Справа № 308/3271/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

встановив:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.03.2019 року о 18 годині 04 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 23.03.2019 року о 18 годині 04 хв. за адресою місто Ужгород, вул. Коритнянська працівниками патрульної поліції було зупинено транспортний засіб марки «AUDI», моделі «А6», д.н.з. « НОМЕР_1 », польської реєстрації, VIN-код: НОМЕР_2 , під керуванням громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 . Під час перевірки документів було виявлено неспівпадіння ВІН коду з основним на кузовній частині транспортного засобу.

23.03.2019 року під час огляду місця події, який проводився за адресою місто Ужгород, вул. Коритнянська, навпроти будинку №5, було виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «AUDI», моделі "А6", державний номерний знак Польщі « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_2 , який поміщено на спец. майданчик Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «AUDI» моделі "А6", державний номерний знак Польщі « НОМЕР_1 », який упаковано в паперовий конверт та скріплено підписами учасників.

24 березня 2019 року слідчим відділом Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000962 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

Враховуючи, що вищевказаний автомобіль може зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та може бути предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, у зв`язку з чим відповідно до ст. 98 КПК України автомобіль визнано - речовим доказом, слідчий просить суд, задовольнити зазначене клопотання.

Слідчий в судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив суд його задовольнити.
Володілець майна у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду клопотання був повідомлений своєчасно і належним чином.
Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Згідно ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Як вбачається з матеріалів клопотання, що Ужгородським ВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 24 березня 2019 року за № 0000962 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

Слідчий в клопотанні вказує, на необхідність накладення арешту на вказане у клопотанні майно, не застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження призведе до втрати речових доказів, оскільки такі можуть бути знищені, спотворені або сховані з метою ускладнення чи взагалі унеможливлення доведення вини у вчиненні кримінального правопорушення.
Положеннями ст. 98 КПК України законодавцем визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частинами другою та третьою ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та може накладатись на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України.
Слідчим доведено, що вилучений в ході огляду місця події транспортний засіб має значення речових доказів у кримінальному проваджені №0000962 та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки зберіг на собі сліди злочину, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речового доказу, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя враховує можливість використання вилученого транспортного засобу як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, а тому клопотання в цій частині слід задоволити.
Разом з тим, що стосується вимог слідчого про визначення місця зберігання вилученого автомобіля, то такі вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволенню, оскільки в повноваження слідчого судді, під час розгляду клопотання про арешт майна, не входить вирішення питання про визначення місця зберігання речових доказів по справі, а вказане питання є виключною прерогативою слідчого, який розслідує кримінальне провадження.
За таких обставин, внесене слідчим клопотання підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст.ст.167,170-173,175,309,394,395 КПК України,-

ухвалив:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «AUDI», моделі «А6», д.н.з. « НОМЕР_1 », польської реєстрації, VIN-код: НОМЕР_2 , яким керував громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , шляхом заборони його використання та розпорядження, а також на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки AUDI», моделі «А6», д.н.з. « НОМЕР_1 », польської реєстрації.

В решті клопотання відмовити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_1