Ухвала
Іменем України
11 березня 2019 року

м. Київ
провадження № 51-25 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 06 лютого 2019 року щодо нього.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 21 липня 2017 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу вироком Садгірського районного суду м. Чернівців від 28 лютого 2017 року за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць,
засуджено за :
- за ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців без конфіскації майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років без конфіскації майна.
На підставі ч.5 ст.72 КК України засудженому зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 25 січня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 06 лютого 2019 року вирок місцевого суду змінено. ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Садгірського районного суду м. Чернівців від 28 лютого 2017 року та ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.
На підставі ч.5 ст.72 КК України засудженому зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 25 січня 2017 року по 26 вересня 2017 року, а також з 06 грудня 2018 року по 06 лютого 2019 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_4 , порушує питання про зміну ухвали апеляційного суду. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII, оскільки не зарахував йому у строк покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме період з 25 січня 2017 року по 06 лютого 2019 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Мотиви Суду
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доводи засудженого щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року не ґрунтуються на вимогах закону, з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Частиною 5 статті 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», було визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно висновків, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року, норма ч. 5 ст. 72 КК України про зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання є нормою матеріального кримінального права, а не кримінального процесуального права.
Закон України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, яким внесено зміни до ст. 72 КК України, є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином поліпшує становище особи у розумінні ст. 5 цього Кодексу, оскільки передбачає коефіцієнт зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У той же час Закон України № 2046-VIII від 18 травня 2017 року є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином погіршує становище особи у розумінні ст. 5 КК України, оскільки вводить (повертає) коефіцієнт зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирішуючи питання про те, якою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України належить керуватися у конкретному випадку, варто враховувати час вчинення особою діяння, як це зазначено у ч. ч. 2 і 3 ст. 4 КК України.
Якщо особа вчинила злочин у період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія закону).
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Із матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції, зараховуючи ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення у строк покарання, з 25 січня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, залишив поза увагою той факт, що засуджений вчинив злочин 26 серпня 2016 року, тобто до 20 червня 2017 року. Тому під час зарахування ОСОБА_4 попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягала саме ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія закону).
Апеляційний суд, ухвалюючи рішення 06 лютого 2019 року, на вказані вимоги кримінального закону звернув увагу та усунув допущені місцевим судом порушення. Зокрема, зарахував засудженому ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього увязнення з 25 січня 2017 року (день обрання обвинуваченомузапобіжного заходу у виді тримання під вартою у цьому кримінальному провадженні) по 26 вересня 2017 року (день набрання вироком законної сили), а також з 06 грудня 2018 року (день ухвалення рішення Верховним Судом про скасування ухвали апеляційного суду від 26 вересня 2017 року) по 06 лютого 2019 року (день набрання вироком законної сили) включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. З наведеними в ухвалі апеляційного суду мотивами погоджується і суд касаційної інстанції.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Ураховуючи викладене та беручи до уваги те, що із касаційної скарги та доданих до неї судових рішень не вбачається підстав для задоволення скарги, Суд дійшов висновку, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

З цих підстав Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 06 лютого 2019 року щодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5