Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року
м. Київ
справа № 161/17117/17
провадження № 51-608ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 березня 2018 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року в межах кримінального провадження № 0004160 від 06 вересня 2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді арешту на строк 3 місяці, 30 червня 2017 року звільненого по відбуттю покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК.
Встановлені обставини
За вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 березня

2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року апеляційні скарги обвинуваченого, захисника і прокурора залишено без задоволення, а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі захисник просить скасувати вирок місцевого суду й ухвалу суду апеляційної інстанції через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 закрити.
Мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону, касаційна скарга захисника не містить обгрунтування незаконності оскаржуваних судових рішень відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК з огляду на положення статей 370, 374, 404, 412, 413, 419 цього Кодексу. Захисник не посилається на конкретні положення кримінального процесуального закону, не дотриманих, на її думку, судами першої й апеляційної інстанцій із зазначенням того, як ці порушення вплинули на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень та чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку місцевого суду та ухвали суду апеляційної інстанції. Натомість захисник вказує на однобічність і неповноту досудового слідства й судового розгляду та на невідповідність висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Також у касаційній скарзі не зазначено, чи заявлялися стороною захисту в суді апеляційної інстанції клопотання, які всупереч вимог ч. 3 ст. 404 КПК апеляційний суд безпідставно не задовольнив, а також, які конкретно доводи апеляційних скарг в порушення ст. 419 цього Кодексу апеляційний суд не дослідив, не перевірив

та не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Крім того, не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, захисник у касаційній скарзі не навела доводів на спростування кожного висновку суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого і захисника.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування та недотримання положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 березня 2018 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року щодо ОСОБА_5

та встановити строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3