокурора. Зазначений вирок щодо ОСОБА_5 скасовано в частині призначення покарання.
Ухвалено призначити ОСОБА_5 покарання:
- за ч. 1 ст. 309 КК у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
- за ч. 1 ст. 317 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань призначених за цим вироком та вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2017 року ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 9 місяців.
- за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК - у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

від 02 червня 2017 року та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
В іншій частині вирок місцевого суду залишено без змін.
Не погоджуючись із рішенням апеляційного суду, перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_4 звернувся до касаційного суду з касаційною скаргою, яка не відповідала вимогам, встановленим у ст. 427 КПК,

а тому хвалою Верховного Суду від 26 березня 2019 року цю касаційну скаргу було залишено без руху і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також прокурору було роз`яснено, що в разі, якщо він не усуне зазначені в ухвалі недоліки, в установлений строк, його касаційна скарга буде повернута.
На виконання ухвали від 26 березня 2019 року перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_4 повторно звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою аналогічного змісту, таким чином, не усунув недоліків касаційної скарги, зазначених у рішенні касаційного суду.
Мотиви Верховного Суду
Статтею 427 КПК визначено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Залишаючи касаційну скаргу прокурора без руху, Верховний Суд звертав увагу прокурора на те, що він, формально вказуючи у касаційній скарзі на недотримання апеляційним судом вимог статей 374, 420 КПК, фактично не навів обгрунтування незаконності вироку апеляційного суду відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК і, з огляду на положення ст. 412 цього Кодексу, не зазначив, яким чином згадані порушення вплинули чи могли вплинути на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення та чому зазначені обставини не можна віднести до дискреційних повноважень суду.
Касаційна скарга не містила обгрунтування незаконності рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні апеляційної скарги прокурора, щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особи обвинуваченого внаслідок м`якості, з одночасним призначенням остаточного покарання, яке за своїм розміром, відповідало тому,

що просив прокурор.
У поданій на усунення недоліків касаційній скарзі прокурор знову наголошує на недотриманні апеляційним судом вимог статей 374, 420 КПК, що, на його думку, призвело до неузгодженості мотивувальної та резолютивної частин судового рішення, а тому є підставою для скасування вироку цього суду і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Однак посилання на недотримання апеляційним судом вимог статей 374, 420 КПК

є формальним, оскільки у касаційній скарзі не наведено, в чому полягає згадана неузгодженість мотивувальної частини вироку, в якій апеляційний суд обгрунтував свої висновки щодо часткового задоволення апеляційної скарги прокурора (погодився з доводами в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, однак доводи щодо м`якості призначеного ОСОБА_5 покарання залишив без задоволення), з резолютивною частиною рішення апеляційного суду, в якій, не змінюючи виду і розміру покарання, обраного за кожен злочин ОСОБА_5 судом першої інстанції, апеляційний суд застосував закон України про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню,

та реалізуючи дискреційні повноваження, визначив спосіб призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків.
У касаційній скарзі не назначено, яким чином вказані прокурором порушення, на його думку, вплинули чи могли вплинути на правильність постановленого апеляційним судом рішення, враховуючи, що воно не оскаржується з підстав, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 438 КПК.
Таким чином, недоліки касаційної скарги, залишеної без руху ухвалою Верховного Суду від 26 березня 2019 року прокурором не усунуто.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
З огляду на викладене, оскільки прокурор не усунув зазначені в ухвалі суду недоліки в установлений строк, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК повернути касаційну скаргу.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Повернути першому заступнику прокурора Дніпропетровської області

ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року щодо ОСОБА_5 разом із усіма доданими документами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3