Провадження №1-кп/522/1778/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000292 від 02.08.2017 року на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Оріхів Оріхівського району Запорізької області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, старшого машиніста трюмного відділення трюмно-котельної групи електромеханічної бойової частини військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні старший матрос, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого у вчиненні злочину, передбаченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді старшого машиніста трюмного відділення трюмно-котельної команди трюмно-котельної групи електромеханічної бойової частини військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні старший матрос, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, о 07 год. 30 хв. 12.06.2017р., без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу до вищезазначеної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та ухилявся від проходження військової служби до 11 год. 00 хв. 31.08.2018р., проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України-нез`явлення вчасно на службу, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
Допитаний у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що дійсно з 12.06.2017 р., в умовах особливого періоду, самовільно залишив місце служби та ухилявся від проходження військової служби по 31.08.2018 р..
Оскільки обвинувачений визнав свою винуватість у скоєнні зазначеного злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України вважає їх доведеними та кваліфікує дії ОСОБА_3 в межах пред`явленого обвинувачення ч.4 ст.407КК України за кваліфікуючими ознаками :нез`явлення вчасно на службу, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить з наступного.

Згідно із Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК) а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо. Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд також керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, що пом`якшують покарання.
Так, відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.4 ст.407 КК України, є тяжким злочином.
ОСОБА_3 є громадянином України, з середньою-спеціальною освітою, працює старшим машиністом трюмного відділення трюмно-котельної групи електромеханічної бойової частини військової частини НОМЕР_1 , перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, задовільно характеризується за місцем проходження служби, обвинувачується у скоєнні злочину, який карається позбавленням волі на строк до семи років.
Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому злочині, у майбутньому обіцяє не скоювати нових злочинів, просить їйого суворо не карати.

Відомостей щодо перебування обвинуваченого на обліках у лікарів психіатра та на нарколога, зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними засобами - немає.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання - не встановлені.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, повністю визнав свою вину, щиросердечдно розкаявся, тяжкі наслідки не наступили, суд вважає можливим призначити ОСОБА_3 за вчинений ним злочин, передбачений ч.4 ст.407 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75,76 КК України з іспитовим строком, оскільки на думку суду його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні немає.

Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 ( один ) рік.

На підставі п. 2,3 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя:

07.12.2018