ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 602/189/19Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 11-сс/817/86/19 Доповідач - ОСОБА_1
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2019 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_1

Суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю - прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

ст. слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7

секретаря ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду в режимі відеоконференцзвязку матеріали за апеляційною скаргою прокурора Лановецького відділу Кременецької місцевої прокуратури Тернопільської області на ухвалу слідчого судді Збаразького районного суду Тернопільської обл. від 01 березня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Збаразького районного суду Тернопільської обл. від 01 березня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання ст. слідчого СВ Лановецького ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Яринівка Березнівського району Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, прокурор Лановецького відділу Кременецької місцевої прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Зокрема зазначає, що слідчим суддею не враховано обставини, які описані в клопотанні про обрання запобіжного заходу, та на які вказував прокурор в засіданні, а саме щодо наявності обґрунтованої підозри у скоєнні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання на строк від 7 до 10 років позбавлення волі, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України: ухилятися від органів досудового розслідування та суду у зв`язку з проживанням у Сумській області, яка є територіально віддалена до місця здійснення досудового розслідування, слабкі соціальні зв`язки підозрюваного за місцем проживання, відсутність сімї, ризик повторного вчинення кримінальних правопорушень, виходячи з обставин вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , а саме: вчинення злочину групою осіб щодо незнайомої особи.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу з підстав, наведених у ній, думку підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 , які заперечували проти задоволення поданої апеляційної скарги і просили її залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона до задоволення не підлягає.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Лановецького ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області перебувають матеріали кримінального провадження за № 00000049 від 26 лютого 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26 лютого 2019 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_6 , спільно із своїми знайомими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , перебували у вагоні № 8 дизельного потягу, який рухається за маршрутом Шепетівка - Ланівці, який знаходився на станції «Ланівці», що за адресою: м. Ланівці, вул. Привокзальна, 1 Лановецького району Тернопільської області, без інших пасажирів, де на одному із сидінь спільно розпивали спиртні напої.

Під час розпивання спиртних напоїв між ОСОБА_12 з однієї сторони, та ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 з іншої сторони, виникла словесна суперечка, під час якої в ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 виник злочинний умисел відкрито напасти на ОСОБА_13 з метою заволодіння його майном.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 26 лютого 2019 року близько 12 год. 00 хв., перебуваючи у вагоні № 8 дизельного потягу, який рухається за маршрутом Шепетівка Ланівці, на станції «Ланівці» з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, з метою заволодіння чужим майном, напали на ОСОБА_13 . Так, ОСОБА_14 умисно наніс удар кулаком руки ОСОБА_15 в область голови, від чого останній втратив свідомість та впав.

Після цього ОСОБА_14 , підійшовши до ОСОБА_13 , який прийшов до свідомості, знаходячись позаду нього, охопив останнього руками за тулуб ззаду, притиснувши при цьому руки потерпілого до тулуба, чим позбавив можливості його чинити спротив. В цей час ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_13 , зап`ястям однієї із рук наніс удар потерпілому в область обличчя, після чого відкрито заволодів майном, належним ОСОБА_15 , яке знаходилось в кишенях штанів, в які був одягнутий останній, а саме: мобільним телефоном марки «Samsung Duos» сірого кольору вартістю 2500 грн., в якому знаходилась картка оператора «Київстар» вартістю 25 грн., на рахунку якої були грошові кошти в сумі 150 грн., шкіряним гаманцем коричневого кольору вартістю 300 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі близько 70 грн., та банківська картка "Укргазбанку", яка для потерпілого матеріальної цінності не становить.

В цей час ОСОБА_10 відкрито заволодів клітчатою сумкою потерпілого вартістю 50 грн., в якій знаходились військовий квиток, перепустка на територію військової частини, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_13 , зимова куртка чорного кольору вартістю 1500 грн., військові черевики коричневого кольору типу «берци» вартістю 1200 грн. та кросівки сірого кольору вартістю 1500 грн..

Після цього ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 із належним ОСОБА_15 майном вийшли із приміщення вагона та пішли в напрямку від м. Ланівці, маючи можливість користуватись та розпоряджатись майном потерпілого на власний розсуд.

Внаслідок нападу, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 заволоділи майном потерпілого на загальну суму 7295 грн., спричинивши йому матеріальні збитки на вказану суму.

26 лютого 2019 року ОСОБА_6 затримано, а 27 лютого 2019 року його повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

В цей же день слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , обґрунтовуючи його тим, що підозрюваний ніде не працює та підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину, за який законом передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі, що, на думку слідчого, свідчить про те, що, перебуваючи на волі, підозрюваний може продовжити займатись злочинною діяльністю та вчиняти нові злочини, ухилятися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим вважає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його процесуальну поведінку.

29 січня 2019 року слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у задоволенні вказаного клопотання відмовив, обравши підозрюваній запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, а саме: з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. та із покладенням на неї відповідних обовязків, встановивши строк дії ухвали до 23 год. 59 хв. 29 березня 2019 р.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно практики Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

При судовому розгляді клопотання суд перевірив відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд правильно виходив з того, що матеріали клопотання містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак не містять переконливого обгрунтування, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Враховуючи наведене, посилання прокурора на наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як вбачається з матеріалів провадження, а саме: оскаржуваної ухвали слідчого судді враховані слідчим суддею при постановленні оскаржуваного судового рішення.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначив, що причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як домашній арешт.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного слідчий суддя врахував вимоги, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: особу ОСОБА_6 , його вік, стан здоровя, майновий стан, а також обставини, при яких злочин був вчинений.

Крім того, на думку колегії суддів, слідчий суддя, із посиланням на практику ЄСПЛ, Конвенції про захист прав людини, а також рішення Конституційного суду України, вірно у своїй ухвалі зазначив, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу.

Таким чином, на думку колегії суддів, слідчий суддя, виходячи із норм Глави 18 КПК України, згідно якої питання щодо застосування запобіжних заходів належить до виняткової компетенції слідчого судді, правомірно відмовив у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 та правильно застосував відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Висновки суду відповідають зазначеним положенням КПК України та фактичним обставинам справи.

З огляду на викладене слідчим суддею при розгляді клопотання повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а тому зазначені в апеляційній скарзі підстави, в яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника начальника відділу прокуратури Тернопільської області залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Збаразького районного суду Тернопільської області від 01 березня 2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово, із покладенням на нього відповідних обовязків, - без змін.

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи