Справа №635/1778/19
Провадження по справі №1-в/635/239/2019
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Кобижча Бобровицького району Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, судимого: 1) 06.08.2012 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.185 КК України до громадських робіт строком 80 годин; 2) 22.11.2012 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185 до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК України на строк 3 роки; 3) 10.03.2015 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.309, ст.ст.71, 72 КК України до 5 років позбавлення волі,
про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році», -
в с т а н о в и в:
05 березня 2019 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому він просить застосувати до нього ст.7 Закону України «Про амністію в 2016 році».
Засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в Державній установі «Хролівський виправний центр (№140)»
Початок строку відбування покарання 06 травня 2015 року.
Кінець строку відбування покарання 06 квітня 2020 року.
Засуджений та представник установи виконання покарань надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.
В судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 приходить до такого висновку.
Згідно з ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
За положеннями ч.1 ст.85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України №1810-УІІІ від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Згідно зі ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст.11 Закону України «Про амністію у 2016 році» рішення про застосування чи не застосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.
Положеннями ст.ст.1-8 ЗУ "Про амністію в 2016 році" (далі- Закон) передбачено підстави для застосування амністії, тобто повного або часткового звільнення особи від відбування покарання.
Зокрема, ст.7 Закону передбачено скорочення наполовину невідбутої частини покарання засудженим, які відбувають покарання у виді обмеження волі, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, за злочини, що не є особливо тяжкими, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-6 цього Закону.
Статтею 12 Закону передбачено, що oсобам, яким скорочується невідбута частина покарання, визначення нового строку покарання обчислюється з дня набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ст.13 Закону дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Як вбачається з матеріалів особової справи, вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 10 березня 2015 року ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст.309, ст.ст.71, 72 КК України до 5 років позбавлення волі.
На підставі ухвали Жовтневого районного суду м.Харкова від 26 грудня 2018 року засудженому ОСОБА_4 замінено невідбуту частину покарання за вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 10 березня 2015 року строком 1 рік 4 місяці 20 днів позбавлення волі, на більш м`яке покарання у виді обмеження волі.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст.309 КК України, тобто за злочин, який у відповідності до ст.12 КК України не є особливо тяжким, та на даний час відбуває покарання на підставі ухвали Жовтневого районного суду м.Харкова від 26 грудня 2018 року у виді обмеження волі у Державній установі «Хролівський виправний центр (№140)».
Обставини, які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_4 , передбачені ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлені, а засуджений не заперечує проти її застосування.
З наведеного вбачається, що заяву ОСОБА_4 слід задовольнити, та на підставі ст.7 Закону України «Про амністію у 2016 році» скоротити наполовину невідбуту частину строку покарання, призначеного ОСОБА_4 вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 10 березня 2015 року за ч.1 ст.309, ст.ст.71,71 КК України у виді 5 років позбавлення волі, яка замінена на підставі ухвали Жовтневого районного суду м.Харкова від 26 грудня 2018 року на обмеження волі.
На підставі наведеного, ст.ст.85, 86 КК України, ст.7 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст.1, 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд -
постановив:
Заяву ОСОБА_4 про застосування вимог ЗУ "Про амністію в 2016 році" - задовольнити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скоротити наполовину невідбуту частину строку покарання, призначеного вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 10 березня 2015 року за ч.1 ст.309, ст.ст.71,71 КК України у виді 5 років позбавлення волі, яка замінена на підставі ухвали Жовтневого районного суду м.Харкова від 26 грудня 2018 року на обмеження волі, на підставі ст.7 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим - в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1