Справа № 761/3740/16-к
Провадження № 1-кп/761/1777/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в залі суду підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010303 від 02.09.2015 року, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342; ч. 2 ст. 345 КК України,

В С Т А Н О В И В:

обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0010303 внесеному до ЄРДР від 02.09.2015 року стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якого останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342; ч. 2 ст. 345 КК України, надійшов до Шевченківського районного суду м. Києва 06.03.2019 року.

Шевченківським районним судом м. Києва на підставі обвинувального акта стосовно ОСОБА_5 призначено підготовче судове засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні, вважаючи, що кримінальне провадження підсудне Шевченківському районному суду м .Києва, підстав для закриття кримінального провадження не вбачається та при складанні обвинувального акта дотримані всі вимоги Закону.

Захисник в судовому засіданні просив повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки цей процесуальний документ не внесено в реєстр матеріалів досудового розслідування.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, з наступних підстав.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 71) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Як убачається з обвинувального акта щодо ОСОБА_5 , він не відповідає наведеним вище вимогам КПК України.

Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт повинен містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_5 органом досудового розслідування інкримінується, зокрема, вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, юридичне формулювання якого викладене наступним чином дослівно «Таким чином, ОСОБА_5 вчинив опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, щодо охорони громадського порядку».
Разом з тим, виклад юридичного формулювання в такому вигляді не відповідає диспозиції ч. 2 ст. 342 КК України, тоді як в силу ст. 11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння, (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Так, диспозицією ч. 2 ст. 342 КК України передбачено відповідальність за опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків та службовим особам інших органів під час виконання цими особами покладених на них обов`язків щодо охорони громадського порядку.

Вчинення злочину під час виконання працівником правоохоронного органу службових обов`язків означає, що посягання має місце під час реалізації ним наданих йому прав та виконання обов`язків, які передбачені відповідними нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність представника правоохоронного органу, в якому він працює.

Інші службові особи зазначенні у ч. 2 ст. 342 КК України, можуть виступати потерпілими у складі цього кримінального правопорушення лише під час виконання цими особами покладених на них обов`язків щодо охорони громадського порядку. Злочин матиме місце у разі опору цим особам як при виконанні покладених на них обов`язків, так і при реалізації прав, наданих їм у зв`язку з виконанням їх завдань.

Наведе свідчить про неправильність викладу формулювання обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 342 КК України, оскільки орган досудового розслідування, інкримінуючи останньому опір працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків щодо охорони громадського порядку, не звернув увагу на те, що відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 342 КК України, кримінально-караним є опір працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, а не службових обов`язків, щодо охорони громадського порядку.

Тобто, диспозиція згаданої норми кримінального закону не пов`язує виконання службових обов`язків працівником правоохоронного органу виключно з охороною громадського порядку.

Зазначений недолік щодо невідповідності формулювання обвинувачення диспозиції ч. 2 ст. 342 КК України, за якою висунуте ОСОБА_5 обвинувачення, фактично прирівнюється до його відсутності, оскільки воно не відповідає Закону України про кримінальну відповідальність.

Слід зауважити, що за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно зі ст. 338 КПК України передбачена можливість зміни обвинувачення в суді, однак це є правом прокурора, а не обов`язком, тоді як відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Таким чином, наведені недоліки обвинувального акта в подальшому є перешкодою для суду розглянути кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та порушенням права останнього на розгляд кримінального провадження в найкоротший строк.

Згідно положення п. (а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Таким чином виявлений недолік унеможливлює призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта стосовно ОСОБА_5 .

Сам факт неухильного дотримання вимог Закону при складанні обвинувального акта, дає можливість обвинуваченому розуміти в чому саме він обвинувачується та ефективно захищатись від висунутого обвинувачення, а суду за результатами розгляду провадження прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. 314 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342; ч. 2 ст. 345 КК України, прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя