Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/2847/18
Провадження № 1-кс/572/1078/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2018 року м.Сарни

Слідчий суддя Сарненського районного суд Рівненської області

ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001015 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Суми, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, не одруженого, громадянина України, за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Сарненського районного суду Рівненської області 22.11.2018р. надійшло клопотання старшого слідчого СВ Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001015 щодо ОСОБА_7 . У даному кримінальному провадженні підозрюваний тримається під вартою і строк дії застосованого до нього запобіжного заходу спливає 23.11.2018 року.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання та просила його задовольнити, посилаючись на обґрунтованість підозри та на існування всіх ризиків у кримінальному провадженні, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України,

Захисник, вважає, що доказами як сторони обвинувачення, так і сторони захисту не підтверджено обґрунтованості висунутої підозри, ризики не доведеними та відсутніми, а тому відсутні підстави для подальшого перебування обвинуваченого під вартою, просить відхилити клопотання прокурора.

Підозрюваний підтримав клопотання свого захисника, просить звільнити його з-під варти, обіцяє з`являтися до суду за першою ж вимогою, клопотання прокурора просить відхилити.

Заслухавши та дослідивши матеріали клопотання, думку сторін провадження, кожної окремо, слідчий суддя приходить до наступного.

Статтею 199 КПК України, яка входить до глави 18 та регулює порядок продовження строку тримання під вартою, передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ст. 184 КПК України клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу. До клопотання, поміж іншого, мають бути додані копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Стаття 194 КПК України, яка регулює застосування запобіжного заходу, передбачає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

2. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

3. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

4. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

5. Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків

Слідчий суддя виходить із того, що прокурором доведено наявність підстав вважати висунуту підозру обґрунтованою, проте, не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, та не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Зазначене тягне за собою застосування до обвинуваченого правил ч. 3 ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя враховує, що суть об`ємної частини промови адвоката та його спростування доказів у клопотанні прокурора зводиться до застосування будь-якого більш м`якого запобіжного заходу, а не про скасування запобіжного заходу взагалі.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України та клопотання прокурора є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам згідно даного клопотання:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Слідчий суддя критично ставиться до обґрунтування даного ризику прокурором в частині використання автомобіля з іноземною реєстрацією з метою уникнення кримінальної відповідальності, відсутністю соціальних чи родинних зв`язків підозрюваного, оскільки кількість родичів (братів та сестер) за місцем проживання підозрюваного безпосередньо вказано у клопотанні. Слідчому судді є не зовсім зрозумілим обгрунтуванння даного ризику фактом того, що підозрюваний є особою неодруженою.

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Слідчий суддя не приймає до уваги такий ризик, оскільки посилання прокурора на можливість знищення двох тисяч доларів США підозрюваним, як предмета вчинення кримінального правопорушення, які не були вилучені у останнього під час затримання чи вилучені під час обшуку в орендованому підозрюваними приміщенні, до якого підозрюваний не з`являвся є нелогічними та такими, що суперечать здоровому глузду.

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. Слідчий суддя не враховує можливість, навіть гіпотетично, впливу на експертів зі сторони підозрюваного, не вбачає з досліджених матеріалів клопотання існування можливого п`ятого підозрюваного, якому було передано та який здійснює зберігання 2000 доларів США, можливе існування такої особи суперечить матеріалам клопотання взагалі.

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Слідчий суддя не приймає до уваги наявність даного ризику, через відсутність його належного обґрунтування зі сторони обвинувачення.

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Наявність такого ризику частково підтверджується з огляду на предмети, які були вилучені у підозрюваних в автомобілі та за місцем оренди помешкання.

У даному випадку, наведені прокурором ризики є характеристикою можливої ситуації, що має невизначеність у результаті, при можливій наявності несприятливих наслідків, а не предметним обґрунтуванням існуванням ризиків, як таких.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (ст. 5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому, у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення особи. З цього правила випливають два природних наслідки, що тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення.

Роль слідчого судді при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону, та, у випадку встановлення відсутності законних підстав для тримання особи під вартою - прийняття рішення про звільнення особи з-під варти.

Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи певних обмежувальних заходів.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 192-194, 196, 197, 395 КПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора - відхилити.

Підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Суми, мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою змінити на більш м`який запобіжний захід - у виді особистого зобов`язання на строк два місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, зокрема: за викликом прибувати до слідчого, прокурора, суду, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, утриматись від спілкування зі свідками чи іншими особами визначеними слідчим за даним кримінальним провадженням.

Строк дії ухвали до 20 січня 2019 року.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_7 , надати старшому слідчому СВ Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти негайно в залі суду.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя