Номер провадження: 11-сс/813/476/19
Номер справи місцевого суду: 520/4883/19 1-кс/520/3065/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.03.2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000907 від 10.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави, строком на 60 днів, тобто до 08.05.2019 року,
ВСТАНОВИВ:
Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській областіперебуває кримінальне провадження №0000907внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.03.2019 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він 10.03.2019 року приблизно о 03:30 годин, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , знаходячись біля кафетерію «ФОП ОСОБА_11 », який розташований на АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадання чужого майна, з корисливих мотивів, бажаючи протиправно обернути чуже майно на свою користь, шляхом крадіжки, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, за допомогою принесеного з собою металевого лому, проникли до вказаного кафетерію, звідки таємно викрали грошові кошти в сумі 3600 гривень та грюндер (каволомку) марки «Fiorenzato F 64 E» вартістю 10400 гривень, після чого місце вчинення кримінального правопорушення покинули, однак 10.03.2019 року о 03.55годин були затримані працівниками поліції з викраденим майном.

10.03.2019року відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК Українита були внесені до ЄРДР за № 0000907.
10.03.2019 року ОСОБА_8 був затриманий після вчинення злочину за адресою: АДРЕСА_3 .
10.03.2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
11.03.2019 року слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою..

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.03.2019 року задоволено клопотання слідчого та обрано запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_8 у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, а у тому випадку, якщо суд не знайде підстав для задоволення вимоги про скасування ухвали суду першої інстанції, просить зменшити суму застави для ОСОБА_8 до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В апеляційній скарзі захисник зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, оскільки слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_8 проживає разом зі своєю матір`ю інвалідом першої групи, яка потребую постійного догляду, має міцні соціальні зв`язки із сім`єю та має позивну характеристику з місця проживання. Також, захисник зазначає, що слідчий суддя без зазначення обґрунтованих підстав вказав про наявність ризику можливого переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органу досудового розслідування, при цьому в матеріалах провадження відсутні будь-які докази, які підтверджують наявність цього ризику. Крім того, захисник вказує, що також є необґрунтованим, зазначений в ухвалі слідчого судді, ризик можливого незаконного підозрюваним ОСОБА_8 впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки свідками по справі є охоронець СБ «Карабінер» та оперуповноважений Київського ВП м. Одеси ГУНП в Одеській області, а тому нема жодних підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може залякати працівників силових структур, а також зазначені свідки відомі ОСОБА_8 лише декілька днів та останній не проявляв жодного наміру тиснути на свідків. Також, захисник стверджує, що відсутні будь-які докази того, що підозрюваний ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, а слідчим суддею не зазначено обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України. Разом з тим, захисником зазначено, що слідчим суддею при вирішенні питання про визначення розміру застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не було враховано майновий та сімейний стан підозрюваного ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя та суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
При цьому слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
Під час розгляду клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя районного суду не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого з урахуванням положень ч.2 ст.183 КПК України може бути застосований такий запобіжний захід, а також того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу має бути викладено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 177 КПК України.
Оскаржуване рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованістю підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а також тим, що підозрюваний не одружений, не працює, тобто не має постійного джерела прибутку та міцних соціальних зв`язків, з місця вчинення кримінального правопорушення втік з викраденим майном та не визнає свою вину і не погоджується з підозрою, у зв`язку з чим слідчий суддя прийшов до переконання, що в рамках даного кримінального провадження наявні ризики можливого переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та суду, вчинення ним іншого кримінального правопорушення та можливого незаконного впливу на потерпілого та свідків даного кримінального провадження.
Погоджуючись з рішенням слідчого судді щодо обґрунтованості підозри, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Проте, апеляційний суд, не погоджується з рішенням слідчого судді щодо наявності ризиків, зокрема, можливого переховування підозрюваним ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та суду, та можливого незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції. Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ «Александр Макаров проти Росії» національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.
Як зазначено в п. 143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови» одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою (аналогічні справи «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).
Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).
Таким чином, апеляційний суд зазначає, що всі ризики повинні бути фактично доведені та обґрунтовані, однак всупереч викладеному, слідчий суддя в своїй ухвалі не обґрунтував наявність ризику можливого переховування підозрюваним ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та суду, а лише послався на тяжкість покарання, втечу підозрюваного з місця вчинення кримінального правопорушення, та відсутність в нього роботи і соціальних зв`язків, що ніяким чином не може слугувати доказом та підтвердженням небезпеки втечі підозрюваного ОСОБА_8 .
Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 проживає разом зі своєю матір`ю інвалідом, яка потребує постійного догляду, та до скоєння, інкримінованого ОСОБА_8 злочину, останній доглядав за своєю матір`ю, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків із сім`єю та постійного місця проживання, та спростовують наявність ризику можливого переховування підозрюваним ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та суду.
Крім того, в матеріалах провадження відсутні, а органом досудового розслідування і прокурором у судових засіданнях суду першої та апеляційної інстанції не надано жодного доказу щодо можливого переховування підозрюваним ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та суду.

Також, апеляційний суд не погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності ризику можливого незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_8 на потерпілого та свідків даного кримінального провадження, наявність якого, в своїй ухвалі слідчий суддя обґрунтував лише тим, що підозрюваний свою вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнає та з підозрою не згоден, у зв`язку з чим може схиляти їх до надання неправдивих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 КПК України, жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.
Частина 1 ст. 20 КПК України передбачає, що підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Таким чином, апеляційний суд звертає увагу, що невизнання своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні підозрюваним ОСОБА_8 та його незгода з підозрою є лише забезпеченням його права на захист та ніяким чином не може слугувати підставою та доказом незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_8 на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.
Також апеляційним судом встановлено, що майно, яке було таємно викрадено у потерпілого, було вилучено органом досудового розслідування та визнано речовим доказом, з потерпілим підозрюваний ОСОБА_8 не знайомий, свідками у даному кримінальному провадженні є особи, які являються оперуповноваженими Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області та охоронцем СБ «Карабінер», з якими підозрюваний ОСОБА_8 також не знайомий та не має ніяких відносин, та з пояснень свідків та потерпілого не вбачається, що підозрюваний мав якийсь намір або спробу незаконно впливати на них.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що встановленими обставинами спростовується наявність ризику можливого незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_8 на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.
Крім того, в матеріалах провадження відсутні, а органом досудового розслідування і прокурором у судових засіданнях суду першої та апеляційної інстанції не надано жодного доказу щодо можливого незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_8 на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.

Доводи сторони захисту про відсутність належної вмотивованості рішення слідчого судді в частині визначення розміру застави апеляційний суд вважає обґрунтованими, з огляду на таке.

У відповідності до вимог ч.ч. 4, 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя не дотримався зазначених вимог закону.
Слідчим суддею не враховано доводи захисника про те, що підозрюваний тимчасово не працює, має на утриманні мати інваліда, яка потребує в постійному догляді та медичному лікуванні.
Доказів щодо існування іншого майна, яке б давало можливість внести заставу у визначеному слідчим суддею розмірі, слідчим та прокурором апеляційному суду не надано.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя не дотримався вимог закону та визначив максимальний розмір застави, передбачений п.2 ч.5 ст.182 КПК України, у розмірі 153 680 гривень, не врахувавши особу підозрюваного, його матеріальний і сімейний стан,та необґрунтовано визначив завідомо непомірний для нього розмір застави. При цьому, клопотання слідчого та ухвала слідчого судді не містять належного обґрунтування необхідності визначення застави в розмірі, який перевищує вартість викраденого майна більше, ніж в десять разів, яке повернуто потерпілому та у справі відсутній цивільний позов.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, апеляційний суд приходить до висновку, що обраний слідчим суддею запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного є занадто суворим, з урахування конкретних обставин справи, з огляду на таке.
Апеляційним судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце проживання та реєстрації, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні матір, з якою проживає та яка є пенсіонером та інвалідом першої групи і потребує постійного догляду, що також свідчить про наявність у ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків із сім`єю.

Враховуючи встановлені апеляційним судом обставини, з урахуванням положень ч.2 ст. 183 КПК України, на даній стадії досудового розслідування, відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, оскільки він, з урахуванням конкретних обставин справи, є занадто суворим.
Разом з тим, оскільки матеріали кримінального провадження містять докази про можливу причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, апеляційний суд вважає, що існує ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення, який обумовлює необхідність обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Апеляційний суд вважає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також з метою обмеження його вільного пересування, що буде запобіжником вчинення підозрюваним нових злочинів та реально забезпечить контроль за його поведінкою, до нього необхідно застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати житло в період часу з 20:00 години до 07:00 години, який є цілком співмірним вчиненому та особі підозрюваного та зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
З урахуванням встановлених судом обставин, апеляційна скарга захисника підозрюваного підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала слідчого судді, якою задоволено клопотання слідчого та обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , як така, що постановлена з недотриманням вимог КПК України, вимог Конвенції про права людини та основоположні свободи та практики Європейського суду з прав людини підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 404, 405 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , задовольнити, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.03.2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,у кримінальному провадженні № 0000907 від 10.03.2019 року, та відносно ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави, строком на 60 днів, тобто до 08.05.2019 року, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 в кримінальному провадженні № 0000907 від 10.03.2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.
Застосувати в кримінальному № 0000907 від 10.03.2019 року до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту, з забороною залишати житло, де він зареєстрований та фактично проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , роз`яснивши підозрюваному його обов`язок щодо заборони залишати вказане житло в період часу з 20:00 години до 07:00 години ранку наступної доби.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_12 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора та суду;
- не відлучатися із населеного пункту, у якому він зареєстрований та/або проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця реєстрації, проживання та роботи, контактних номерів мобільного телефону;
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_12 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.
Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_12 у виді домашнього арешту обчислюється з моменту оголошення ухвали апеляційного суду, а саме з 21.03.2019 року та закінчується 08.05.2019 року, тобто в межах строку досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000907 від 10.03.2019 року.
Підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити з під варти в залі суду негайно.
Копію ухвали невідкладно надіслати на адресу ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - до відома.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає
Повний текст буде оголошено о 12 годині 22.03.2019 року.
Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3