Справа № 569/1330/19

УХВАЛА

24 січня 2019 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області у складі:
в особі слідчого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3
слідчого - ОСОБА_4
підозрюваного - ОСОБА_5 ,
та його законного представника - ОСОБА_6 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання слідчого Рівненського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області підполковника поліції ОСОБА_8 , яке погоджене із прокурором Рівненської місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неповнолітнього
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тайкури, Рівненського району, Рівненської області, громадянина України, українця, не одруженого, раніше не судимого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 122, ч.3 ст.189 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий Рівненського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області підполковник поліції ОСОБА_8 звернувся до суду із клопотанням, яке погоджене із прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що 15.01.2019 року, в період часу з 16.00 год. по 17.00 год., неповнолітній ОСОБА_5 , з метою викрадення особи і подальшого вимагання чужого майна, за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , на автомобілі «Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_1 , під`їхали до будинку АДРЕСА_2 , де діючи спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , порушуючи конституційні права і свободи ОСОБА_12 на недоторканість особи, свободу дії та пересування, застосувавши з метою придушення опору до нього фізичне насильство, яке є небезпечним для здоров`я ОСОБА_12 , і виразилось в заподіянні йому фізичних страждань у виді спричинення тілесних ушкоджень, внаслідок чого потерпілий отримав перелом кісток носа та правої гайморової пазухи, забійної рани кута лівого ока, гематоми лівого ока, субконьюктивального крововиливу зліва, забою м`яких тканин голови, обличчя, передплічь, відкрито заволоділи ОСОБА_12 та помістили його в салон вищевказаного автомобіля «Opel Vivaro», де поклали на підлогу та надягнули на руки кайданки.

В подальшому на автомобілі «Opel Vivaro» незаконно перемістили ОСОБА_12 на територію будинковолодіння, що за адресою будинок АДРЕСА_3 , де утримували його до 21 години 15.01.2019 в підсобному приміщенні прикутим кайданками, обмотавши обличчя липкою стрічкою та періодично наносячи удари по тулубу, завдаючи цим йому фізичних страждань шляхом спричинення сильного фізичного болю.

Крім того, 15 січня 2019 року, в період часу з 16.00 год. по 21.00 год., неповнолітній ОСОБА_5 , в групі з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , перебуваючи в підсобному приміщенні, що знаходиться на території будинковолодіння за адресою будинок АДРЕСА_3 , наніс почергово з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 удари по тулубу ОСОБА_12 , в результаті чого спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді перелому 3, 4, 5, 6, 7, 8 ребер зліва та 5, 6, 7, 8 ребер справа, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я.

Також, 15 січня 2019 року, в період часу з 16.00 год. по 21.00 год., неповнолітній ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , маючи намір на незаконне заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, утримуючи в підсобному приміщенні, що знаходиться на території будинковолодіння за адресою будинок АДРЕСА_3 , ОСОБА_12 всупереч його волі, застосували насильство, яке є небезпечним для здоров`я і виразилось в тому, що він наніс почергово з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 удари по тулубу ОСОБА_12 , в результаті чого спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді перелому 3, 4, 5, 6, 7, 8 ребер зліва та 5, 6, 7, 8 ребер справа, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я, а також погрожували вбивством потерпілого та членів його сім`ї. Одночасно із застосуванням насильства ОСОБА_5 пред`явив незаконну вимогу в передачі йому прав власності на автомобіль «BMW-520», який перебуває в користуванні сина потерпілого ОСОБА_13 , на квартиру АДРЕСА_4 , якою користується потерпілий ОСОБА_12 та члени його сім`ї, а також грошових коштів в сумі 1000 євро, по ціні 32 гривні 13 копійок за 1 євро, на загальну суму 32130 гривень.

Вина підозрюваного ОСОБА_5 підтверджується сукупністю зібраних доказів по справі, зокрема протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання потерпілому ОСОБА_15 , та іншими зібраними в ході досудового слідства доказами.
24 січня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч.1 ст. 122, ч.3 ст.189 КК України.
Слідчий вказує, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Так, за вчинення вказаних кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч. 1 ст. 122, ч.3 ст.189 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, дані злочини вчинені із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я потерпілого.
Окрім того, відсутні такі стримуючі фактори як наявність сім`ї (з матір`ю ОСОБА_16 та братом ОСОБА_17 відносин не підтримує, з шести років знаходиться в прийомній сім`ї, на даний час проживає самостійно в орендованій квартирі), постійного джерела прибутку немає, тому є підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
На даний час не встановлено місцезнаходження викрадених у потерпілого речей, мобільного телефону та інших предметів, які мають доказове значення у даному кримінальному провадженні ( кайданки, одяг, липка стрічка), що дає підстави вважати про можливість ОСОБА_5 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, застави чи домашнього арешту не зможе забезпечити своєчасного проведення основних слідчих дій та контролю за місцем перебування підозрюваного, а тому є підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, зазначеним в п.п. 1,2,5 ч. 1 ст. 177 КПК України і не зможуть гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Враховуючи викладене, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть гарантувати виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просили обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою без визначення розміру застави.
Підозрюваний та його захисник заперечили з приводу задоволення клопотання. Просили обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В судовому засіданні допитано законного представника - ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні показала, що вона мама-вихователь дитячого будинку сімейного типу охарактеризовувала підозрюваного ОСОБА_5 як розумного, але такого, який не хоче навчатись, повідомила, що він не хоче проживати в кімнаті гуртожитку і проживає з повнолітньою дівчиною. Сказала, що додатково йому не допомогає, оскільки сирота проти приймати допомогу. Підозрюваний ОСОБА_18 був в центрах реабілітації. Крім того заперечила з приводу задоволення клопотання та просила обрати підозрюваному ОСОБА_5 домашній арешт.
Заслухавши пояснення слідчого, підозрюваного, його захисника, законного представника, думку прокурора, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Судом вставлено, що в провадженні слідчого Рівненського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000327 від 17.01.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч.1 ст. 122, ч.3 ст.189 КК України.
24 січня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст.189 КК України.
Згідно ст. 492 КПК України, за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від обставин.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий та прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри.
Слідством зібрано достатні фактичні дані, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.2 ст. 146, ч.1 ст. 122, ч.3 ст.189 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Вивченням особи ОСОБА_5 на даний час встановлено, що останній є неповнолітнім сиротою, раніше не судимий, працездатний, не одружений, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає, на утриманні дітей немає.
Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу не встановлено.
Слідчий суддя рахує про доведенням наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст.189 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, а також, є підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні.
Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
А тому, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 122, ч.3 ст.189 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, суд прийшов до висновку, що слід застосувати до нього запобіжний захід тримання під вартою.
Згідно ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою ст. 183 КПК України.
Однак, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, при обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя не визначає розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки останній підозрюється у вчиненні злочину, поєднаний із застосуванням насильства.
Керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 395, 492 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Тайкури, Рівненського району, Рівненської області, громадянина України, українця, не одруженого, раніше не судимого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 122, ч.3 ст.189 КК України запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.
Строк тримання під вартою рахувати з моменту постановлення ухвали, а саме з 24 січня 2019 року.
Визначити строк дії ухвали до 25 березня 2019 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
З оригіналом згідно.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1