Постанова

Іменем України
15 січня 2019 року

м. Київ
справа № 311/1683/17
провадження № 51-7708 км 18
Верховний Суд колегією суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу представника цивільного відповідача ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» ОСОБА_6 на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 15 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 23 травня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000430, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився, зареєстрований та проживає на АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Василівського районного суду Запорізької області від 15 грудня 2017 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком, тривалістю 1 рік, та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК.
Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 2317 гривень 60 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 5000 гривень моральної шкоди та 832 гривні 42 копійки витрати на правову допомогу. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» на користь потерпілого ОСОБА_8 42692 гривні 52 копійки в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 4717 гривень на правову допомогу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Прийняте рішення щодо процесуальних витрат та речових доказів.
Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 25 лютого 2017 року приблизно о 18.50, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21104» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автошляхом «Харків-Сімферополь» поблизу с. Верхня Криниця Василівського району Запорізької області, зі швидкістю 90 км/год, в порушення вимог п. 12.1, 12.6, 12.9, 34 Правил дорожнього руху проявивши неуважність до дорожньої обстановки, не вибравши безпечної швидкості руху в межах дозволеної, маючи стаж водія транспортних засобів менше двох років, не впорався з керуванням та допустив занос автомобіля перетнувши смугу дорожньої розмітки, виїхавши на зустрічний напрямок дороги, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21114» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_8 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 23 травня 2018 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову змінено. Зменшено стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь потерпілого ОСОБА_8 до 42692 гривень. Збільшено стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 до 12 867 гривень 02 копійки.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі представник цивільного відповідача, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вирок Василівського районного суду Запорізької області від 15 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 23 травня 2018 року змінити в частині цивільного позову та зменшити стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь потерпілого ОСОБА_8 до розміру 30205 гривень 35 копійок. Вказує на те, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно визначено розмір матеріальної шкоди, так як, у порушення вимог ст. 36 п. 36.2. Закону № 1961-ІV не зменшено суму на розмір податку, визначеного законом, через відсутність документів, що підтверджують факт проведення ремонту. Крім того, матеріали справи не містять документально підтверджених відповідним закладом здоров`я витрат на лікування потерпілого ОСОБА_8 .
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 вважав касаційну скаргу необґрунтованою та просив відмовити у її задоволенні.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Натомість вказані обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація вчиненого за ч. 1 ст. 286 КК у касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи представника цивільного відповідача про неправильне вирішення цивільного позову в частині його розміру є безпідставними.
Так, згідно приписів ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до приписів статей 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
За змістом вказаних норм у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає податок на додану вартість, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком.
Разом з цим, стягуючи з ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь потерпілого ОСОБА_8 матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, суд першої інстанції вірно оцінив шкоду в межах страхового ліміту, на підставі висновків експертного товарознавчого дослідження, яке було здійснено з врахуванням вартості фізичного зносу і втрати товарної вартості запчастин автомобілю.
Суд першої інстанції вірно встановив, що у визначену суму матеріального збитку транспортного засобу не включена вартість податку на додану вартість, яка з ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» стягнута не була, оскільки на час ухвалення вироку зазначений автомобіль відремонтовано не було і доказів понесених витрат на його відновлення суду не надано.
Також районним судом вірно стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» витрати на лікування потерпілого ОСОБА_8 , адже вони документально підтвердженні відповідним закладом охорони здоров`я.
Таким чином, безпосередньо дослідивши надані докази у справі, суд першої інстанції визнав їх достатніми для часткового задоволення цивільного позову.
Перевіривши вирок суду першої інстанції в частині стягнення відшкодування витрат на лікування та вартості матеріального збитку на відновлення пошкодженого автомобілю в апеляційному порядку, апеляційний суд надав належну оцінку доводам апеляційної скарги представника цивільного відповідача, які є аналогічними доводами його касаційної скарги, та навівши підстави прийнятого рішення, обґрунтовано відмовив у їх задоволенні.
Ухвала апеляційного суду достатньо вмотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Істотних порушень кримінального процесуального закону та норм матеріального права, які були б підставами для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень, не встановлено.
За таких обставин, касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, суд
ухвалив:
Вирок Василівського районного суду Запорізької області від 15 грудня 2017 року, змінений ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 23 травня 2018 року, та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 23 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу представника цивільного відповідача ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» ОСОБА_6 без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2