Номер провадження: 11-кп/785/781/18
Номер справи місцевого суду: 513/1017/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю

прокурора ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

потерпілої: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на вирок Саратського районного суду Одеської області від 15.03.2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Світлодолинське Саратського району Одеської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, освіта середня, працюючого механізатором у СВК «Родина» Саратського район Одеської області, проживаючого в АДРЕСА_2 , який відповідно до ст. 89 КК України не має судимості,

визнано невинуватим та виправдано у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Як зазначено у вироку суду першої інстанції, органами досудового слідства ОСОБА_8 обвинувачується у скоєні кримінального правопорушення при наступних обставинах.

25 червня 2013 року близько о 17 годині 15 хвилин він, в порушення вимог п. 2.3 (б), п. 12.1 та п. 16.12 Правил дорожнього руху (введених в дію 01.01.2002 постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001) якими передбачено: п.«2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п.12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;
п.16.12.«На перехресті рівнозначних доріг водій нерейсового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч»,
в світлу пору доби, керуючи на підставі дорожнього листа № 140 від 25.06.2013 року, технічно справним вантажним самоскидом «САЗ 3507» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », на якому здійснював рух по асфальтному сухому дорожньому покриттю проїзної частини вул. Калініна у південному напрямку до зернового складу СВК «Родина» у селі Плахтіївка Саратського району Одеській області, маючи реальну та об`єктивну можливість спостерігати за дорожньою обстановкою при під`їзді до перехрестя рівнозначних доріг вул. Калініна та провулку, що не має назви, не обрав безпечну швидкість свого руху, яка б надавала йому змогу постійно контролювати керований ним транспортний засіб, його рух та безпечно керувати ним, не переконався у безпеці своїх подальших дій, не впевнився, що його дії будуть безпечними і не утворять перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виявивши небезпеку у вигляді рухомого по провулку без назви мопеду «Yamaha APR 10», без реєстраційного номера, під керуванням ОСОБА_9 в напрямку його транспортного засобу, перед виїздом на перехрестя рівнозначних доріг не поступився дорогою мопеду «Yamaha APR 10», який рухався праворуч, що безпосередньо привело до зіткнення передньою частиною вантажного самоскиду «САЗ 3507» з лівою бічною частиною мопеду «Yamaha APR 10».
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій мопеду ОСОБА_9 , пасажири мопеду ОСОБА_10 та ОСОБА_11 отримали тілесні ушкодження, з якими були госпіталізовані до Саратської ЦРЛ. Пасажир мопеду ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих тілесних ушкоджень померла у реанімаційному відділенні Саратської ЦРЛ.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 94 від 22.07.2014 року смерть ОСОБА_10 знаходиться в прямому причинному зв`язку із заподіянням їй в ДТП тілесних ушкоджень: множинних забоїв, синців, крововиливів, саден, забитих ран різної локалізації, переломів кісток лівого стегна і гомілки, вдавленого, дірчатого перелому тім`яної кістки справа, переломів основи черепа, розривів твердої і м`яких мозкових оболонок, крововиливів під них, руйнування речовини головного мозку.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 3925 від 08.01.2014 року, ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження: поєднана травма голови, тулуба, кінцівок; закрита черепно-мозкова травма у формі забиття головного мозку середнього ступеня, забиті рани волосистої частини голови та обличчя; закрита травма грудної клітини у вигляді перелому правої ключиці в середній третині зі значним зміщенням кісткових уламків; закрита травма живота у вигляді травматичного розриву сечового міхура, що супроводжується внутрішньочеревною кровотечою; закрита травма лівого колінного суглоба у вигляді вивиху дистального кінця стегнової кістки до переходу з відривом надколінка, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпечності для життя.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 340 від 21.02.2014 року, ОСОБА_11 спричинені тілесні ушкодження: відкритий осколковий перелом лівої стегнової кістки в нижній третині зі зміщенням кісткових уламків з наявністю рваної рани (лівого стегна в нижній третині); забита рана лівого стегна; садна обличчя, верхніх кінцівок, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпечності для життя.
Дії ОСОБА_8 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження та заподіяло смерть потерпілої ОСОБА_10 .

В апеляції прокурор ОСОБА_6 просить скасувати вирок, дослідити надані стороною обвинувачення письмові докази, допитати свідків, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (у редакції від 17.01.2012) та призначити йому покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Задовольнити цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 та стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду на суму 8736 грн. та моральну на суму 500000 грн. Задовольнити цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 та стягнути з обвинуваченого моральну шкоду на суму 300000 грн. Стягнути з обвинуваченого загальну суму судових витрат, яка складає 8167, грн.. 36 коп.

В ході апеляційного розгляду прокурор свої вимоги змінив, та в додатковій скарзі просить вирок суду скасувати і справу направити на новий розгляд посилаючись на те, що в ході досудового слідства були допущені суттєві порушення норм КПК України, що привело до винесення судового рішення, яке не відповідає вимогам діючого законодавства.

Заслухавши доповідь судді, доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити та скасувати оскаржуване судове рішення щодо ОСОБА_8 і постановити новий вирок, яким визнати його винним, заперечення сторони захисту проти апеляційної скарги, останнє слово виправданого, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину не визнав, посилаючись на те, що Правила дорожнього руху він не порушував, ДТП сталася з вини водія мопеда ОСОБА_9 . Пояснив, що 25 червня 2013 року о 08 годині він прийшов на роботу в СВК «Родина», де працює водієм, отримав наряд на перевезення відходів з центрального току в бригаду № 4 на ферму. Приблизно о 15 годині 30 хвилин на автомашині «САЗ 3507» реєстраційний номер НОМЕР_1 він повертався з бригади, рухався в с. Плахтіївка Саратського району Одеської області по вул. Калініна у напрямку перехрестя з провулком без назви, зі швидкістю приблизно 30-40 км на годину. Приблизно за 10 м від перехрестя з правової сторони автомобіля він побачив мопед з потерпілими, який рухався по провулку без назви у напрямку перехрестя. Коли його автомобіль знаходився приблизно за 1,5 м від перехрестя, мопед несподівано «зрізав» перехрестя під кутом та «вилетів» назустріч, на полосу його руху, з лівої сторони від автомобіля. Щоб уникнути зіткнення, він взяв ліворуч, але запобігти зіткнення не вдалось і мопед вдарився своєю лівою частиною у праву передню частину автомобіля. Зіткнення відбулось до перехрестя, на полосі руху автомобіля, після чого автомобіль протягнув мопед на середину перехрестя. Зупинивши автомобіль на лівому узбіччі по ходу руху свого автомобіля, він побачив, що потерпілі отримали тілесні ушкодження, збіглися люди, він викликав «Швидку допомогу» та міліцію. Вважає, що якби потерпіла ОСОБА_9 дотримувалась ПДД та рухалась би по своїй правій смузі, то аварії б не сталося. Зі слів ОСОБА_12 йому відомо, що в той день потерпіла та її чоловік вживали спиртні напої біля магазину в с.Плахіївка Саратського району.
Після ДТП був складений протокол огляду місця події, який він підписав. На місці зіткнення, на його полосі руху, до перехрестя був виявлений осип скла переднього покажчика повороту мопеда. Відповідно до огляду місця події, його пояснень, пояснень свідків, була встановлена вина ОСОБА_9 , їй було оголошено підозру і обвинувальний акт стосовно неї направлений до суду. Після повернення Саратським районним судом обвинувального акту стосовно ОСОБА_9 на доопрацювання, ОСОБА_9 стала потерпілою і «пригадала», яким чином була скоєна ДТП, а його «зробили» обвинуваченим.
Пояснив, що ствердження потерпілої та потерпілого ОСОБА_11 про те, що ДТП мало місце на середині перехрестя і що з лівої сторони по ходу руху мопеда до перехрестя стояв якийсь трактор з причепом і закривав їй оглядовість дороги, не відповідає дійсності. Вважає, що таким чином потерпіла хоче уникнути відповідальності за скоєний злочин. Оскільки він не винуватий у вчиненні аварії, просив його виправдати. Цивільні позови потерпілих не визнав у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно із ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Крім того, на прокурора та слідчого відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно із ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.
Згідно 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора.
В обґрунтування винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України сторона обвинувачення надала такі докази, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні:
-показання потерпілого ОСОБА_13 , який у судовому засіданні 24.07.2015 року пояснив, що малолітня ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка загинула в результаті ДТП, є його дочкою. 25 червня 2013 року ввечері йому зателефонувала ОСОБА_9 і повідомила, що дитина у важкому стані госпіталізована до Саратської ЦРЛ. З ранку 26 червня 2013 року він приїхав до Саратської ЦРЛ, де дізнався, що о 07 годині ранку дочка померла. Йому відомо, що ДТП сталася на перехресті рівнозначних доріг. ОСОБА_14 була за кермом мопеда, а їхня дочка та ОСОБА_11 - пасажирами. Виїжджаючи з провулку без назви через перехрестя на вул. Калініна ОСОБА_9 не замітила вантажний автомобіль. По ходу руху мопеду при виїзді з провулку без назви з правої сторони оглядовість добра, а ліворуч оглядовість обмежена. Вважає, що в даній ДТП винна потерпіла ОСОБА_9 , яка керувала мопедом, де знаходилась їх малолітня дочка, та «вилетіла» з вулиці під автомобіль. На його думку, дитина сиділа на мопеді попереду, перед ОСОБА_9 , тому основний удар прийшовся на дитину. ОСОБА_9 треба було рухатись за Правилами дорожнього руху, бути обачнішою та розуміти, що вантажний автомобіль швидко не загальмує та не зупиниться. Відносини із ОСОБА_9 в нього неприязні, тому що вони розірвали шлюб і вона не дозволяла йому бачитись із дочкою. Претензій до обвинуваченого не має, оскільки вважає, що він не винен у даній ДТП. Поховання дитини він здійснив за свої кошти. Просив розглянути справу у подальшому без його участі. Неодноразово повідомлявся судом про розгляд справи, але надавав заяви про розгляд справи без його участі (т.3 а.с.47, 56, 66, 74, 76, 94, 110, 132, 140, 157,181,188, 197).
- Показання потерпілої ОСОБА_9 про те, що 25 червня 2013 року вона була вдома за місцем проживання в с. Плахтїївка Саратського району Одеської області. Спиртні напої вона не вживала. Приблизно о 15 годині, на прохання її чоловіка ОСОБА_11 , вона разом з дочкою ОСОБА_15 на мопеді «Ямаха» поїхала за ним, щоб привезти додому. ОСОБА_11 вона забрала від бару «Полторачки», розташованому на вулиці Леніна в с. Плахтіївка Саратського району і вони втрьох на мопеді поїхали до вулиці Калініна. Шоломів ніхто з них не одягнув. За кермом мопеда була вона, за нею сиділа дочка, а потім ОСОБА_11 . Коли доїхали по провулку без назви до перехрестя, щоб повернути на вулицю Калініна, вона подивилась ліворуч, але автомашину під керуванням обвинуваченого не побачила, так як їй заважав причіп і трактор, які стояли зліва по ходу її руху, на узбіччі біля першого від перехрестя будинку. Про трактор і причіп вона згадала в 2014 році, коли приїжджав слідчий ОСОБА_16 . Обвинувачений говорить неправду, що вона «зрізала» перехрестя і виїхала під колеса автомобіля під кутом. Стверджувала, що зіткнення відбулось на середині перехрестя.
Рухаючись по провулку зі швидкістю 20-25 км/годину, на середині перехрестя вона тільки почала повертати ліворуч, коли побачила великий вантажний автомобіль і пам`ятає удар в ліву сторону мопеда, після чого втратила свідомість. Унаслідок ДТП її дочка ОСОБА_17 отримала травми, від яких померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в Саратській ЦРЛ.
В результаті ДТП вона також отримала тяжкі тілесні ушкодження, лікувалась з 25 червня 2013 року по 03.10.2013 року стаціонарно, а з 04.10.2013 року по 15.10.2013 року амбулаторно, перенесла декілька операцій. На лікування її та чоловіка вони витратили 17472,50 гривень, тому просила стягнути з обвинуваченого на її користь половину вказаної суми, тобто 8736, 25 гривень. Внаслідок дій обвинуваченого загинула її дитина, а вона зазнала фізичного болю та моральних страждань, змушена була тривалий час лікуватись. Моральну шкоду вона оцінює у 500000 гривень.
Стверджувала, що на досудовому слідстві вона вважала себе потерпілою, слідчий ОСОБА_18 надавала їй підписувати чисті аркуші і тільки в Саратському районному суді вона дізналась, що є обвинуваченою у даній ДТП. При проведенні досудового слідства іншим слідчим ОСОБА_16 , вона пригадала, що не побачила автомашину обвинуваченого, бо їй заважав причеп та трактор. Був проведений слідчий експеримент на підставі того, що вона пригадала, призначені експертизи і встановлено, що в даній пригоді винен обвинувачений. В частині покарання обвинуваченого вона покладається на розсуд суду.
-Показання потерпілого ОСОБА_11 про те, що 25 червня 2013 року після обіду він приїхав з роботи з смт.Сарата Одеської області в с. Плахтіївка Саратського району Одеської області разом із своїм колегою ОСОБА_19 , у якого був день народження і з яким вони випили по 100 г горілки та по пляшці пива. Щоб не йти додому пішки через все село, він подзвонив дружині і попросив приїхати за ним. Поки її чекав, вони з колегою випили ще по пляшці пива. Дружина на мопеді разом зі своєю дочкою приїхала за ним на вулицю Леніна і вони втрьох на мопеді поїхали додому по вул. Леніна, а потім по провулку без назви. Дочка дружини сиділа між ними. Вони всі були без шоломів. Коли мопед зі швидкістю 20-30 км виїжджав на перехрестя з вул. Калініна і почав повертати ліворуч, несподівано він побачив вантажний автомобіль та крикнув дружині «Гальмуй!» і відбулося зіткнення. Від удару він впав на землю і періодично втрачав свідомість. Згідно Правил дорожнього руху автомобіль, який рухався зліва, повинен був зупинитися і пропустити їх мопед.
Після ДТП їх доставили до реанімаційного відділення Саратської ЦРЛ. Весь удар прийшовся на дитину, яка отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких наступного дня померла. Дружина була у важкому стані, не пам`ятала про ДТП.
Стверджував, що слідчий ОСОБА_18 давала їм з дружиною підписувати якісь папери, ніяких документів не вручала. ОСОБА_9 була оголошена підозра, про це вони дізнались лише у Саратському районному суді. Коли досудове слідство проводив слідчий ОСОБА_16 , вони з дружиною пригадали, що не побачили автомашину обвинуваченого, бо їм заважав трактор та причеп. Причіп стояв збоку зліва на перехресті, а на узбіччі біля першого будинку стояв трактор.
Унаслідок ДТП він отримав тяжкі тілесні ушкодження, лікувався з 25 червня 2013 року по 10 липня 2013 року стаціонарно, а потім амбулаторно, переніс декілька операцій. Просив стягнути з обвинуваченого на свою користь 8736, 25 гривень - витрати на лікування та 300000 гривень моральної шкоди. В частині призначення покарання обвинуваченому покладався на розсуд суду.
-Показання свідка ОСОБА_20 про те, що 25 червня 2013 року як старший слідчо-оперативної групи разом із спеціалістом ОСОБА_21 , та ще одним працівником міліції він виїхав на місце ДТП в с. Плахтіївка Саратського району, на перехресті вулиці Калініна та провулка без назви. Приїхавши на місце, побачив, що автомобіль «САЗ» знаходився на лівому узбіччі за перехрестям, а мопед знаходився ближче до центру перехрестя і був сильно пошкоджений. ДТП сталася на перехресті рівнозначних доріг, знаків пріоритету не було. Потерпілих на місце пригоди вже не було, їх відвезли до лікарні. В присутності понятих та обвинуваченого він оглянув місце ДТП, склав протокол огляду та схему ДТП, зафіксував місце розташування транспортних засобів, оглянув їх. В даних документах все відображено вірно, на момент їх складання ніякого причепа та трактора на місці ДТП не було. Вважає, що у ДТП винен обвинувачений. Під час огляду місця ДТП до перехрестя на полосі руху автомобіля «САЗ» були виявлені уламки скла від переднього покажчика поворотів мопеда.
-Показання свідка ОСОБА_21 , які в частині обставин складання протоколів, схеми та фототаблиці з місця ДТП, є аналогічними з показаннями свідка ОСОБА_20 .. Підтвердив, що на момент складання процесуальних документів ніякого причепа та трактора на місці ДТП не було. З лівої сторони по ходу руху мопеда знаходився будинок, город та прилегла територія якого огородженні сіткою рабицею.
-Показання свідка ОСОБА_22 , що у червні 2013 року після обіду він перебував у дворі свого будинку по АДРЕСА_2 . Його покликала дружина і сказала, що на перехресті сталася аварія. Коли він підійшов ближче до місця ДТП, то побачив автомобіль-самоскид, який знаходився на узбіччі зліва, та пошкоджений мопед в центрі перехрестя. На протилежному від автомобіля узбіччі знаходились потерпілі дівчинка та жінка.
- Показання свідка ОСОБА_23 про те, що вона та її чоловік проживають в будинку АДРЕСА_2 , поруч перехрестя з провулком без назви. В червні 2013 року, точніше дату не пам`ятає, після обіду вона перебувала на кухні, яка розташована зі сторони дороги, та почула звук удару. Вона вийшла на вулицю та побачила, що сталася аварія. Як вона зрозуміла, ОСОБА_8 рухався на вантажному автомобілі по вул. Калініна в сторону перехрестя з провулком без назви, а ОСОБА_9 «вискочила» з правої сторони на мопеді, обвинувачений «уходив» від зіткнення ліворуч, на узбіччя. Мопед був розбитий і його уламки лежали на перехресті. Потім вона чула від людей, що аварія повинна була статися раніше, бо потерпілий в той день був нетверезий та майже «випадав» з мопеда. Потерпіла ОСОБА_9 та її дочка були без свідомості. ОСОБА_11 періодично втрачав свідомість. Всіх потерпілих доправили до лікарні. Коли приїхали співробітники міліції, то вона та її чоловік були залучені як поняті при огляді місця ДТП, складанні протоколу та схеми. На місці ДТП все було так, як відображено у вказаних документах. На місці ДТП були виявлені уламки скла поворотників мопеда. Під час огляду місця ДТП ніякого причепа та трактора не було. Вважає, що у ДТП більше вини ОСОБА_9 , якій треба було зупинитися перед перехрестям та впевнитись у безпеці повороту. У жовтні 2015 року свідок бачила, як приїхала ОСОБА_9 і почала розповідати слідчому і показувати, що причіп та трактор стояли на узбіччі. З її слів слідчий складав протокол, який пропонував підписати її чоловіку, але той відмовився. Вона одразу сказала ОСОБА_9 та слідчому, що ніякого причепа та трактора не було на місці ДТП. На смузі руху автомобіля росли дерева, але вони не заважають, оглядовість там добра.
-Показання свідка ОСОБА_24 про те. що в червні 2013 року під час збору врожаю, він був вдома по АДРЕСА_2 і почув звук удару. Він та його дружина вийшли на вулицю і побачили, що вантажний самоскид стояв за перехрестям на лівому узбіччі по ходу свого руху, а мопед лежав посеред дороги, розбитий. ОСОБА_8 дуже наляканий та розгублений метушився біля потерпілих, які лежали на дорозі. ОСОБА_9 та дитина були без свідомості, ОСОБА_11 періодично втрачав свідомість. Свідок зрозумів, що автомобіль рухався по вул. Калініна в сторону перехрестя з провулком без назви, а мопед виїжджав з провулку без назви на вул. Калініна. Він приймав участь в якості понятого при огляді місця ДТП, складанні протоколу та схеми. Також проводили фотозйомку. Все, що відображено у протоколі, схемі, відповідає дійсності. При проведенні огляду на початку перехрестя були виявлені уламки скла від поворотників мопеда. Причіп не стояв на узбіччі, як стверджують потерпілі і нічого не заважало потерпілій ОСОБА_9 бачити автомобіль. В місці ДТП асфальтне покриття мало пошкодження і посередині перехрестя була розсипана щебінка. Приблизно через рік після аварії свідок бачив, як приїжджав слідчий та ОСОБА_9 показувала, що нібито перед аварією на лівому узбіччі стояв причіп та трактор. Його дружина це почула і сказала потерпілій та слідчому, що ніякого причепа та трактора не було, що це не правда. Тим не менш, слідчий все одно склав протокол зі слів ОСОБА_9 . В протоколі та схемі ДТП, складених одразу в день аварії все відображено правильно, як і було. Трактора і причепа на місці ДТП в день аварії не було.
Отже показання свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_25 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 підтверджують показання обвинуваченого про те, що зіткнення відбулось на його полосі руху, до перехрестя і що на місці зіткнення були виявлені уламки скла від переднього покажчика повороту мопеда та спростовують показання потерпілих про наявність на місці аварії причепа та трактора, які начебто обмежували потерпілій оглядовість, а також і протоколи слідчих експериментів за їх участі від 09.10.2014 року (т.2 а.с. 97-99, 102-112, 113-120). Віддаючи перевагу показанням зазначених свідків, суд враховує, що вони є послідовними, достовірними та узгоджуються між собою. Окрім того, у власноручних заявах від 10.01 2014 року потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_11 стверджували, що вони відмовляються від проведення слідчого експерименту, тому що не зможуть нічого показати, бо нічого не пам`ятають (т.2 а.с.41, 42) .
Відповідно до плану-схеми, ДТП сталася 25.06.2103 року в с.Плахтіївка Саратського району, на перехресті вул. Калініна та провулку без назви. Автомобіль САЗ 3507 рухався по вул. Калініна, а мопед «Ямаха» повертав з провулку без назви на вул. Калініна. Ширина проїжджої частини по вул. Калініна - 6 м, по провулку без назви 5 м. Місце зіткнення позначено на схемі під № 8 і розташоване навпроти будинку 101А на початку перехрестя, на відстані 4 м від лівого узбіччя, на полосі руху автомобіля САЗ, тут же виявлені уламки переднього покажчика поворотів мопеда, які позначені на схемі під № 4. Мопед «Ямаха» розташований на відстані 8,3 м від опори електропередач № 31, до нього ведуть сліди волочіння, неподалік виявлені окуляри та дві плями крові (т.1 а.с.187).
Згідно фото таблиць, трактора та причепа, про наявність яких стверджують потерпілі, на місці ДТП при проведенні огляду 25.06.2013 року, не виявлено (т.1 а.с. 188-189).
Відповідно до протоколу огляду, місцем ДТП є перехрестя вул. Калініна, біля будинку № 101 А та провулку без назви. Дорожнє покриття шириною 6 м. Дорожні знаки відсутні. Автомобіль САЗ-3507 розташований на лівому узбіччі на відстані 6 м від правого краю проїжджої частини. Мопед «Ямаха» - на відстані 2,75 м від лівого краю проїзної частини, сліди гальмування відсутні (т.1, а.с.190-192).
Протоколом огляду транспортного засобу автомобіля САЗ-57 НОМЕР_1 виявлена деформація радіаторної решітки в правій передній частині (т.1 а.с.193-194, 195).
Згідно протоколу огляду транспортного засобу в мопеді «Ямаха» розбиті передня фара, передній лівий покажчик поворотів, передній правий покажчик, відсутні дзеркала переднього, заднього виду, лопнута передня планка, блок двигуна, передні колеса вивернуто ліворуч (т.1 а.с.196-197).
Висновком експерта № 94 від 22.07.2013 року встановлено, що смерть ОСОБА_10 знаходиться в прямому причинному зв`язку із заподіянням їй тілесних ушкоджень: множинних забоїв, синців, крововиливів, саден, забитих ран різної локалізації, пере-ломів кісток лівого стегна і гомілки, вдавленого, дірчатого перелому тім`яної кістки справа, переломів основи черепа, розривів твердої і м`яких мозкових оболонок, крововиливів під них, руйнування речовини головного мозку і наступила від комбінованого (больового та геморагічного) шоку. Потерпілій ОСОБА_10 надана кваліфікована медична допомога, але при наданні спеціалізованої нейрохірургічної допомоги не виключається можливість врятування життя (т.1 а.с.204-208).
Згідно висновку експерта № 3925 від 08.01.2014 року ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження: поєднана травма голови, тулуба, кінцівок: закрита черепно-мозкова травма у формі забиття головного мозку середнього ступеня, забиті рани волосистої частини голови та обличчя; закрита травма грудної клітини у вигляді перелому правої ключиці в середній третині зі значним зміщенням кісткових уламків; закрита травма живота у вигляді травматичного розриву сечового міхура, що супроводжується внутрішньочеревною кровотечою; закрита травма лівого колінного суглоба у вигляді вивиху дистального кінця стегнової кістки до переходу з відривом надколінка, які згідно п.2.1.3 «л» «о» "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" вони відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, могли бути спричинені 25.06.2013 року (т.2 а.с.24-26).
Відповідно до висновку експерта № 340 від 21.02.2014 року ОСОБА_11 спричинені тілесні ушкодження: відкритий осколковий перелом лівої стегнової кістки в нижній третині зі зміщенням кісткових уламків з наявністю рваної рани (лівого стегна в нижній третині); забита рана лівого стегна; садна обличчя, верхніх кінцівок. Зазначені ушкодження супроводжувались розвитком травматичного шоку середнього ступеня. Могли бути спричинені 25.06.2013 року згідно п. 2.1.3 «м» "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя (т.2 а.с.33-35).
Зазначені висновки підтверджують факт спричинення смерті потерпілій ОСОБА_10 , а потерпілій ОСОБА_9 та ОСОБА_11 заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що не оспорюється сторонами кримінального провадження. Проте ці висновки не підтверджують винуватість ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого йому злочину.
Згідно витягу з кримінального провадження № 0000277 від 25.06.2013 року внесені відомості до ЄРДР за ч.2 ст.286 КК України (т.1 а.с.185).
Висновки № 6103 та № 6104 судової автотехнічної експертизи по дослідженню ходової частини та систем керування автомобіля САЗ 3507 р/н НОМЕР_1 та мопеда "Ямаха" відповідно лише підтверджують, що дані транспортні засоби були технічно справними (т.2 а.с.6-7, 11-12).
Висновком № 6102 судової транспортнотрасологічної експертизи по дослідженню обставин зіткнення автомобіля САЗ 3730 р/н НОМЕР_1 і мопеда Ямаха без р/н від 18 грудня 2013 року встановлено, що первинний контакт відбувався між передньою частиною автомобіля САЗ-3507 р/н НОМЕР_1 і лівій бічній частиною мопеда. Слідів безпосереднього контакту між транспортними засобами в процесі огляду не виявлено. Встановити кут, під яким відбувався первинний контакт між транспортними засобами експертним шляхом не представляється можливим.
Місце зіткнення знаходиться в смузі руху автомобіля САЗ-3507 р/н НОМЕР_1 перед початком осипи покажчиків повороту мопеда, проте достовірно встановити місце зіткнення транспортних засобів і їх положення щодо меж проїжджої частини експертним шляхом не надається можливим. До моменту зіткнення автомобіль САЗ-3507 р/н НОМЕР_1 перебував у русі (т.2 а.с.16-21).
Висновком експерта № 11/А-273 від 04.06.2014 року, згідно якого з технічної точки зору водію мопеда Ямаха в даному випадку відповідно вимог пп.10, 1, 1.2, 10.5 і 12.1 Правил дорожнього руху, оскільки по смузі зустрічного руху до перехрестя наближався автомобиль САЗ-3507, належало утриматись від початку виконання повороту до проїзду повз нього автомобілем САЗ-3507 або виконувати його відповідним чином і не опинитись при цьому на полосі руху автомобіля САЗ-3507, обравши при цьому безпечний швидкісний режим руху, здатний забезпечити реалізацію для нього вишевказаних дій.
Наявності будь-яких причин технічного характеру, котрі перешкоджали би водію мопеда Ямаха шляхом належного і своєчасного виконання зазначених вимог Правил дорожнього руху не стати перешкодою для руху САЗ-3507 з наданих матеріалів не вбачається. З технічної точки зору, у фактичних діях водія мопеда Ямаха вбачається не відповідність вимогам пп.10,1, 1.2, 10.5 и 12.1 Правил дорожнього руху.
Дії водія автомобіля САЗ-3507 в розглядаємому випадку регламентують вимоги п.12.3 Правил дорожного руху, згідно яких водію належало прийняти міри для зниження швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу з моменту виникнення небезпеки для руху.
Водій автомобіля САЗ-3507 реєстраційний номер НОМЕР_1 не мав технічної можливості запобігти настання ДТП шляхом застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху. З технічної точки зору у причинному зв`язку настанням ДТП знаходяться дії водія мопеда Ямаха всупереч Правилам дорожнього руху (т.2 а.с. 56-63).
Під час проведення слідчого експерименту 14.01.2014 року ОСОБА_8 підтвердив свої показання щодо причин та обставин ДТП (т.2 а.с. 43-48, 49-51, 52).
Суд не приймає до уваги висновок № 203 судової автотехничної експертизи обставин зіткнення автомобіля САЗ -3507 і мопеда Ямаха від 25 квітня 2014 року, оскільки сторона обвинувачення не надала суду оригінал зазначеного документа (т.2 а.с. 81-83, 84).
Висновок експертів № 1235 комісійної комплексної автотехнічної експертизи по дослідженню обставин ДТП та транспортно-трасологічної експертизи від 24.11.2014 року (т.2 а.с. 132-139, 140) суд відкидає, оскільки він ґрунтується на результатах слідчих експериментів за участі ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які спростовуються показаннями свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_25 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24
20 червня 2014 року у кримінальному провадженні № 0000277 оголошено підозру ОСОБА_26 у скоєнні кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України (т.2 а.с.68-69), стосовно неї складено обвинувальний акт, який направлено до Саратського районного суду Одеської області (т.2 а.с.70-73).
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 17 липня 2014 року обвинувальний акт повернуто прокурору, оскільки до нього не було додано розписки про отримання копії обвинувального акту, цивільного позову і реєстру матеріалів досудового розслідування (т.2 а.с.78). Дана ухвала прокурором не оскаржена та набрала законної сили.
Постановою заступника прокурора області від 17 жовтня 2014 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000277 від 26.06.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України продовжено до 5 місяців, тобто до 20 листопада 2014 року (т.2 а.с.141-142).
Статтею 113 КПК України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.
Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Частиною 8 ст.223 КПК України визначено, що слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених частиною третьою статті 333 цього Кодексу. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими.
Всупереч зазначеним вимогам, після закінчення строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000277 від 26.06.2013 року 18 грудня 2014 року ОСОБА_9 , перебуваючи у статусі обвинуваченої, надала заяву про залучення її до справи як потерпілої (т. 2, а.с. 146).
Окрім того, постановою прокурора відділу прокуратури області юриста 1 класу ОСОБА_27 від 26.12.2014 року кримінальне провадження № 0000277 від 25.06.2013 року стосовно підозрюваної ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України було закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення (т.2 а.с. 143-145). Суду не надано витягу з ЄРДР, який підтверджує, що відомості про закриття кримінального провадження були внесені до ЄРДР.
Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування, після закінчення строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000277 від 25.06.2013 року, 09 лютого 2015 року була оголошена підозра ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України, а 06 березня 2015 року стосовно нього складено обвинувальний акт, в тому ж кримінальному провадженні № 0000277 від 25.06.2013 року
Оскільки закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 , залучення її до провадження як потерпілої, оголошення підозри ОСОБА_8 та складення стосовно нього обвинувального акту відбулись після закінчення строку досудового розслідування, то зазначені процесуальні дії є недійсними.
Виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення, в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано достовірних та безсумнівних доказів винуватості ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.
Згідно з ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
За таких обставини, суд приходить до висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Отже у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України його необхідно визнати невинуватим та виправдати.
Всупереч зазначеним вимогам, після закінчення строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000277 від 26.06.2013 року 18 грудня 2014 року ОСОБА_9 , перебуваючи у статусі обвинуваченої, надала заяву про залучення її до справи як потерпілої (т. 2, а.с. 146).
Окрім того, постановою прокурора відділу прокуратури області юриста 1 класу ОСОБА_27 від 26.12.2014 року кримінальне провадження № 0000277 від 25.06.2013 року стосовно підозрюваної ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України було закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення (т.2 а.с. 143-145). Суду не надано витягу з ЄРДР. який підтверджує, що відомості про закриття кримінального провадження були внесені до ЄРДР.
Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування, після закінчення строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000277 від 25.06.2013 року. 09 лютого 2015 року була оголошена підозра ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України, а 06 березня 2015 року стосовно нього складено обвинувальний акт, в тому ж кримінальному провадженні № 0000277 від 25.06.2013 року
Оскільки закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 залучення її до провадження як потерпілої, оголошення підозри ОСОБА_8 та складення стосовно нього обвинувального акту відбулись після закінчення строку досудового розслідування, то зазначені процесуальні дії є недійсними.
Виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення, в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано достовірних та безсумнівних доказів винуватості ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.
Згідно з ч. З ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може грунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
За таких обставини, суд приходить до висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Отже у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України його необхідно визнати невинуватим та виправдати.
Колегія суддів перевіряючи доводи викладені в апеляції прокурора і аналізуючи підстави для винесення суового рішення, посилається на те, що вирок суду повинен грунтуватись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.
При розгляді справи в суді апеляційної інстанції колегія судів встановила, що висновки суду підтверджуються доказами які дослідженні поверхньо і формально, хоч і дослідженними безпосередньо різними складими суду під час судового розгляду; не взяті до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; в судовому рішенні зазначено чому суд не взяв до уваги докази сторони обвинувачення - через те, що суд визнав безпідставно докази, подані стороною обвинувачення недопустимими, оскільки вони отримані з порушенням встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку, з чим не погоджується колегія суддів.
У відповідності до ч.І ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК. які б могли перешкоджати суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.
Згідно п. 7 ч.2 даної статті. Судове рішення у будь якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
Під час судового розгляду 19.07.2017 року, після заміни попереднього судді. Відповідно до ст.35 КПК України, суддя при вирішинні питання згідно ст.319 КПК України про необхідність розпочати спочатку судовий розгляд та здійснювати повторно раніше вчинені процесуальні дії відповідною ухвалою, відмовила прокурору в необхідності розпочинати судовий розгляд спочатку та повторно здійснювати процесуальні дії, які здійснювались до заміни судді, посилаючись на що прокурор раніше - 20.07.2017 року, погоджувався на продовження судового розгляду.
Суд приймаючи таке рішення, не взяв до уваги те, що обвинувачений категорично заперечував свою невинуватість в судовому засіданні, і що дослідження майже всіх доказів, у тому числі допит обвинуваченого та свідків, показання яких покладено в основу вироку, оголошення документів. Фактично проведено іншим складом суду, і за таких обставин прийшов до висновку про можливість продовження судового розгляду, вважаючи. Що таке рішення не може негативно вплинути на судовий розгляд, даного кримінального провадження.
Винесенням вказаної ухвали, суд порушив вимоги п.1 ч.2 ст.319 КПК України, згідно якої суд вмотивованою ухвалою може прийняти рішення про відсутність необхідності розпочинати судовий розгляд з початку та здійснювати повторно всі або састину процесуальних дій, які вже здійснювались під час судового розгляду до заміни судді, якщо таке рішення не може негативно вплинути на судовий розгляд та на умови дотримання вимоги, що сторони кримінального провадження, потерпілий не наполягають на новому проведенні процесуальних дій. які вже були здійснені судом до заміни судді.
Крім того, на технічному носії інформації запис судового засідання 20.02.2017 р. з 09 41 до 10 год. 15 хв. відсутня. Відповідно до ч. 4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим.
Згідно ст. 27 ч.5 КПК України, під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку передбаченому КПК.
Відсутність такого запису є суттєвим порушення і підставою для скасування судового рішення з призначенням нового розгляду.
Аналіз доказів приведений в вироку суду при таких обставинах не є доцільним, так як допущені порушення суттєво вплили на законність прийнятого рішення.
При таких обставинах колегія суддів приходить до висновку про скасування прийнятого рішення і направлення справи на новий судовий розгляд.
При новому розгляді суду першої інстанції в повному обсязі необхідно перевірити всі докази, дати їм належну правову оцінку визначитись з правільностю кваліфікації і в разі доведеності обвинувачення призначити покарання в силу ст.65 КК України. 12
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 - задовольнити.
Вирок Саратського районного суду Одеської області від 15 березня 2018 року, яким ОСОБА_8 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення - скасувати, а справу направити на новий розгляд у той же суд, в іншому складі суду.
Ухвала є кінцева і подальшому оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2