Справа №127/9535/19
Провадження №1-кс/127/5463/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2019 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , особи, в інтересах якої подано скаргу, ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Вінницького районного відділення поліції Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_5 від 27 березня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000770 від 03.08.2018,-

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області зі скаргою на постанову старшого слідчого СВ Вінницького районного відділення поліції Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 від 27 березня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000770 від 03.08.2018. В обґрунтування доводів скарги адвокат ОСОБА_3 зазначив, що слідчим відділом Вінницького районного відділення поліції Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області розслідувалось кримінальне правопорушення за фактом вчинення дорожньо-транспортної пригоди за участю водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , відомості про яке були внесені 03 серпня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000770 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно з постановою старшого слідчого СВ Вінницького районного відділення поліції Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_5 від 06.12.2018 вищезазначене кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно з ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06 лютого 2019 року постанову слідчого від 06 грудня 2018 року було скасовано через неповноту та істотні недоліки досудового розслідування.

Серед недоліків, через які було скасовано процесуальне рішення слідчого було те, що висновок судово-автотехнічної експертизи №810 від 30.11.2018 є хибним, оскільки експертне дослідження було проведено з неповними, недостовірними вихідними даними, що в кінцевому результаті вплинуло на ряд експертних досліджень.

Скаржник вважає дану постанову необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Зокрема, експертом для розрахунків було взято до уваги ряд числових параметрів, з протоколу огляду місця події від 03.08.2018, плану схеми до протоколу огляду місця події, протоколу слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_4 від 06.11.2018 з план-схемою, протоколу слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_6 від 06.11.2018 з план-схемою, з ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2018 про призначення судово-автотехнічної експертизи.

У вихідних даних експерт зазначає, що для подальших розрахунків він бере до уваги швидкість руху автомобіля 90 км/год. зі слів водія ОСОБА_6 , який є зацікавленою особою. При цьому, не зрозуміло, чому саме 90 км/год., а не інша величина взята у розрахунок. З огляду на наявність слідів бокового юзу, подряпин асфальтобетонного покриття дороги перед точкою зіткнення транспортних засобів, локалізації осипів скла та іншої слідової інформації, відображеної у протоколі огляду місця події, слідчий для повноти та всебічності був зобов`язаний поставити запитання про швидкість руху автомобіля «Subaru Forester» до моменту виникнення небезпеки руху та наявності за такої швидкості можливості запобігти ДТП, однак цього зроблено не було.

Відповідно до п. 1.1.2 Розділу ІІ Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998, на виконання завдань автотехнічної експертизи належать питання наступного характеру: якою була швидкість транспортного засобу у різні моменти розвитку дорожньо-транспортної пригоди (якщо сліди різної довжини або перериваються, на це слід указати)? яка була швидкість транспортного засобу з урахуванням пошкоджень, які він отримав при зіткненні? яка максимально припустима швидкість транспортного засобу за умови даної видимості дороги (зазначається, якою була видимість дороги)? яка максимально припустима швидкість транспортного засобу на даній ділянці дороги?

Таким чином, швидкість руху автомобіля повинна бути встановлена експертним шляхом, але жодним чином не зі слів зацікавленої особи.

Крім того, проводячи слідчі експерименти, слідчим не було з`ясовано на якій відстані перебував автомобіль у момент, коли водій скутера почав виїзд на перехрестя. Дана інформація є визначальною для розрахунку швидкості руху автомобіля та встановлення наявності чи відсутності порушень ПДР України в діях водія ОСОБА_6 , що знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з ДТП. Іншим доводом хибності розрахунків автотехнічної експертизи є те, що під час проведення слідчого експерименту з ОСОБА_7 слідчим, за допомогою секундоміру, тричі було здійснено заміри часу подолання відстані від краю перехрестя до місця зіткнення транспортних засобів, відповідно було зафіксовано показники t1=1,5 сек., t2=2,8 сек., t3=2,6 сек. Натомість експертом у вихідних даних автотехнічної експертизи допущено помилку в показнику часу t3, який він зазначив на позначці 2,9 сек., що потягло за собою неправильний розрахунок за формулами. Усі вищезазначені недоліки автотехнічної експертизи спотворюють її кінцеві результати, а висновки до яких дійшов експерт, підлягають перевірці шляхом призначення повторної судово-автотехнічної експертизи.

Незважаючи на вищевказані в ухвалі суду недоліки, після скасування постанови про закриття кримінального провадження, слідчий їх так і не усунув. Замість того, щоб прислухатися до аргументів, викладених у судовому рішенні, слідчий не провів додаткового слідчого експерименту з ОСОБА_4 на предмет визначення відстані, на якій перебував автомобіль, у момент виїзду скутера на перехрестя. Слідчим не ініціювалося питання призначення повторної експертизи у кримінальному провадженні, незважаючи на очевидні недоліки попереднього висновку експерта (не ставилося окремо питання щодо швидкості руху автомобіля, не усунуто суперечності щодо помилково взятих експертом вихідних даних, зокрема показника t3).

Слідчий обмежився тим, що 13 березня 2019 року надіслав листа за №2524/202-2019 директорові Вінницького НДЕКЦ МВС України ОСОБА_8 , у якому просив повідомити, чи зміниться кінцевий результат висновку експерта №810 від 30.11.2018 з урахуванням зменшення часу t3 з проведеного слідчого експерименту ОСОБА_7 на 0.2 с.

У відповідь слідчому ОСОБА_5 надійшов лист з Вінницького НДЕКЦ МВС України про те, що кінцевий результат вищевказаного висновку експерта не зміниться за описаних умов. Вказаний лист було направлено за підписом заступника директора ОСОБА_9 однак, ні КПК України, виключно яким регламентується порядок та особливості збирання доказів, ні Законом України «Про судову експертизу» не передбачено можливості надсилання подібних листів. В даному випадку слідчий вийшов за межі власної компетенції, оскільки судово-автотехнічна експертиза була призначена судовим рішенням, відповідно і додаткові запитання також повинні бути адресовані виконавцям експертизи через суд, на підставі клопотання слідчого. Чинним законодавством передбачено, що якщо висновок експерта є незрозумілим, неповним, або суперечить матеріалам справи призначається, залежно від обставин, повторна або додаткова експертиза. Таким чином, слідчий зобов`язаний був усунути наявні в попередньому висновку експерта неточності шляхом подання до суду клопотання про проведення повторної судово-автотехнічної експертизи, проте цього зроблено не було. Крім того, слідчий не мав права звертатися до будь-якої посадової особи за роз`ясненнями експертного висновку, крім експерта, який таке дослідження проводив. Оскільки експерт, на момент проведення експертизи, попереджався про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих відомостей, а в даному випадку заступник директора Вінницького НДЕКЦ жодної відповідальності не несе. При цьому, ОСОБА_9 , не беручи участі у проведенні експертизи, не володів повною інформацією щодо об`єму вихідних даних, тому надана ним відповідь не є об`єктивною, а також має місце розголошення даних досудового розслідування сторонній особі. Крім того, відповідно до ст. 9 Закону України «Про судову експертизу» особа або орган, які призначають або замовляють судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів. Відповідно до даних Реєстру атестованих судових експертів ОСОБА_9 має право виконувати експертизи за експертною спеціальністю 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу» розділу авто товарознавчих досліджень. Окремого допуску на проведення автотехнічних досліджень ОСОБА_9 не має, а тому і відповідь, адресована слідчому, є цілком абсурдною. Незважаючи на це, інших слідчих чи процесуальних дій слідчий не проводив і 27 березня 2019 року виніс повторну постанову про закриття кримінального провадження. Вказана постанова слідчого цілком і повністю є незаконною, оскільки у ній висвітлюється посилання на той же висновок судово-автотехнічної експертизи №810 від 30.11.2018 та відповідь з Вінницького НДЕКЦ МВС України №19/102/12-1/3394 від 18.03.2019, які є необгрунтованими з підстав, описаних вище, жодних нових аргументів у процесуальному рішенні слідчого немає.

Крім того, у п. 1 резолютивної частини оскаржуваної постанови зазначено: «…кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення…», при цьому слідчим не конкретизовано, яка з форм діяння має місце дія чи бездіяльність та стосовно кого кримінальне провадження підлягає закриттю стосовно дій ОСОБА_4 чи ОСОБА_6 . З огляду на вищевикладене адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувану постанову, оскільки є потреба у проведенні ряду слідчих та процесуальних дій, описаних вище, зокрема повторного слідчого експерименту, призначення експертиз тощо. Оскільки постанову про закриття кримінального провадження від 27 березня 2019 року скаржник отримав лише 28 березня 2019 року під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, а тому вважає, що він не пропустив 10 денний строк звернення зі скаргою до суду.

У судовому засіданні скаржник адвокат ОСОБА_3 та особа, в інтересах якої подано скаргу, - ОСОБА_4 скаргу підтримали, пославшись на вищезазначені обставини, та просили вимоги скарги задоволити.

Старший слідчий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України слідчий суддя розглянув скаргу у його відсутність.

Заслухавши пояснення скаржника адвоката ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000770 від 03.08.2018, слідчий суддя вважає, що дана скарга обгрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження. Серед даного переліку є рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

В статті 284 КПК України наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких кримінальне провадження підлягає закриттю, серед яких - встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України).

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

При вирішенні зазначеної скарги суд враховує положення ч. 2 ст. 9 КПК України, яка встановлює, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Вінницького районного відділення поліції Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області розслідувалось кримінальне правопорушення за фактом вчинення дорожньо-транспортної пригоди за участю водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , відомості про яке були внесені 03 серпня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000770 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно з постановою старшого слідчого СВ Вінницького районного відділення поліції Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_5 від 27 березня 2019 року вищезазначене кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Оцінюючи на предмет законності вказану постанову, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

З досліджених матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчий не вжив всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування, передчасно дійшов висновку про відсутність в діянні складу злочину.

Так, старшим слідчим ОСОБА_5 , як вбачається із матеріалів кримінального провадження №0000770 від 03.08.2018, не виконана в повному обсязі ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06 лютого 2019 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя, виконуючи функцію судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування, вважає, що постанову старшого слідчого СВ Вінницького районного відділення поліції Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_5 від 27 березня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000770 від 03.08.2018 слід скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задоволити.

Постанову старшого слідчого СВ Вінницького районного відділення поліції Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 від 27 березня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000770 від 03.08.2018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, скасувати.

Матеріали кримінального провадження №0000770 від 03.08.2018 направити до Вінницького районного відділення поліції Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області для проведення додаткової перевірки.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: