ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 664/1798/16-к Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11 кп/819/78/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 286 КК України
У Х В А Л А
іменем України

05 лютого 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000109 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 16 жовтня 2018 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красне Скадовського району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.
Міра запобіжного заходу - домашній арешт.
Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

в с т а н о в и л а:

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, за те, що він 27 лютого 2016 року близько 23.30 години на 263 км автодороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ на території Олешківського району Херсонської області, керуючи технічно-справним транспортним засобом автомобілем марки « Man TGM 18/240», р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ПП «Транс-Логістик», рухаючись зі сторони з м. Нова Каховка у напрямку м. Олешки, грубо порушуючи п. 2.3 б), п. 12.3 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалася в момент прояву йому небезпеки у вигляді автомобіля з причепом, що перебував нерухомо біля правого краю проїжджої частини, не вжив заходів щодо зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, в результаті чого здійснив наїзд на автомобіль «КАМАЗ- 53213» д.н.з. « НОМЕР_2 » з причепом ГКБ8350 д.н.з. НОМЕР_3 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився біля задньої частини причепа НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_3 , автомобіля «КАМАЗ- 53213» д.н.з. « НОМЕР_2 » отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер у КЗ «Цюрупинська ЦРЛ» 28.02.2016 року.

Указані наслідки у вигляді смерті потерпілого знаходяться у прямому причинному зв`язку з грубим порушенням зі сторони водія автомобіля «Man TGM 18/240», р.н. НОМЕР_1 » ОСОБА_8 вимог Правил дорожнього руху України, а саме: п. 2.3 б),- відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; та п. 12.3,- відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

У поданій на вирок апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що висновки суду першої інстанції є такими, що не доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину. Свої доводи мотивує тим, що дорожньо-транспортна пригода трапилась з вини потерпілого ОСОБА_9 , оскільки автомобіль «КАМАЗ» з причепом «ГКБ 8350» під його керуванням був розташований на половині проїзної частини дороги, причеп був перегружений зерном, не працювала аварійна сигналізація та габаритні вогні на причепі, що стало на заваді ОСОБА_8 завчасно попередити зіткнення з вказаним транспортним засобом. Стверджує, що судом при з`ясуванні обставин вчинення злочину та дослідженні доказів, не надано належної оцінки протоколу огляду місця події від 28.02.2016 року, оскільки вказану слідчу дію проведено в нічний час доби, а фототаблицю із зображенням місця події складено пізніше. Вважає, що відомостями в протоколі також спростовано доведеність вини обвинуваченого. Також посилається на показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які вказали, що потерпілий ОСОБА_9 перебував на момент зіткнення транспортного засобу МАН під задньою віссю причепа КАМАЗ та ремонтував його, тобто не вжив заходів для власної безпеки, свідомо порушив вимоги п.п.2.3 а; 31.6 б Правил дорожнього руху України. Крім того, потерпілий ОСОБА_9 свідомо керував у нічний час технічно несправним причепом. Вважає, що протокол слідчого експерименту від 14.04.2016 року є неналежним доказом, оскільки дані про відстань до причепа КАМАЗ не надавались обвинуваченим, а отримані від інших учасників слідчого експерименту. Вказує, що відстань 62,4 метра встановлено з пояснень свідка ОСОБА_10 та понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які є зацікавленими особами потерпілої сторони, а отже такі висновки не доказують доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину. На підставі викладеного, зазначає про недопустимість як доказу висновку експерта №3157 від 06.06.2016 року. Наголошує, що дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини потерпілого ОСОБА_9 .. Просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, просить скасувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні вимоги, викладені в апеляційній скарзі захисника, просили їх задовольнити, думку прокурора, яка вважала апеляційну скаргу захисника такою, що не підлягає задоволенню, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 , обґрунтований дослідженими під час судового розгляду доказами, яким дано належну оцінку, і відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Висновок суду в частині вирішення цивільного позову учасниками кримінального провадження не оскаржуються.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 , не визнаючи себе винним, не заперечував той факт, що він, керуючи автомобілем марки «Man TGM 18/240», р.н. НОМЕР_1 , вчинив наїзд на перешкоду у вигляді автомобіля «КАМАЗ- 53213» д.н.з. « НОМЕР_2 » з причепом ГКБ8350 д.н.з. НОМЕР_3 , який стояв біля правого краю проїжджої частини, внаслідок чого ОСОБА_9 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, від яких він помер у лікарні.

Стверджував, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини потерпілого ОСОБА_9 , який не позначив місце своєї стоянки, а він через це не міг його завчасно помітити.

Ці заперечення ОСОБА_8 проти обвинувачення, а також доводи, наведені захисником в апеляційній скарзі, про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини потерпілого ОСОБА_9 , є непереконливими, вони були предметом розгляду в судовому засіданні та спростовуються детально наведеними у вироку доказами.

Потерпілий ОСОБА_14 показав, що загиблий ОСОБА_9 був його батьком, який 27.02.2016 року на автомобілі «Камаз 53213» д.н.з. « НОМЕР_2 » з причепом ГКБ8350, д.н.з. НОМЕР_3 , поїхав у відрядження, возив пшеницю, про це йому стало відомо пізніше. Йому відомо, що автомобіль КАМАЗ був у технічно-справному стані. Він вранці о 4-й годині проводжав батька, було ще темно, габарити працювали. Цього ж дня йому стало відомо, що його батько потрапив в ДТП. ІНФОРМАЦІЯ_3 о 03.00 годині його батько помер в Цюрупинській ЦРЛ.

Свідок ОСОБА_11 показав, що 27.02.2016 року керував автомобілем марки ФОРД вантажний -1824, д.н.з. НОМЕР_5 , завантаженим фруктами, масою у 7- 8 тонн, рухався зі швидкістю 60 км/год. Попереду нього в попутному напрямку одна за одною рухалися дві вантажівки, автомобілі «Ман» з логотипами «АТБ», до яких він приєднався, бо вони показували йому дорогу до м. Цюрупинська. Він рухався за 30-40 метрів до автомобіля МАН під керуванням ОСОБА_8 , який їхав попереду нього. Час був близько 23.30 години. Він побачив, що у автомобіля «МАН» загорілися «стопи», після цього - іскри від зіткнення автомобіля МАН та причепа КАМАЗу, і автомобіль МАН попереду нього стало заносити вліво. Тоді він одразу став гальмувати з метою уникнути зіткнення з «МАНом» і взяв лівіше, але зіткнувся правою стороною автомобіля з лівою задньою частиною МАНа. За ним також рухався якийсь автомобіль, водій якого встиг загальмувати. Він дістав трос, щоб витягти потерпілого з-під причепу. Було видно, що на причепі КАМАЗа було пробите праве колесо і водій його міняв, а від наїзду водія придавило заднім колесом причепу. Причепу КАМАЗа він не бачив до моменту зіткнення, оскільки прямував услід за автомобілем МАН. Освітлення, аварійних знаків чи попереджувальних знаків, що проводиться ремонт, крім домкрата, не було, лише вверху на кабіні автомобіля КАМАЗ горіло 3 лампочки. КАМАЗ був на узбіччі, а причіп частково - заднім лівим колесом був на проїзній частині. Також показав, що перший автомобіль проїхав без зіткнення, а другий врізався в причіп НОМЕР_6 . Правою частиною МАН зіткнувся з лівою задньою частиною причепа КАМАЗа. Він був присутнім і при рятуванні потерпілого, і при складанні уночі план-схеми ДТП. Причіп був завантажений, і його почали перевантажувати після ДТП лише удень, він тоді приїздив і бачив це. Заміри на місці події слідчим були проведені у його присутності, коли треба було щось уточнити, то переміряли. План схему він підписав після того, як впевнися, що всі дані записані правильно. При ознайомленні з фототаблицею до протоколу ОМП він підтвердив, що на фото зафіксовано всі обставини, які він пам`ятає з місця ДТП.

Свідок ОСОБА_10 показав, що наприкінці лютого 2016 року він та ОСОБА_8 поверталися з Маріуполя, їхали на автомобілях МАН в сторону м. Цюрупинська (м. Олешки). Дорога була сухою, асфальтове покриття чисте, хороше, швидкість була 57-60 км/год. Він їхав попереду, за ним на автомобілі МАН ОСОБА_8 , а позаду за ОСОБА_8 - автомобіль ФОРД. Дорога була прокладена посеред акацієвого лісу. Він об`їхав КАМАЗ, який стояв на узбіччі справа, виїхавши повністю на зустрічну смугу. Замітив, що під причепом КАМАЗа, який знаходився наполовину на проїзній частині, а наполовину на узбіччі, блимає ліхтарик, який тримає чоловік у руках. При цьому чоловік міняв праве колесо, лежав під причепом між задніми колесами під задньою віссю, а домкрат був на асфальті. Чоловік був у простій одежі без спецодягу. Чи були увімкнені габарити на причепі не бачив, бачив лише один ліхтар, який замітив за 100-150 метрів. А без ліхтарика причіп побачив приблизно за 50 метрів. Зустрічного транспорту не пам`ятає. Проїхавши КАМАЗ, він телефонував ОСОБА_8 , оскільки той відстав. Потім зупинився, щоб зачекати, а ОСОБА_8 подзвонив йому і повідомив, що потрапив у ДТП. Тоді він повернувся назад і замітив вверху на кабіні КАМАЗа горів лівий покажчик повороту, але ззаду автомобіля його закривав причіп і світла не було видно. Коли прибув на місце, зупинився за 20 - 30 м., і побачив, що ОСОБА_8 здійснив наїзд на причіп КАМАЗа своїм автомобілем передньою правою частиною на задню ліву частину причепа КАМАЗа, було відбите заднє ліве колесо причепа. Під правим заднім колесом причепа був чоловік, якому вони надавали допомогу та намагалися витягнути. За його участю під час слідства проводився слідчий експеримент з метою встановити відстань, з якої можна побачити причіп, заміряли відстань, встановили, що за 60-70 метрів, точно не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_15 показав, що у його володінні є автомобіль «Камаз - 53213», д.н.з. « НОМЕР_2 », з причепом ГКБ8350, д.н.з. НОМЕР_3 , який він 25.02.2016 року передав у користування ОСОБА_16 для перевезення пшениці. Далі йому стало відомо, що автомобілем вантаж перевозив ОСОБА_9 і за участі його автомобіля сталось ДТП, в якій ОСОБА_9 загинув. Автомобіль був у справному стані, на причепі були у справному стані і габарити і «поворотники».

