І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2018 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.11.2018 року, якою відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новий Буг Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України
-обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
учасники судового провадження:
підозрюваний: ОСОБА_6
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 1 500 000 грн.
__________________________________________________________________
Провадження: № 11-сс/4812/138 /18 Слідчий суддя: ОСОБА_8
Категорія: оскарження ухвали Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
про обрання запобіжного заходу
у вигляді домашнього арешту
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.11.2018 року в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Миколаївській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 відмовлено та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 09.01.2019 р.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апелянт вважає, що вказана ухвала є незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
Стверджує, що обгунтованість підозри відносно ОСОБА_6 підтверджується зібраними на даний час доказами, крім того, існує наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
На думку апелянта, ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та намагався чинити опір при затриманні та втекти з місця вчинення злочину.
Існує також ризик знищення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки оригінали всіх документів щодо підстав проведення податкової перевірки ФОП « ОСОБА_9 » ще не вилучені з ГУ ДФС у Миколаївській області. Крім того, в ході затримання підозрюваний намагався позбутись неправомірної вигоди.
Також, на думку прокурора, наявні ризики впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження даного кримінального правопорушення.
Зважаючи на суспільну небезпечність даного кримінального правопорушення, прокурор просить в разі взяття під варту підозрюваного ОСОБА_6 призначити заставу в розмірі 1 500 000 грн. з визначенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
В запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_10 зазначає що скарга є необгрунтованою та задоволенню не підлягає, оскільки більшість перерахованих прокурором ризиків усунуті шляхом відсторонення ОСОБА_6 від посади. Крім того, підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, позитивно характеризується.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, погоджене з прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 підозрюється у тому, що будучи службовою особою протиправно використав надані йому владні та службові повноваження. Так, 08.11.2018 р. ОСОБА_6 та ОСОБА_12 в ході здійснення фактичної перевірки ФОП « ОСОБА_9 » виявили порушення трудового законодавства України, щодо працевлаштування на зазначеному ФОП.
Після цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_12 вступили у злочинну змову між собою з метою реалізації спільного умислу на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_13 та діючи за попередньою змовою, висловили вимогу ОСОБА_13 про те, що вказані порушення можуть не відображатись у акті перевірки у разі надання їм неправомірної вигоди в сумі 12 000 грн.
10.11.2018р. ОСОБА_13 , діючи під контролем правоохоронних органів, за вказівкою ОСОБА_6 та ОСОБА_12 пройшов до внутрішнього двору б. АДРЕСА_3 , де у вказаному дворі, за вказівкою, передав гроші у пакет ОСОБА_6 , а останній діючи у присутності та за попередньою змовою з ОСОБА_12 , одержали від ОСОБА_13 неправомірну вигоду у розмірі 12 000 грн, за складання позитивного для ОСОБА_14 висновку перевірки ФОП « ОСОБА_9 ».
Отриманими у якості неправомірної вигоди грошовими коштами ОСОБА_6 та ОСОБА_12 розпорядитись не змогли, оскільки одразу на місці були затримані працівниками правоохоронних органів.
11.11.2018 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив, що прокурором доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, наявність наведених ризиків, однак не було наведено обставин, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків зазначених у клопотанні.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника про залишення ухвали без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд прийшов до наступного.
При розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 слідчим суддею в повній мірі дотримані як загальні положення про запобіжні заходи так і положення ст. 194 КПК України.
Так, застосування запобіжного заходу слідчим суддею здійснюється у порядку, передбаченому ст.194 КПК України, де зазначені підстави та обставини, які повинен враховувати слідчий суддя при вирішенні цього питання.
Відповідно до вимог цієї статті, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий і прокурор; і недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Згідно вимог ч.1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім передбачених ст. 177 КПК України ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Зазначених вимог закону слідчий суддя дотримався.
Апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що здобуті на даний час органом досудового розслідування докази в достатній мірі свідчать про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину.
Така обгрунтованість підтверджується заявою ОСОБА_13 , рапортами оперативного підрозділу УЗЕ в Миколаївській області ДЗЕ НП України, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , заявою ОСОБА_13 про добровільне надання грошових коштів з метою використання в рамках кримінального провадження, протоколом затримання особи від 10.11.2018р., протоколом огляду місця події від 10.11.2018р., протоколом допиту свідків оперуповноважених УЗЕ в Миколаївській області., протоколом допиту свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 від 11.11.2018 р., матеріалами за результатами проведення негласних слідчих дій та іншими доказами у їх сукупності.
Також, зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, є правильним висновок слідчого судді про існування ризиків, передбачених п.1-5 ч.1 ст. 177 КПК України, та заявлених в клопотанні слідчого, а саме ризику того, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, знищити або спотворити документи чи інші докази, вчинити інші кримінальні правопорушення.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими ст. 177 цього кодексу.
Колегія суддів, погоджується з висновком слідчого судді, щодо того, що ні в клопотанні, ані в судовому засіданні прокурором не було доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам вказаним вище, а тому, згідно з положеннями ч. 2 ст. 194 КПК України, суддя відмовив в застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосував запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Не є слушними доводи апелянта, що, враховуючи наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, та обгрунтованість підозри вчинення ОСОБА_6 тяжкого злочину, за який передбачено покарання на строк до 10 років з конфіскацією майна, виправдовує обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Так, згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватості у вчиненні злочину, сама по собі не є безпосередньою підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Так, у рішенні ЄСПЛ від 12 січня 2012р. у справі « Тодоров проти України» вказано, що для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причині, водночас тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи, та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою.
Під час судового засідання було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, перебуває у шлюбних відносинах, на утриманні має малолітню дитину, раніше не судимий, має позитивну службову характеристику.
Колегія суддів вважає, що судом було враховано правову позицію ЄСПЛ щодо застосування альтернативних заходів, зазначену у справах « Летельє проти Франції» « Боннішо проти Швейцаріії»
Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.
Апелянтом не наведено жодної достатньо переконливої підстави для скасування ухвали слідчого судді.
Керуючись ст.ст. 376,405, 407 ч. 3, 424 ч. 4 КПК України, апеляційний суд,
П о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 листопада 2018 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: