ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/4301/18
Провадження № 1-кп/210/252/19

"11" січня 2019 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000957 від 09 червня 2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українець, громадянин України, маючий середню освіту, не одружений, офіційно не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 02.09.2010 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рога Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. Ухвалою Дніпропетровського Апеляційного суду від 21.12.2010 року вирок від 02.09.2010 року змінено, вважати засудженим за ч. 2 ст. 186 до 5 років позбавлення волі, у відповідності зі ст. 75,76 КК України умовно з іспитовим терміном 3 роки. Звільнений 21.12.2010 року із зала суду. За постановою Дзержинського районного суду від 29.06.2011 року відмінено звільнення від покарання з іспитовим терміном та направлено в місця позбавлення волі згідно вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02.09.2010 року строком на 5 років. Звільнився 09.07.2014 року із Жовтоводської ВК Дніпропетровської області № 26 за ухвалою Жовтоводського районного суду Дніпропетровської області від 01.07.2014 року, на підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 року на 1 рік 10 місяців 24 дні,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В С Т А Н О В И В :
Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_4 , діючи повторно, 18.05.2018 року о 01.00 годині, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з подальшим його зверненням на свою користь, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , підійшов до одного з вікон, що розташований на першому поверсі. Після чого, реалізуючи злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, з подальшим його зверненням на свою користь, ОСОБА_4 , користуючись відсутністю потерпілого, свідків та очевидців, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, діючи умисно, заздалегідь підготовленою викруткою, яку він приніс з собою, віджав металопластикове вікно, та проник до приміщення квартири АДРЕСА_3 , вказаного вище будинку, звідки таємно викрав належне потерпілому ОСОБА_6 майно: перфоратор «Еіnhell Bavaria BRH 1500/1», вартістю 1807,62 грн., болгарку «Титан ПШУМ8-125», вартістю 702,18 грн., дрель «HYUNDAI D800», вартістю 820,16 грн., промисловий фен «ПРОТОН ФТ- 2000/3», вартістю 517,13 грн., лобзик «Авангард АЕ 100/810А», вартістю 803,70 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майновий збиток, загальна сума якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 2590 від 11.07.2018 року складає 4650,79 грн.
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинені інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України визнав у повному обсязі, підтвердив події, факти та обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті, їх не оспорював. Щиро розкаявся у вчиненому злочині, просив суворо його не карати. Цивільний позов визнав в повному обсязі.

Враховуючи те, що сторони кримінального провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів, витрат на проведення експертиз, та які характеризують обвинуваченого.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, вважає що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими, та згідно з ст.ст. 85, 94 КПК України, вважає, що ці докази прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_4 .

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню ним нових злочинів, суд враховує ступень тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Керуючись вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує, що він вчинив злочин, який відповідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, раніше судимий, перебуває під наглядом лікаря-нарколога з січня 2018 року з приводу вживання психостимуляторів зі шкідливими наслідками, не одружений, не працює, за місцем мешкання характеризується посередньо.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття обвинуваченого у вчиненному кримінальному правопорушенні.
Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Враховуючи викладені дані про особу винного, усі обставини справи, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає за можливе, призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, і вважає необхідним обрання йому міри покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України та зі звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком згідно положень ст. 75 КК України та виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Суд, з урахуванням обставин, встановлених в ході судового розгляду, даних про особу обвинуваченого, не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України.

Суд, керуючись ст.65 КК України вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобіганню скоєнню ним нових злочинів.
Щодо заявленого цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди в сумі 3948,61 гривень, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України. Відповідно до цієї правової норми шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, єдиною підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає такі елементи, як шкода, протиправність поведінки, причинний зв`язок між ними, а також за виключенням передбачених законом випадків, вина заподіювача шкоди, тобто відшкодуванню підлягає тільки та шкода, яка є об`єктивним наслідком протиправної дії чи бездіяльності.

Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну, особистим немайновим правам, а так само і майну юридичної особи, неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В силу ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Доведеність на судовому розгляді підстав цивільного позову зобов`язує суд при ухваленні рішення задовольнити цивільний позов у розмірі, підтвердженому у судовому засіданні доказами і відмовити в ньому в тій його частині, яка доказами не доведена.

Обвинувачений цивільний позов про відшкодування майнової шкоди визнав у повному обсязі, розмір завданих збитків обгрунтований, тому саме на обвинуваченого ОСОБА_4 покладається обов`язок відшкодувати шкоду, завдану вчиненням кримінального правопорушення.

Витрати на проведення експертиз відсутні.

Долю речових доказів суд визначає з урахуванням ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід не обирати.

Керуючись ст.ст. 368 , 370, 371, 374-376 КПК України суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком тривалістю 2 (два) роки.
Відповідно до п.1,2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та/або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди завданої кримінальним правопорушенням задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 3948,61 грн. (три тисячі дев`ятсот сорок вісім гривень 61 коп.).

Витрати на проведення експертиз відсутні.
Речові докази:

- болгарка «Титан ПШУМ8-125», яка згідно розписки від 09.06.2018 року передана на зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити у володінні потерпілого, дозволивши розпоряджатися на власний розсуд.
Матеріали кримінального провадженнч № 0000957 від 09 червня 2018 року залишити при обвинувальному акті, справа № 213/4301/18, пр. № 1-КП/210/252/19.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1