КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

представника власника майна ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2018 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , про арешт майна та накладено арешт на грошові кошти у розмірі 6 800 (шість тисяч вісімсот) доларів США, що вилучені у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2018 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

В апеляційній скарзі посилається на те, що перелік речей і документів, щодо яких прямо надано дозвіл на відшукання згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.10.2018 року №757/49753/18-к про дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , не містив грошей чи інших цінностей. Відтак, вилучені грошові кошти в сумі 6800 доларів США мають статус тимчасово вилученого майна і розгляд клопотання про їх арешт мав розглядатись за правилами ч.1 ст. 172 КПК України, тобто за участю слідчого, прокурора, підозрюваного чи іншого власника майна і за наявності захисника. Зазначене порушення позбавило сторону захисту можливості довести свою позицію щодо законності походження вилучених коштів, а саме те, що дані кошти отримані дружиною ОСОБА_6 від продажу квартири її матір`ю.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, в тому числі і щодо поважності причин пропуску стоку на оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0003128 від 03.10.2017 року, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

19.10.2018 року постановою слідчого в ОВС Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України вказане в клопотанні майно визнано в кримінальному провадженні №0003128 від 03.10.2017 речовим доказом.

20.10.2018 року слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме грошові кошти у розмірі 6 800 (шість тисяч вісімсот) доларів США, посилаючись на наявність правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України.

20.10.2018 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання задоволено.

Враховуючи вище зазначені обставини, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для задоволення вказаного клопотання та накладення арешту на зазначене в ньому майно.
Згідно положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Чинним кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Доводи апеляційної скарги про недотримання слідчим суддею під час розгляду внесеного на розгляд органом досудового розслідування клопотання про арешт майна вимог ст. 172 КПК України є, на думку колегії суддів, необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції розглядаючи вказане клопотання належним чином дотримався вимог чинного кримінального процесуального законодавства, зокрема частини другої статті 172 КПК України.

Посилання апеляційної скарги про незаконність проведеного обшуку, з підстав того, що надана слідчим суддею ухвала про проведення обшуку не містила у собі прямого дозволу на вилучення грошей чи інших цінностей, також не заслуговують на увагу, оскільки арештоване майно, а саме грошові кошти у розмірі 6 800 доларів США підпадають під ознаки тимчасово вилученого майна, яке у встановленому законодавством порядку теж підлягає арешту.

Таким чином, з урахуванням вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Беручи до уваги викладене в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого суддіПечерського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , про арешт майна та накладено арешт на грошові кошти у розмірі 6 800 (шість тисяч вісімсот) доларів США, що вилучені у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1300/2018 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1