У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження №0001165 від 16.11.2018 року ,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, вказуючи, що 14 грудня 2018 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 (справа №308/14286/18) було вирішено - «Накласти арешт на транспортні засоби, а саме велосипед - «-Накласти арешт на майно - транспортні засоби, а саме велосипед марки «Україна», жіночого типу, зеленого кольору, який належав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 та автомобіль марки "ВАЗ 21114", державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу гр. ОСОБА_5 , мешканці АДРЕСА_2 , з правом користуванням гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_3 та заборонити розпоряджатися, використовувати, відчужувати, проводити будь-які нотаріальні дії з вищевказаними транспортними засобами. Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим,прокурором». Згідно ухвал суду від 14.12.2018 року було призначено судово-автотехнічні експертизи (технічний стан та транспортно-трасологічна). 18 січня 2019 року о 15 год. проведено зовнішній огляд автомобіля автомобіль марки «ВАЗ-21114» д.н.з. НОМЕР_2 і комісійно (експертом, слідчим) зафіксовано, що на автомобілі наявні незначні механічні пошкодження в передній частині (на передньому бампері наявні потертості фарби), також в цей день проведено авто-технічну та трасологічні експертизи автомобіля. Станом на 12 лютого 2019 року слідчим було отримано на руки висновки судових експертиз. 15 лютого 2019 року 2019 року було проведено слідчий експеримент участю ОСОБА_3 на місці ДТП, де було зафіксовано порушення правил дорожнього руху велосипедистом. 26 лютого 2019 року ухвалою суду ОСОБА_3 було відмовлено у скасуванні арешту. Після цього слідчим було подано клопотання про призначення Судово-автотехнічної експертизи щодо причин настання ДТП. Тобто станом на 22.03.2019 року у даній справі призначені всі можливі і необхідні експертизи, тобто повністю відпала підстава знаходження автомобіля під арештом.

Враховуючи вищевикладене, просить скасувати накладений ухвалою слідчого судді арешт майна в частині заборони користування транспортним засобом, та просить передати йому зазначений автомобіль на відповідальне зберігання.

В судове засідання особа, яка подала клопотання не з`явилася, про час та місце розгляду клопотання повідомлена належним чином. Подала через канцелярію суду заяву, в якій просить розглянути клопотання за її відсутності.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду повідомлені належним чином.

Дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Як встановлено слідчим суддею, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.12.2018 року накладено арешт на майно - транспортні засоби, а саме велосипед марки «Україна», жіночого типу, зеленого кольору, який належав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 та автомобіль марки "ВАЗ 21114", державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу гр. ОСОБА_5 , мешканці АДРЕСА_2 , з правом користуванням гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_3 та заборонити розпоряджатися, використовувати, відчужувати, проводити будь-які нотаріальні дії з вищевказаними транспортними засобами.

З вказаної ухвали також встановлено, що арешт накладено, зокрема з підстав того, що зазначений транспортний засіб є доказом злочину і зберіг на собі сліди злочину, з метою збереження речових доказів, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, вказане майно

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку статті 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, власник майна, який не був присутнім при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Оскільки заявником таке клопотання про часткове скасування арешту заявлено одночасно зі скаргою на бездіяльність слідчого, така скарга розглядається слідчим суддею та клопотання про скасування арешту майна віднесено до компетенції слідчого судді, в зв`язку з цим, клопотання може бути розглянуто в даному провадженні з метою економії процесуального часу.

Арешт майна може бути скасовано повністю ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника майна, якщо він доведе, що арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст.172 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

У свою чергу, слідчий суддя звертає увагу на норми ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном.

Заявник вказує у клопотанні, що накладення арешту на автомобіль з правом позбавленням його права користування ним позбавляє основного права мирно володіти належним йому майном. Крім того зауважує, що передача такого майна йому на відповідальне зберігання забезпечить належне збереження та догляд такого майна. А він в свою чергу зобов`язується не перешкоджати вчиненню необхідних слідчий та процесуальних дій, пов`язаних з розслідуванням даного кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що на даний час провадження у справі не закінчено, проводиться досудове розслідування. На теперішній час не досягнута мета, з якою накладався арешт майна, а саме, не вичерпані усі можливості щодо отримання доказів, які б могли свідчити про наявність або відсутність складу злочину, в тому числі шляхом проведення процесуальних дій із речовим доказом.

Слідчий суддя враховує і ті обставини, що органом досудового розслідування не надано доказів повідомлення про підозру у вчиненні злочину за ст.290 КК України у кримінальному провадженню №0000238 від 16.08.2018 року, не заявлено цивільного позову у порядку, встановленому ст.128 КПК України, відсутні відомості про причетність будь-якої особи до вчинення злочину з приводу якого проводиться досудове розслідування у вищенаведеному кримінальному провадженні. Крім того, слідчий не надав будь-яких заперечень щодо скасування арешту майна, належного ОСОБА_3 , що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з протоколом Першим Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Відповідно до п.1 ч.6 ст.100 КПК України речові докази, які не містять слідів кримінального правопорушення у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість неможливо без зайвих труднощів повертаються власнику, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Згідно з главою 21 Інструкції № 34/15 зберігання автомобілів, мотоциклів та інших транспортних засобів, які використовувались як знаряддя злочину та були визнанні речовими доказами, а також транспортних засобів, на які накладено арешт, провадиться за письмовим дорученням слідчого, прокурора, суду протягом досудового чи судового слідства відповідними службами органів внутрішніх справ (якщо вони не можуть бути передані на зберігання власнику, його родичам чи іншим особам, а також організаціям), керівники яких видають про це розписку, що приєднується до матеріалів справи. У розписці зазначається, хто є відповідальним за збереження прийнятого транспортного засобу.

Враховуючи те, що арешт майна носить тимчасовий характер, з арештованим майном протягом строку досудового розслідування, яке триває понад чотири місяці, проведено необхідні першочергові слідчі дії, призначено експертизи, та те, що на даний час достовірно не встановлено, що вилучене майно містить на собі слідову картину кримінального правопорушення, а також, зважаючи на можливість псування вилученого майна в ході його тривалого зберігання у непристосованих для цього умовах, слідчий суддя з метою забезпечення розумного балансу між завданнями кримінального провадження та майновими інтересами володільця майна вважає за необхідне задовольнити клопотання ОСОБА_3 в частині часткового скасування арешту, накладеного на належний йому автомобіль, а саме, слід скасувати заборону користуватись таким майном, так як на даному етапі досудового розслідування, арешт майна в частині заборони розпоряджатись таким забезпечить потреби досудового розслідування та завдання кримінального провадження, та, у зв`язку з цим, покласти на останнього обов`язок забезпечити зберігання даного майна до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Разом з тим, враховуючи встановлені обставини, слідчий суддя із врахуванням положень ч.1 ст.100 КПК України не вбачає перешкод для передачі вказаного речового доказу на відповідальне зберігання його власнику в разі часткового скасування арешту в частині можливості користування автомобілем.

Зважаючи, що арештоване майно залишається речовим доказом у справі, а тому може виникнути необхідність проведення з ним слідчих дій на стадії досудового розслідування або його огляду як речового доказу на стадії судового розгляду, слідчий суддя вважає необхідним залишити чинною заборону відчуження вказаного майна до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.

Враховуючи передбачені КПК України розумні строки досудового слідства, суд вважає, що доводи клопотання про часткове скасування арешту є обґрунтованими, оскільки судом встановлено, що арешт накладено обґрунтовано, але в подальшому застосуванні арешту відпала потреба, оскільки проведені необхідні експертизи та інші слідчі дії, прокурор та слідчий не з`явилися у судове засідання для спростування доводів заявника, в зв`язку з чим клопотання про часткове скасування арешту підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя. -

у х в а л и л а:

Клопотання задовольнити.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судці Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.12.2018 року, у рамках кримінального провадження №0001165, арешт на майно, а саме: на автомобіль марки "ВАЗ 21114", державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в частині заборони використання транспортного засобу, передавши транспортний засіб на відповідальне зберігання та користування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_3 , як володільцю майна.

Залишити у дії заборону розпоряджатися таким майном (здійснювати відчуження даного майна): автомобілем марки "ВАЗ 21114", державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , законним володільцем якого є ОСОБА_3 - до прийняття остаточного рішення у справі.

З метою забезпечення виконання даної ухвали вищевказане майно (автомобіль), арешт щодо якого частково скасовано, - передати власнику ОСОБА_3 на відповідальне зберігання без права розпорядження (в т.ч. відчуження) до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Вказана ухвала підлягає до негайного виконання слідчим та (або) прокурором.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1