Провадження № 1-кп/761/456/2019
У Х В А Л А
Іменем України
14 травня 2019 року
Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представник потерпілого ОСОБА_7 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
при секретарі ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України (внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011043 від 26 вересня 2016 року),-

В С Т А Н О В И В:
Судом проводиться судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження.
У відповідності до ст.331 КПК України головуючим в судовому засіданні поставлено на обговорення питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, оскільки строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , застосованого у вигляді тримання під вартою, спливає 18.05.2019 року.
Прокурор в судовому засіданні просив продовжити срок дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраному відносно ОСОБА_5 .
Захисник заперечив проти продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив скасувати обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Обвинувачений підтримав думку захисника.
Потерпілий, представник потерпілого та законний представник потерпілого підтримали думку прокурора.
Залухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали криімнального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, характер вчиненого правопорушення, а саме із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, суд приходить до висновку, що наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, а тому ОСОБА_5 необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу.
При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу суд враховує наявність ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду, оскільки останній проживає в АДРЕСА_1 , що на даний час є окупованою територією України, а тому перебування останнього на її території обмежить суд у здійсненні виклику обвинуваченого за допомогою повісток та дасть реальну можливість ОСОБА_5 переховуватись від суду.
При встановленні ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд не відштовхується виключно від тієї обставини, що на стадії досудового розслідування ОСОБА_5 був оголошений в розшук, разом з тим суд бере до уваги можливість останнього поїхати на тимчасово непідконтрольну Україні територію, та враховуючи стійкі соціальні зв`язки обвинуваченого за місцем його останнього проживання, ймовірність неповернення останнього на підконтрольну Україні територію.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).
А тому, враховуючи місце проживання обвинуваченого та його соціальні зв`язки на тимчасово непідконтрольній Україні території, ризик переховування обвинуваченого від суду є цілком обґрунтованим.
Також, суд звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Серед іншого суд звертає увагу захисника, що тривале перебування обвинуваченого під вартою не є підставою, для зміни особі запобіжного заходу, оскільки лише зменшення ризиків або відсутність мети чи підстав для його застосування дають підстави суду для вирішення питання щодо доцільності дії того чи іншого запобіжного заходу.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК, ризик характеризує негативну поведінку обвинуваченого, через прояв якої ставиться під загрозу належне виконання завдань кримінального провадження.
Отже, ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій обвинуваченого, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню.
Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити.
Крім того, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу, не обов`язково мають бути наявними усі п`ять ризиків визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, однак ризики які враховуються на даний час, мають бути належним чином обґрунтованими, що має місце в даному випадку.
Таким чином у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.
У рішенні «В. проти Швейцарії» (WvsSwitzerland, 14379/88, 26.01.1993) ЄСПЛ зазначив, що небезпеку переховування обвинуваченого від суду не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її слід визначати з врахуванням низки інших факторів, які можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або ж зробить її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою. При цьому необхідно враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом.
Разом з тим, згідно з практикою ЄСПЛ серйозність звинувачень може дати підставу судовим органам обрати чи продовжити особі той чи інший запобіжний захід.
З урахуванням викладеного суд вважає, що відсутні належні правові підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , а відтак строк тримання під вартою останнього слід продовжити до 12 липня 2019 року включно.
Суд звертає увагу сторони захисту, що при встановлені підстав для продовження строку дії запобіжного заходу суд враховує ризики наявні безпосередньо під час вирішення такого питання, та які можуть виникнути у майбутньому.
Також, з урахуванням того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про тримання під вартою, має право не визначати розмір застави кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 178, 331, 372, 376, 532 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотанні захисника ОСОБА_9 про скасування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 - відмовити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою продовжити строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 12.07.2019 року включно.
Ухвала набирає законної сили із моменту її винесення і підлягає негайному виконанню.

Судді:
________________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3