Справа № 467/504/18
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2019 року слідчий суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Арбузинського районного суду Миколаївської області клопотання потерпілої ОСОБА_4 про надання тимчасового доступу до документів у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань ЄРДР 19 липня 2017 року за №0000304 з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.384 КК України

в с т а н о в и в:

Потерпіла ОСОБА_4 звернулись до суду з клопотанням про надання слідчому тимчасового доступу до медичних документів, що знаходяться на зберіганні в ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що допускають ОСОБА_5 до керування трактором з початку роботи до теперішнього часу з можливістю виготовити фотокопії всіх висновків щорічних медкомісій на профпридатність, починаючи з початку його роботи по теперішній час для доручення їх до матеріалів кримінального провадження та направлення для проведення повторної експертизи, в зв`язку з побоюваннями потерпілої фальсифікації та знищення документів, ухвалити рішення без виклику ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в зв`язку з відсутністю автобусного сполучення з селом Семенівка клопотання розглянути без участі ОСОБА_4 , витребувати у поліції кримінальне провадження №0000304.

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР 19 липня 2017 року за №0000304 з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.384 КК України, на підставі ухвали слідчого судді за скаргою ОСОБА_4 . Підставою для звернення з заявою про вчинення злочину стало те, що у цивільній справі №467/576/14-ц в 2016 році була проведена судово-психіатрична експертиза, в якій за висновком експерта №423 від 16.11.2016 року зроблено висновок про 100% «невменяемость» (мовою оригіналу клопотання) ОСОБА_5 18.02.2011 року в момент підписання ним заяви про відмову від спадщини у нотаріуса. Проте, потерпіла стверджує, що даний висновок не відповідає дійсності, зокрема тому, що за висновком експерта ОСОБА_5 не може писати, читати та розуміти прочитане, в той час як він отримав середню неповну освіту (9 класів), про що отримав атестат, отримав середню спеціальну освіту за спеціальністю «Тракторист» та на даний час працює трактористом в ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та крім того водить легковий автомобіль. Потерпіла вважає, що документи, до яких вона просить надати доступ необхідні для проведення повторної експертизи і є важливими доказами осудності ОСОБА_5 в момент оформлення нотаріусом в 2011 році заяви про відмову від спадщини. Оскільки на запит ОСОБА_4 та на запит слідчого ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » дані документи не надає, потерпіла звернулась з даним клопотанням до слідчого судді.

Потерпіла ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, разом з клопотанням звернулась до слідчого судді з проханням розглянути клопотання без її участі. Про час і місце судового засідання повідомлялась належно, виклик здійснено телефоном у відповідності до ч.1 ст.135 КПК України.

Відповідно до положень ч.1,2 ст.163 КПК України, після отримання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд здійснює судовий виклик особи, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, за винятком випадку, встановленого частиною другою цієї статті.

Якщо сторона кримінального провадження, яка звернулася з клопотанням, доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, клопотання може бути розглянуто слідчим суддею, судом без виклику особи, у володінні якої вони знаходяться.

Згідно з положеннями ч.4 ст.163 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання за участю сторони кримінального провадження, яка подала клопотання, та особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.

В клопотанні ОСОБА_4 не зазначено жодної обставини, яка свідчила б про реальну загрозу знищення документів, тимчасовий доступ до яких вона просить надати слідчому. З огляду на викладене, слідчим суддею здійснено виклик особи, у володінні якої знаходяться документи, ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », проте дана особа в судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомила, що не є перешкодою для розгляду клопотання виходячи з вимог ч.4 ст.163 КПК України.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання ОСОБА_4 заперечив, посилаючись на те, що він є самостійним в своїй діяльності, що визначено ст.40 КПК України, ОСОБА_4 не відноситься до кола осіб, наділених правом звертатись з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів до слідчого судді, в той же час вона має право клопотати про здійснення цих дій перед органом досудового розслідування.

Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, заслухавши думку слідчого, зробив наступний висновок.

В провадженні СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області (в т.ч. слідчий ОСОБА_3 ) перебуває кримінальне провадження за №0000304 внесене до ЄРДР 19 липня 2017 року на підставі ухвали слідчого судді за скаргою ОСОБА_4 з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.384 КК України.

В даному кримінальному провадженні, згідно з наданими слідчому судді матеріалами, у ОСОБА_4 27.06.2017 року відібрано пояснення.

Згідно ч.1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частиною другою цієї статті встановлено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч.5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подано особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, враховуючи відсутність постанови про відмову у визнанні потерпілим, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 набула у даному кримінальному провадженні прав та обов`язків потерпілого.

Відповідно до ст.131 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст.159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Статтею 160 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, які мають значення для встановлення як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та у разі неможливості іншим способом довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, а також у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

За змістом п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя суду першої інстанції є процесуальною особою, яка здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні у порядку, передбаченому КПК України. Аналіз вказаної правової норми дає підстави стверджувати про те, що вказаний у ній контроль здійснюється слідчим суддею у випадках, прямо передбачених КПК України та за процедурою, встановленою цим Кодексом.

Чинним КПК України передбачено, що сторонами кримінального провадження є сторона обвинувачення та сторона захисту. При цьому, потерпілий, його представник чи законний представник може бути стороною кримінального провадження з боку обвинувачення лише у випадку установленому цим Кодексом, тобто у разі коли це передбачено у відповідній нормі закону, що прямо випливає з положень п.19 ч.1 ст.3 КПК України, відповідно до якого сторона кримінального провадження з боку обвинувачення це слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках встановлених цим Кодексом.

Таке розуміння правового становища потерпілого та його представника підтверджується і положеннями п.25 ч.1 ст. 3 КПК України, яка визначає, що окремими учасниками кримінального провадження є сторони кримінального провадження, потерпілий, його представник.

Крім того, з приписів ст. 93 КПК України вбачається, що законодавець відносить до сторони обвинувачення безумовно лише прокурора, орган досудового розслідування, керівника цього органу, слідчого та оперативні підрозділи, а потерпілий є учасником кримінального провадження і може бути стороною кримінального провадження з боку обвинувачення лише у випадках, встановлених КПК України.

Відтак, ст. 160 КПК України прямо не передбачено право потерпілого та його представника звертатись до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів, а таким правом наділені виключно сторони кримінального провадження.

З наведеного вбачається, що потерпілий і його представник є самостійними процесуальними суб`єктами, які можуть виступати стороною кримінального провадження, з боку обвинувачення, виключно у випадках, установлених кримінальним процесуальним кодексом. Отже, виключно у таких випадках потерпілий і його представник користуються правами сторони обвинувачення.

Відповідно до ч.4 ст. 22 КПК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, обвинувачення може підтримуватись потерпілим, його представником.

Такі випадки передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема, ст.ст. 338, 340 КПК України, в разі зменшення прокурором обсягу обвинувачення та відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення.

Разом з тим, кримінальне провадження в рамках якого подане вищезазначене клопотання перебуває на стадії досудового розслідування, яке здійснюється слідчим, і потерпіла, наразі, стороною кримінального провадження не виступає. Отже, вона на даній стадії кримінального провадження не набула процесуальних прав звертатись безпосередньо до слідчого судді з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей та документів у кримінальному провадженні.

За таких обставин, слід дійти висновку про відсутність, передбачених кримінальним процесуальним кодексом підстав для задоволення вказаного клопотання.

Крім того, потерпіла звернулись з клопотанням про надання тимчасового доступу до документів слідчому.

Як встановлено в судовому засіданні з матеріалів кримінального провадження, до слідчого потерпіла з клопотанням про виконання відповідних процесуальних дій не зверталась. Слідчий питання про надання йому тимчасового доступу до документів у даному кримінальному провадженні не ініціював.

Відповідно до п.п. 8,9 ч.2 ст. 40 КПК України слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, а також здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

На підставі ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Аналізуючи вказані норми кримінального процесуального Закону, слідчий суддя зробив висновок про відсутність повноважень у потерпілого ініціювати перед слідчим суддею питання про надання іншій особі, а саме - слідчому, тимчасового доступу до документів, тоді як питання звернення з таким клопотанням відноситься дискреційних повноважень самого слідчого.

Відтак, оскільки в даному конкретному випадку потерпіла не є належним суб`єктом звернення до слідчого судді із клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів, враховуючи, що норми чинного КПК України не передбачають прийняття рішення іншого аніж ухвали про задоволення такого клопотання чи відмови у його задоволенні, слідчий суддя позбавлений можливості прийняти інше рішення, окрім як відмовити в задоволенні поданого ОСОБА_4 клопотання. Разом з тим, потерпіла ОСОБА_4 не позбавлені права звернутись до слідчого з клопотанням про виконання будь-яких процесуальних дій в порядку, визначеному ст.220 КПК України та у випадку відмови в задоволенні вказаного клопотання має право на оскарження відповідного рішення слідчого чи прокурора до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України.

Керуючись ст.ст.3, 22, 26, 40, 159-166 КПК України, слідчий суддя-

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_4 про надання слідчому тимчасового доступу до документів у кримінальному провадженні №0000304 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань ЄРДР 19 липня 2017 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1