У Х В А Л А
06.11.2018 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
із участю сторін: прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000129 від 12.04.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,4 ст.190 КК України, та ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України,
УСТАНОВИВ :
Жмеринським міськрайонним судом здійснюється судовий розгляд кримінального провадження №0000129 по обвинуваченню ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.190 КК України, за ознаками незаконого заволодіння останнім шляхом обману та зловживання довірою грошовими коштами потерпілого ОСОБА_15 та відповідно грошовими коштами у великих розмірах потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_17 в період з листопада 2016 року по квітень 2017 року, завдавши останнім майнової шкоди на загальну суму 18373407,50 грн.
В судове засідання за викликом не з`явився обвинувачений ОСОБА_14 , причинами неявки якого його захисником ОСОБА_8 вказано перебування останнього на стаціонарному лікуванні у Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні ім. академіка О.І. Ющенка.
У зв`язку з цим прокурор заявив клопотання про відклалення судового засідання, мотивуючи потребою обов`язковості участі у ньому обвинувачного, проти чого не заперечували інші учасники провадження.
Разом з цим прокурор вказав про потребу продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою на 60 днів, якій закінчується 08.11.2018 року, посилаючись на тривалість раніше визначених ризиків щодо можливості останнього з метою уникнення покарання переховуватись від суду, будучи обвинуваченим у вчиненні ряду особливо тяжких злочинів, а також протиправно впливати на свідків та потерпілих, у заволодіння шахрайським способом великою сумою коштів яких його наразі обвинувачено.
Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив стосовно продовження йому строку тримання під вартою. Заявив усне клопотання про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , де в теперішній час проживає його дружина із їх дітьми.
Захисник ОСОБА_7 також заперечив проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 в зв`язку з відсутністю доказів в матеріалах кримінального провадження на підтвердження ризиків можливості останнього з метою уникнення покарання переховуватись від суду, здійснювати вплив на свідків та потерпілих. Зауважив, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має на утриманні дружину та дитину, сім`я перебуває в скрутному матеріальному становищі, а тому наявність тісних соціальних зв`язків свідчить про те, що його підзахисний не буде порушувати обов`язків покладених на нього судом. Наявність достатніх технічних засобів для контролю буде достатньо для запобігання раніше визначених ризиків уникнення ОСОБА_6 покарання. Вважав доцільною зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Прокурор заперечив щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу на домашній арешт, вважаючи його недостатнім для запобігання наведеним ним ризикам.
Захисник ОСОБА_8 щодо вирішення цих питань поклався на розсуд суду
Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 підтримали думку прокурора про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 .
Решта потерпілих в судове засідання не з`явились.
Заслухавши думки сторін, вивчивши матеріали судового провадження колегія суддів вважає, що судове засідання слід відкласти з метою забезпечення додержання прав участі у ньому усіх учасників.
На виконання встановленого вимогами ч.3 ст.331 КПК України обов`язку вирішення питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , термін якого спливає 08.11.2018 року, та в межах якого відсутні об`єктивні можливості закінчення судового розгляду, колегія суддів вважає, що попередньо продовжений ухвалами Жмеринського міськрайонного суду від 10.09.2018 року запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає продовженню судом з огляду на триваючу потребу запобігання попередньо визначеним ризикам та необхідність забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.
При цьому колегія суддів враховує, що згідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
Проте, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Вирішуючи питання про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, оскільки він хоча й не має судимості, проте обвинувачується у вчиненні умисного злочину середньої тяжкості та ряду умисних особливо тяжких злочинів, надто стосовно протиправного заволодіння у великих розмірах коштами значної кількості фізичних осіб, відтак може з метою уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності переховуватись від суду, а також перебуваючи на волі може протиправно впливати на потерпілих та свідків, значна частина яких досі недопитані судом. При цьому санкція вказаних особливо тяжких злочинів передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, що не становить визначених законом обмежень неприпустимості застосування найсуворішого запобіжного заходу.
Із врахуванням також фактичних обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_6 , його зрілого віку, характеру та обсягу висунутого звинувачення, грунтовність якого загалом наразі ніким не заперечена, тяжкості покарання, що загрожує в разі визнання його винуватим, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками, які вказано прокурором, та які не спростовані стороною захисту самим лише запереченням їх належної доведеності стороною обвинувачення, судом не встановлено будь-яких об`єктивних відомостей про зменшення чи відсутності в теперішній час ризиків, визначених статтею 177 КПК України, для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою. Доводи сторони захисту щодо наявності у обвинуваченого ОСОБА_6 постійного місця проживання та соціальних зв`язків, а також певної тривалості утримання його під вартою наразі не спростовують зазначених висновків суду.
Заявлене обвинуваченим ОСОБА_6 клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт колегія судів визнає неаргументованим, з підстав чого доходить висновку, що його слід залишити без задоволення, оскільки окрім недотримання порядку визначеного вимогами кримінальнго процесуального закону стосовно завчасного направлення відповідних матеріалів клопотаня прокуророві, обвинуваченим та його захисником на підтвердження власних доводів не представлено об`єктивних підтверджень зазначених обставин щодо фактичного місця проживання сім`ї обвинуваченого ОСОБА_6 , яке до його затримання визначалося за іншою адресою, правових підстав стовоно права проживання у новому житловому приміщенні по АДРЕСА_1 , відомостей про його власника та відповідної згоди останнього. Наведені відомості про особу обвинуваченого та його соціальні зв`язки не визначають змін цих обставин, що охоплювались оцінкою можливістю запобігання ризикам при застосуванні та продовженні виключного запобіжного заходу у тому числі в ході судового провадження, однак самостійно ця обставина не є визначальною у вирішенні ступеню ризиків та рівня потреб їх запобігання. При цьому судом не приймаються до уваги доводи сторони захисту щодо визначення підставності тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою суто з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, оскільки судом враховується сукупність інших обставин, якими доводяться заявлені прокурором ризики, пов`язані із можливістю ОСОБА_6 переховуватись від суду з метою уникнення покарання за обвинуваченням у виненні умисних корисливих злочинів; вчиняти інші кримінальні правопорушення та протиправно вливати на свідків, оскільки не всі вони були допитані у встановленому порядку судом.
З урахуванням сукупності наведеного судом встановлено, що з огяду на санкцію відповідної статті кримінального закону, за яким обвинувачено ОСОБА_6 , виключних обставин для зміни йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, інших об`єктивних відомостей, які підтверджували не лише достатність а й можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту стороною захисту не представлено.
За таких обставин та за відсутності об`єктивних відомостей щодо неможливості безпосереднього утримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою колегія суддів не вбачає достовірних підстав для можливості застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів, визначаючи їх недостатніми для запобіганню вказаних ризиків, суттєвий рівень яких досі не зменшився, та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків. Тому застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід продовжити на 60 днів.
Враховуючи викладене, керуючись ст.178, 181, 183, 201, 331, 336 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИВ :
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 стосовно зміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08.07.2017 року, продовжити на 60 днів, тобто до 04.01.2019 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді