В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в приміщенні Білоцеркіського міськрайонного суду Київської області кримінальне провадження № 0004610 від 30.08.2017 у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березань Київської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, працюючого на посаді водія ТОВ «Перспектива», проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження :
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 29.08.2017 близько 18 години 30 хвилин керуючи технічно-справним автомобілем «ГАЗ 3302 ФІА» д.н.з. НОМЕР_2 та рухаючись заднім ходом територією подвір`я будинку АДРЕСА_2 , у порушення вимог п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Для забезпечення дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі», п.10.1 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», п.10.9 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб», проявив бездіяльність та неуважність, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, під час руху транспортного засобу заднім ходом, для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб, виконуючи маневр повороту ліворуч, створив небезпеку іншим учасникам руху та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка рухалась по прилеглій території до будинку № 63 позаду автомобіля.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримала наступні тілесні ушкодження: закриті переломи обох променевих та ліктьових кісток; вивих голівки ліктьової кістки, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення переломів необхідно тривалий час більше ніж 3 тижні.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_3 вимог п. п. 2.3 (б), 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, а саме заподіяння потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
У судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, вказавши на час, місце, спосіб його вчинення та показав, що він керуючи «ГАЗ 3302 ФІА» д.н.з. НОМЕР_2 та рухаючись заднім ходом територією подвір`я будинку АДРЕСА_2 , при зазначених в обвинувальному акті обставинах, він в порушення вимог Правил дорожнього руху України, не переконався у безпеці своїх дій, виконуючи маневр повороту ліворуч, створив небезпеку іншим учасникам руху та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка рухалась по прилеглій території до будинку № 63 позаду автомобіля. Внаслідок ДТП потерпіла ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження - закриті переломи обох променевих та ліктьових кісток; вивих голівки ліктьової кістки. Вину визнає повністю, кається у скоєному. Цивільний позов визнав частково.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні при призначенні покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду. Показала, що тривалий час лікувалася, перенесла операцію, і іще потребує тривалого лікування, втратила роботу. Внаслідок переломів постійно болять руки. Цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди в розмірі 150 000 гривень та матеріальної в сумі 17253 гривень 85 копійок підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у ньому, просила його задовольнити.
Представник потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_6 просив в повному обсязі задовольнити цивільний позов до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди в розмірі 150000 гривень та матеріальної шкоди сумі 17253 гривень 85 копійок з тих підстав, що ОСОБА_5 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазнала фізичного болю та страждань, які полягають у тому, що вона перенесла хірургічне втручання, після якого вимушена була звільнитись з місця роботи.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показала, що 29.08.2017 близько 18 години 30 хвилин вона знаходилась біля будинку № 43 по вул. Павліченко в м. Біла Церква. В цей час вона побачила як ОСОБА_3 на автомобілі розпочав рух заднім ходом, щоб виїхати з двору. Почула крик людей і коли повернула голову в ту сторону, звідки доносився крик, побачила жінку, яка йшла по дорозі і в цей час автомобіль під керуванням ОСОБА_9 зачепив цю жінку. Вона підбігла до того місця, допомогла, жінці сісти до автомобіля під керуванням ОСОБА_9 та відвезли потерпілу до міської лікарні № 2, де їй була надана медична допомога.

Крім повного визнання вини, причетність обвинуваченого ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України по кримінальному провадженню № 0004610 від 30.08.2017 року доведено наступним:
-витягом з ЄРДР № 0004610 від 30.08.2017 року відомості внесені по факту скоєння ДТП за ч. 1 ст. 286 КК України;
-даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.08.2017 року із план-схемою;
-даними протоколу огляду транспортного засобу від 29.08.2017 року;
-висновком експерта № 570/д від 11.10.2017 року про те, що потерпіла ОСОБА_5 отримала середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження.
Наведені вище докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено особу винного, подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини, зазначені у ст. 91 КПК України. Всі докази взаємодоповнюють один одного і в сукупності підтверджують вину ОСОБА_3 , в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України.
Згідно ч.1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположеннях свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Оцінивши належні, допустимі та достовірні докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись Законом, суд вважає що дії ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ст. 286 ч. 1 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми необережними діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілій тілесне ушкодження середньої тяжкості.
При визначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, данні про особу обвинуваченого, який не судимий, на диспансерному обліку лікаря нарколого та лікаря психіатра не перебуває, працює на посаді водія в ТОВ «Перспектива», за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом визнається: щире каяття,.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як низький. Виправлення ОСОБА_3 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк, та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі, окремих осіб).
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, у межах санкцій ст. 286 ч. 1 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк.
Однак, приймаючи до уваги дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , обставини за яких було вчинено вказане кримінальне правопорушення, враховуючи його щире каяття, а також те, що потерпіла ОСОБА_5 при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 покладається на розсуд суду, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливо без ізоляції його від суспільства, з застосування до нього положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням, та покладанням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
При призначенні покарання, у відповідності до санкції ч. 1 ст. 286 КК України, передбачена можливість застосувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на відповідний строк.
Суд вважає, за необхідне у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 не застосувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на відповідний строк, виходячи з обставин кримінального провадження, даних про його особу, відношення до вчиненого злочину.
Запобіжний захід у відношенні підсудного ОСОБА_3 не обирався.
Що стосується цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 , суд зазначає наступне.
Згідно з положеннями ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого.
Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди 17 253 гривень 85 копійок та моральної шкоди 150000 гривень.
В обґрунтування поданого цивільного позову потерпіла ОСОБА_5 зазначає, що в результаті злочинних дій обвинуваченого їй були заподіяні тілесні ушкодження, які є непоправними та відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що приводить до її глибоких душевних та фізичних страждань. Внаслідок зазначених подій вона пережила сильний стрес, негативні емоції та хвилювання, що потягли подальші тривалі душевні страждання.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов визнав частково, не заперечуючи проти стягнення на користь потерпілої суми матеріальних збитків у відшкодування заподіяної ним шкоди в сумі 17 253 гривень 85 копійок та моральної в сумі 25 000 гривень.
Приписами ст. 1166 ч. 1 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування майнової шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Приписами ст. ст. 23, 1167 ч. 1 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, нанесеної в результаті порушення її прав яка відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.
Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження як вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому вищевказаного злочину, так і розмір зазначеного цивільного позову, проти якого останній не заперечує в частині відшкодування матеріальної шкоди та частково моральної, суд вважає за необхідне цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити в частково, стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої у рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 17 253 гривень 85 копійок та моральної шкоди в сумі 40000 гривень.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази: автомобіль ГАЗ 3302 ФІА» д.н.з. НОМЕР_2 повернуті за належністю водію ОСОБА_3 ..
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 366-368, 371, 376, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України та призначити йому покарання за ст. 286 ч. 1 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування вказаного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю - 1 рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації,виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_3 не обирався.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_10 у рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 17 253 гривень 85 копійок та моральної шкоди в сумі 40000 гривень.
Речові докази: автомобіль ГАЗ 3302 ФІА» д.н.з. НОМЕР_2 повернуті за належністю водію ОСОБА_3 ..
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження, а обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1