Справа №701/171/19
Провадження №1-кс/701/52/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 березня 2019 року Маньківський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого-слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на дії посадової особи слідчого органу Маньківського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області,

В С Т А Н О В И В :
19.02.2019 року до Маньківського районного суду Черкаської області надійшла скарга ОСОБА_3 на дії посадової особи слідчого органу Маньківського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області.

В своїй скарзі вказує на те, що 11.05.2017 року до Маньківського відділення поліції скаржником була подана заява про вчинення злочину проти заявника групою осіб на чолі з головою села Іваньки ОСОБА_4 31.05.2017 року кримінальне провадження: 0000124 було закрите. 30.11.2018 року за ухвалою слідчого судді постанова слідчого про закриття кримінального провадження була скасована, а слідчий орган Маньківського відділення поліції зобов`язано продовжити досудове розслідування кримінального провадження № 0000124. За даною подією, що відбулась 11.05.2017 року паралельно було відкрито кримінальне провадження № 0000119, в якому скаржник перебував в статусі обвинуваченого і є вирок Маньківського районного суду, що не вступив в законну силу по причині апеляції. Знаковим в кримінальному провадженні № 0000119, в обвинувальному акті та в вироку суду є те, що дії заявника кваліфіковані як проведення мітингу без отримання дозволу. Так, скаржник дійсно, як стверджує прокурор і як зазначено у вироку суду, не отримував дозволу на проведення мітингу оскільки порядок організації і проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій в Україні регламентувався Указом Президії Верховної Ради СРСР від 28.07.1988 року N9306 «Про порядок організації і проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій в СРСР» , яким і було визначено отримання дозволу місцевої влади. Про те Конституційний Суд України прийняв рішення від 08.09.2016 року, яким скасував дію вище вказаного Указу, визнавши його неконституційним. Крім того, Верховний Суд України у своїй постанові N 5-49 кс 13 від 3 березня 2014 року вказав на «недієвість положень указу 1988 року у зв`язку із набранням чинності Конституцією України», та зазначив, що «є неприйнятним» покликатися на акти органів місцевого самоврядування як на такі, якими встановлюється порядок організації та проведення мирних зібрань, оскільки «посилання на них не узгоджується з вимогами ст. 39 та 92 Конституції України». Перешкоджання організації або проведенню вказаних заходів, що здійснюється на законних підставах є завжди незаконним, крім того таке перешкоджання є незаконним і у випадках, коли воно вчинюється: 1) не службовою собою і пов`язане із застосуванням фізичного насильства до організаторів чи учасників мирних заходів , навіть якщо про них не були своєчасно сповіщені виконавчі органи місцевих рад, чи їх проведення було заборонене судом, чи вони проводились в умовах воєнного або надзвичайного стану. Тож з вище викладеного видно, що по відношенню до скаржника було вчинено кримінальне правопорушення передбачене ст. 340 КК України, незаконне перешкоджання організації бо проведенню зборів, мітингів, походів і демонстрацій, де перешкоджання означає створення перепон, недопущення організації або проведення вказаних мирних заходів. Способами його можуть бути винесення рішення про заборону їх проведення, погроза застосування до їх організаторів чи учасників насильства або фактичне його застосування. 04.02.2019 року на своє клопотання заявник отримав витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження № 0000124, в якому внесені відомості не відповідали інформації зазначеній у заявника заяві від 11.05.2017 року. 08.02.2019 року зареєстрував клопотання на ім`я майора поліції ОСОБА_5 з проханням внести ЄРДР правдиві відомості, що зазначені в заяві заявника та встановлені прокуратурою, також якби йому призначили зустріч зі слідчим де заявник міг би надати пояснення, докази, назвати свідків. 19.02.2019 року, після кількох невдалих спроб заявник все ж домігся отримати від ОСОБА_6 . Браславського витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження № 0000124 де відсутня інформація про закриття кримінального провадження. Решта прохань в клопотанні залишились не виконаними. ОСОБА_5 порушеного вимогу ст. 220 КПК України щодо трьохденного розгляду клопотання не виконано вимоги ч. 1, 2, 6 ст. 223 КПК України, слідча дія, що здійснюється за клопотанням проведена без внесення в протокол, слідча дія не була спрямована на перевірку отриманих доказів з наявних достатніх відомостей, зазначених у заяві заявника, клопотанні та озвучених при особистих зустрічах. ОСОБА_5 не виконує вимогу п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, щодо внесення в ЄРДР короткого викладу обставин наведених потерпілим чи заявником, що і змусило скаржника звернутися з даною скаргою до суду.
Скаржник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав.

Представник Маньківського ВП Уманського ВП ГУНП України в Черкаській області в судовому засіданні заперечував проти задоволення заявлених вимог, щодо вимоги про кваліфікацію кримінального правопорушення за ст. 340 КК України поклався на розсуд суду.
Суд, вислухавши скаржника, представника Маньківського ВП, оглянувши матеріали скарги, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: скаржник у своїй скарзі просить зобов`язати відповідну посадову особу слідчого відділу Маньківського відділення поліції виконати вимоги ч. 6 ст. 223 КПК України, здійснити слідчу дію з внесенням в протокол відомостей зазначених в заяві скаржника від 11.05.2017 року, встановлених в обвинувальному акті прокуратури та в клопотанні скаржника від 08.02.2019 року щодо вказаних скаржником підозрюваних осіб ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на чолі з ОСОБА_4 та кваліфікації кримінального правопорушення за ст. 340 Кримінального Кодексу України з внесенням відповідних уточнень до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Згідно з п. 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 17 серпня 2012 року № 69, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Разом з тим ч. 1 ст. 214 КПК України передбачає надходження заяви (повідомлення) саме про кримінальне правопорушення, а не про діяння, яке містить ознаки чи елементи злочину (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона). Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Нормами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, визначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Скаржник у своїй скарзі просить суд зобов?язати посадову особу слідчого відділу Маньківського ВП внести уточнення за його заявою до ЄРДР, але ст. 303 КПК України, непередбачає оскарження дій слідчого, прокурора, про невнесення уточнень до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, а тому суд вважає, що у задоволенні вимог викладених у скарзі слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
В задоволені скарги ОСОБА_3 на дії посадової особи слідчого органу Маньківського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1