У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене прокурором ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000110 від 27.01.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,
ВСТАНОВИЛА:

З поданого клопотання та матеріалів, доданих до нього матерів встановлено, що слідчим відділом Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001286 від 25.04.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК У країни.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в січні 2015 року потерпілий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміново потребуючи грошових коштів, звернувся за допомогою до громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якого мав намір позичити грошові кошти в розмірі 2500 (двох тисяч пятисот) доларів США. ОСОБА_6 погодився надати потрібну ОСОБА_5 , суму грошових коштів, в свою чергу почав вимагати від останнього укласти не договір позики, а попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , а саме житлового будинку, земельної ділянки, площею 0,2500 га., кадастровий номер :08:003:0069, та земельної ділянки площею 0,3103 га., кадастровий номер :08:003:0070. В свою чергу ОСОБА_5 , передав ОСОБА_6 , папку з документами, зокрема домовою книгою на будинок, свідоцтва на право власності на житловий будинок та земельні ділянки.Після укладення попереднього договору купівлі продажу від 15.01.2015 року ОСОБА_6 , передав ОСОБА_5 , грошові кошти в розмірі 2500 (двох тисяч пятисот) доларів США, при цьому в попередньому договорі купівлі продажу було зазначено, що ОСОБА_5 , отримав після підписання договору грошові кошти в розмірі 5000 (пять тисяч) доларів США. Зазначення в договорі купівлі-продажу саме такої суми грошових коштів було мотивоване ОСОБА_6 , тим, що він себе страхує та бажає щоб в договорі було відображено ще і суму відсотків які має сплатити ОСОБА_5 . На протязі наступних трьох місяців з моменту одержання грошових коштів ОСОБА_5 , виплатив ОСОБА_6 , грошові кошти в розмірі 1175 (однієї тисячі ста сімдесятипяти) доларів США. В подальшому в звязку зі скрутним матеріальним становищем ОСОБА_5 не зміг сплачувати грошові кошти ОСОБА_6 .. У звязку з чим ОСОБА_6 , почав вимагати від ОСОБА_5 , повернення вказаних грошових коштів, після чого запропонував ОСОБА_5 , зявитись до агенції нерухомості де працював ОСОБА_6 , що розташовується за адресою: АДРЕСА_2 та підписати необхідні документи після чого ОСОБА_6 , залишить в спокої ОСОБА_5 , до того часу поки він не знайде грошових коштів необхідних для повернення боргу. 22 червня 2015 року нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу була повсвідчена довіреність якою ОСОБА_5 , уповноважив ОСОБА_6 , бути його представником у всіх необхідних підприємствах. Установах, організація, органах нотаріату, державної реєстрації речових прав на майно, органах БТІ, ЖРЕР, органах місцевого самоврядування та їх відділах з питань вчинення правочинів щодо користування та розпорядження (продажу, здачі в оренду, міни, обміну, іншого відчуження) на власний розсуд представника нерухомого майна що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме житловим будинком та земельними ділянками. 08 вересня 2015 року нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , було посвідчено та зареєстровано договір купівлі-продажу житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір було укладено між продавцем ОСОБА_5 , від імені якого, на підставі довіреності діяв ОСОБА_6 та покупцем ОСОБА_8 . Предметом договору виступав житловий будонок за № 133, що знаходиться в селі Нижнє Солотвино Ужгородського району. Будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,25 га., кадастровий номер :08:003:0069. Продаж вказаного будинку вчинявся за ціною 44400 (сорок чотири тисячі чотириста) гривень 00 копійок. Згідно договору, сума повністю сплачена покупцем і отримана продавцем особисто, до підписання цього договору, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця. Вказана обставина не відповідає дійсності, оскільки в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , користується двома рахунками, які відкриті в ПАТ КБ «Приватбанк» під № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 . На вказані рахунки в період часу з 01.05.2015 по 01.01.2016 року окрім нарахувань по виплаті заробітної плати та пенсії інших грошових коштів не надходило.

Клопотання мотивоване тим, що опис обєкту, який наведений в договорі купівлі-продажу, викликає сумніви, оскільки не відповідає фактичному плануванню домоволодіння, та розміщенню господарських та підсобних будівель, про що під час допиту вказав потерпілий ОСОБА_5 , так як ним було проведено ряд перепланувань. В даному випадку під об`єктами кримінально протиправних дій слід розуміти нерухоме майно, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , а саме житловий будинок з господарськими будівлями та земельні ділянки кадастровий номер :08:003:0069, та кадастровий номер :08:003:0070, оскільки згідно договору купівлі-продажу, згідно якого відбулось відчуження майна, його варість становила 44400 (сорок чотири тисячі чотириста) гривень, що явно нижче винкової вартості вказаного об`єкту нерухомості. До того ж, як було викладено вище, вказані грошові кошти ОСОБА_5 , передані не були, що свідчить про факт вчинення шахрайських дій відносно нього. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотке, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме житлового будиноку, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_8 . Земельні ділянки кадастрові номера 2:08:003:00069 та 2:08:003:00069 згідно інформації наявної в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державнному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухового майна на праві приватної власності належать ОСОБА_8 . З метою збереження речових доказів, встановлення ознак кримінального правопорушення, швидкого, повного та неупередженого розслідування вказаного кримінального правопорушення, а також запобіганням спробам його відчуження та перешкоджанню встановленню істини у вказаному кримінальному провадженні необхідно накласти ареш на вказане у клопотанні майно.

Ураховуючи наведене слідчий просить суд накласти арешт на майно, про яке йдеться у клопотанні.

Сторони кримінального провадження у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином.

Згідно з ч. 1 ст 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ч. 1 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), фіксація процесуальної дії за допомогою технічних засобів не здійснювалася.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до положень ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

З`ясувавши всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту з потребами кримінального провадження, враховуючи, що слідчим не доведено необхідність накладення арешту на майно осби, яка не є учаником кримінального провадження, не доведено підставу для такого арешту, а також не наведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 131-132, 170, 171-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене прокурором ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000110 від 27.01.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1