Справа №639/1302/19
Провадження №1-кп/639/314/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2019 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000158 від 29.01.2019 року, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , уродженки м. Валки Харківської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, офіційно не працевлаштованої, яка має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 15.01.2019 року приблизно о 10 годині перебувала за місцем свого мешкання у квартирі АДРЕСА_3 , разом зі своїм співмешканцем, ОСОБА_5 , його рідним братом ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , співмешканкою останнього.
Саме в той час ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_4 з проханням принести йому залишений ним на підвіконні у приміщенні кухні гаманець, щоб дати їй гроші. У відповідь на це ОСОБА_4 , увійшовши в приміщення кухні, взяла гаманець з підвіконня, а потім без дозволу ОСОБА_6 , відкрила його і помітила всередині його банківську карту Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» № НОМЕР_2 та шматок паперу із записаним пін-кодом.
При цьому у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення офіційного документу, яким є банківська карта Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» № НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_6 .
Надалі ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення поміченої нею банківської карти Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» № НОМЕР_2 , оцінивши ситуацію, що склалася, як найвигіднішою для заволодіння зазначеним офіційним документом, використовуючи ту обставину, що ОСОБА_6 знаходився в іншій кімнаті та за нею не спостерігав, усвідомлюючи протиправний характер свого злочинного задуму, діючи умисно, безперешкодно, непомітно для потерпілого, таємно заволоділа вказаною банківською картою.
Після цього ОСОБА_4 , звернувши на свою користь викрадену нею банківську карту, належну ОСОБА_6 , поклала її у карман своєї куртки, яка висіла в коридорі.
Таким чином ОСОБА_4 виконала всі дії, які вважала за необхідне для викрадення офіційного документу, яким є належна ОСОБА_6 банківська карта Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» № НОМЕР_2 , оскільки являється належним чином оформленим офіційним документом та матеріальним носієм.
Враховуючи викладене, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 скоїла кримінальне правопорушення - злочин, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, тобто викрадення офіційного документу.
В подальшому ОСОБА_4 15.01.2019 року приблизно о 14 годині 30 хвилин, маючи при собі викрадену нею того ж дня банківську карту Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , бажаючи таємно заволодіти грошовими коштами, які перебували на її розрахунковому рахунку, цілеспрямовано прийшла до банкомату ПАТ «Державний ощадний банк України», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Академіка Богомольця, буд. 1.
Надалі ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого злочинного наміру, передбачаючи його наслідки, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою наживи, достовірно знаючи діючий пін-код, таємно заволоділа чужими грошовими коштами на загальну суму 2350 гривень, шляхом почергового їх зняття з вищевказаної банківської картки для виплат Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк». Так, ОСОБА_4 о 14 годині 43 хвилин заволоділа сумою 200 гривень, о 14 годині 45 хвилин заволоділа сумою 2000 гривень, о 14 годині 48 хвилин заволоділа сумою 100 гривень та о 14 годині 49 хвилин заволоділа сумою 50 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 виконала усі дії, які вважала за необхідне, спрямовані на таємне заволодіння чужими грошовими коштами, належними ОСОБА_6 .
Після цього ОСОБА_4 , звернувши на свою користь викрадені грошові кошти, з місця скоєння злочину зникла та в подальшому розпорядилася ними на власний розсуд.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 завдала потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 2350 гривень.
Враховуючи викладене, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 скоїла кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих злочинах, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.185 КК України, визнала у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаюється, повністю підтверджує фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 надала показання, що 15.01.2019 року зранку до них додому прийшов брат її співмешканця - ОСОБА_6 , разом зі своєю цивільною дружиною. Коли ОСОБА_6 попросив принести йому залишений ним у приміщенні кухні гаманець, вона взяла гаманець та без дозволу ОСОБА_6 витягнула з нього банківську карту АТ «Перший Український Міжнародний банк», а також аркуш паперу із записаним пін-кодом. Після цього, в цей же день вона таємно заволоділа грошовими коштами на загальну суму 2350 грн., належними ОСОБА_6 , які знаходились на зазначеній банківській картці. На даний час спричинена потерпілому ОСОБА_6 шкода відшкодована у повному обсязі.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи повне визнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень та щире каяття, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченої.
На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачена ОСОБА_4 вчинила злочини, передбачені:

- ч.1 ст.357 КК України, тобто викрадення офіційного документу;
- ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Вивченням відомостей про особу обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що раніше не судима, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, незаміжня, офіційно не працевлаштована, тяжких захворювань чи інвалідності не має, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з п.1, 2 ч.1 ст.66 КК України обставинами які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до статті 67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є злочинами невеликої та середньої тяжкості, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винної, її відношення до скоєних злочинів та щире каяття, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в межах санкції за ч.1 ст.357 КК України, та покарання у виді позбавлення волі в межах санкції за ч.1 ст.185 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченої, а також запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченою, так і іншими особами.
При цьому, судом враховуються вимоги ч.3 ст.56, ч.3 ст.60, ч.3 ст.61 КК України, згідно яких покарання у виді громадських робіт, арешту та обмеження волі не може бути призначене вагітним жінкам та жінкам, які мають на утриманні дітей віком до 7 років, з урахуванням показань ОСОБА_4 про те, що на даний час вона є вагітною.
На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_4 необхідно призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі, із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

На підставі ст.75 КК України суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши їй іспитовий строк та поклавши на неї обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_6 по кримінальному провадженню не заявлено.
Процесуальних витрат по кримінальному провадженню не має.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався та підстав для його обрання не має.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.370, 371, 373, 374, 376, 392 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.185 КК України, та призначити їй покарання:

- за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу в дохід держави у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510,00 грн. (п`ятсот десять гривень 00 коп.);

- за ч.1 ст.185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на неї судом обов`язки.

На підставі п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.02.2019 року, на банківську картку АТ «Перший Український Міжнародний банк» № НОМЕР_2 , яка належить потерпілому ОСОБА_6 (к/п а.с.40).
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

- банківську картку АТ «Перший Український Міжнародний банк» № НОМЕР_2 повернути потерпілому ОСОБА_6 як законному власнику (к/п а.с.36-37);
- DVD-R диск з відеозаписом з камер відеоспостереження з банкомату ПАТ «Ощадбанк» залишити зберігатись в матеріалах кримінального провадження (к/п а.с.49-51).
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1