Справа № 487/8342/18
Провадження № 1-м/487/1/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Миколаєві Миколаївської області, громадянин України, зареєстрований за адресою, АДРЕСА_1 , має середню освіту, не одружений, не працює, раніше не судимий, засуджений 12.12.2017 року Сургутським міським судом Ханти-Мансійського автономного округу - Югри за ч.3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з відбуттям покарання у виправній колонії загального режиму,-

ВСТАНОВИВ:

12.12.2018 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри від 12.12.2017 року відносно засудженого громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідність із законодавством України з метою забезпечення виконання покарання засудженого за даним вироком на території України.
В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 засуджено вироком Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри від 12.12.2017 року до покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого частиною третьої статті 30, пунктом «г» частини четвертої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет»), групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є карним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
ОСОБА_4 перебуває у ФКУ «Виправна колонія №15 УФСВП Росії по Ханти-Мансійському автономному округу - Югрі»; кінець відбуття строку покарання 09.12.2021.
30 жовтня 2018 року наказом Міністерства юстиції України № 3402/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 , відповідно до статті 606 Кримінального процесуального кодексу України та статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 09.06.2018 за № 06-76515/18. У зв`язку з чим Міністерство звернулось до суду з даним клопотанням.
В судове засідання представник Міністерства юстиції України не з`явився, в клопотанні зазначив про його розгляд без участі представника Міністерства юстиції України, посилаючись на приписи ч.1 ст. 610 Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до положень ст.610 КПК України клопотання розглянуто за відсутності представника Міністерства юстиції України.
Прокурор вважав, що клопотання підлягає задоволенню, а Вирок приведенню у відповідність із законодавством України.
Суд, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.
Відповідно до ч. 3 ст. 609 КПК України Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.
30 жовтня 2018 року наказом Міністерства юстиції України № 3402/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 , відповідно до статті 606 Кримінального процесуального кодексу України та статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 09.06.2018 за № 06-76515/18.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.
Розглядаючи клопотання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та норм Кримінального кодексу України.
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Пунктом «b» частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Так, статтею 11 цієї Конвенції зазначено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку.
Замінюючи вирок, компетентний орган:
а) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку;
b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом;
с) повинен зараховувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі;
d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і неповинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.
Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України передбачений положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до якої під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України.
При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.
Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянином України, місце реєстрації в Україні: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_4 засуджено вироком Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри від 12.12.2017 року за вчинення злочину, передбаченого частиною третьої статті 30, пунктом «г» частини четвертої статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів, з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет»), групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця по незалежним від цієї особи обставинам), до покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, що також є злочином згідно із законодавством України про кримінальну відповідальність.
ОСОБА_4 висловив бажання бути переданим в Україну, що підтверджується його письмовою заявою.
Відповідно до довідки про відбуття строку покарання ОСОБА_4 , початок строку 10 червня 2017 року, кінець строку 09 грудня 2021 року, відбуто на 20 березня 2018 00 років 09 місяців 10 днів, залишилось до відбуття на 20 березня 2018 03 роки 08 місяців 20 днів.
Відповідальність за кримінальне правопорушення, за яке засуджено ОСОБА_4 в Російській Федерації, передбачена ч.3 ст.15, ч.2 ст. 307 Кримінальним кодексом України, а саме - замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
Санкція п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права займати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до двадцяти років чи без такої і зі штрафом у розмірі до одного міліонну рублів чи в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до п`яти років чи без такого.
Разом з тим, при призначенні покарання ОСОБА_4 , Сургутський міський суд Ханти-Мансійського автономного округу - Югри керувався правилами ч. 3 статті 66, ч. 6.1 ст. 88 Кримінального кодексу Російської Федерації, які регулюють питання призначення покарання за замах на злочин та призначення покарання неповнолітньому неповнолітньому.
Кримінальним кодексом України, призначення покарання за замах на злочин та неповнолітньому регулюється положеннями статей 68, 102 цього Кодексу.
За своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинне вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину.
Відповідно до ч. 4 ст.610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:
1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;
2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
З урахуванням наведеного, при визначенні ОСОБА_4 за ч.3 ст.15, ч.2 ст.307 КК України, строку покарання у виді позбавлення волі, суд, в силу ч.4 ст.610 КПК України, дотримуючись тривалості призначеного покарання за таке діяння вироком суду РФ, з врахуванням положень п. 3 ч. 3 ст. 102 КК України (покарання у виді позбавлення волі призначається неповнолітньому за тяжкий злочин на строк не більше семи років), ч.3 ст.68 КК України (за вчинення замаху на злочин строк покарання не може перевищувати 2/3 максимального строку Особливої частини КК України), визначає покарання ОСОБА_4 у виді (2/3х7років)=4,6 (чотирьох років шести місяців) позбавлення волі.
Разом з тим, з урахуванням приписів п.d) ч.1 ст.11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983, щодо не посилювання кримінального покарання засудженої особи, суд, визначаючи покарання ОСОБА_4 за ч.3 ст.15, ч.2 ст.307 КК України, не визначає такий вид додаткового покарання, як конфіскація майна, оскільки це суперечить вищевказаним вимогам Конвенції.
Таким чином, з урахуванням приписів ч.4 ст.610 КПК України, ч.3 ст.68, ч.3 ст.15, ч.2 ст.307 КК України, п.п.а),с),d) ч.1 ст.11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, вирок Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри від 12.12.2017 року підлягає виконанню на території України із остаточно визначеним покаранням громадянину України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді 4(чотирьох) років 6(шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
З урахуванням положень ч.5 ст.72 КК України, строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 12.12.2017 року, зарахувавши у строк відбуття покарання час перебування ОСОБА_4 під вартою з 10.06.2017 року до 11.12.2017 року включно.
Визначення судом виду кримінально-виконавчої установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, діючим законодавством України не передбачено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.372, 602-604, 610 КПК України, ст.9 Конституції України, ст. ст.9, 10, 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри від 12.12.2017 року відносно засудженого громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідність із законодавством України - задовольнити.
Привести у відповідність із законодавством України вирок Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу - Югри від 12.12.2017 року відносно засудженого громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженого за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, без конфіскації майна.
Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 засудженим за ч. 3 ст. 15, ч.2 ст.307 КК України до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до вироку суду, при приведенні його у відповідність із законодавством України, рахувати з 12 грудня 2017 року.
Зарахувати у строк відбуття покарання перебування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 під вартою з 10.06.2017 року до 11.12.2017 року включно.
Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України.
Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Миколаївського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом семи діб з моменту її проголошення, а засудженим - з моменту її вручення.

Суддя: ОСОБА_1