Свідок ОСОБА_17 (слідчий),допитаний за клопотанням сторони захисту, показав, що місце зіткнення не було зафіксовано, а лише кінцеве розташування трьох автомобілів, причетних до ДТП КАМАЗа, МАНа та Форда. Він проводив слідчий експеримент з учасниками та очевидцями ДТП з метою визначення дальності видимості від автомобіля МАНа до причепа автомобіля КАМАЗа, зокрема, зі свідком ОСОБА_10 .. Застосувати ті ж автомобілі було неможливо, оскільки вони були пошкоджені, світло не включалося, але він залучив автомобілі аналогічних марок і їх установив так, як це було зазначено у план-схемі ДТП, однак час доби і погодні умови на момент проведення слідчого експерименту були тотожні. Пам`ятає, що причіп КАМАЗу на момент огляду місця події не змінював своє положення, оскільки праві колеса у нього були «розрубані», він був перевантажений щонайменше на 1 тонну. При слідчому експерименті були присутні ОСОБА_8 із захисником, потерпілий, свідок, поняті. За результатами замірів було встановлено, що при наявності всіх освітлювальних приладів (габаритів) на причепі КАМАЗа з кабіни МАНа видимість складає 100 метрів, за габаритів 60 м. При зазначені цих даних він орієнтувався на пояснення свідка і понятих. Крім того, було визначено загальну видимість, яку визнали і свідок, і поняті, - це місце, де узбіччя зливається з дорогою і з цієї відстані водій (а це були ОСОБА_10 і поняті) мінімально близько може побачити перешкоду, і за основу взяли цифру у 39 метрів. Перед слідчим експериментом він заготовив протокол, однак основні дані, які вони отримали під час слідчого експерименту, він вносив на місці його проведення у присутності всіх учасників. Прізвища учасників він зазначив у протоколі попередньо, оскільки він їх викликав і знав зарання про них. Ніяких заперечень чи зауважень від учасників під час проведення замірів не надходило і при підписані протоколу теж.

Обставини, за яких сталася дорожньо-транспортної пригоди, крім показаній свідків, зазначених вище, підтверджуються іншими доказами.

Висновком судово-медичної експертизи №263 від 16.03.2016 року встановлено, що потерпілому ОСОБА_9 , 1975 року народження, спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого осколкового перелому кісток тазу з порушенням безперервності тазового кільця, розтрощення, крововиливи в м`які тканини та клітковину тазу, стінку сечового міхура, правої нижньої кінцівки, прямий перелом тіла грудини в проекції другого міжреберного проміжку, непрямі переломи 9-10 ребер справа по передній підпахвовій лінії без пошкодження пристінкової плеври, рвані рани стегна і правої гомілки правої нижньої кінцівки, садна голови, верхніх кінцівок, садна і крововиливи передньої черевної стінки, нижніх кінцівок. Вказані пошкодження утворилися незадовго до настання смерті від дії тупих предметів при неповному переїзді колесом причепа вантажного автомобіля і стисненням постраждалого між колесом і дорожнім покриттям 27.02.2016 року близько 23:30 години відповідно до матеріалів справи. Виявлені тілесні ушкодження перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Смерть потерпілого настала від закритого осколкового перелому кісток тазу з порушенням безперервності тазового кільця, які ускладнилися травматичним шоком, що підтверджено наявністю і характером пошкоджень, блідо-сірим кольором коркового шару темно-червоним кольором мозкового шару, темною рідкою кров`ю в порожнинах серця та крупних судинах, крапковими темно-червоними крововиливами на поверхні серця та легень, шунтуванням кровотоку у нирці, гемо-динамічними порушеннями внутрішніх органів, даними судово-гістологічної експертизи внутрішніх органів. Судово-токсикологічною експертизою крові трупа етиловий спирт не виявлено.

( т.1 а.с.18-22)

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригодивід 28.02.2016 року з фототаблицею до нього та план-схемою ДТП, відповідно до якого на ділянці проїзної частини автодороги 263 км «Одеса-Мелітополь - Новоазовськ» зафіксовано автомобіль КАМАЗ 53213, д.н.з. НОМЕР_2 з причепом ГКБ 8350, д.н.з. НОМЕР_3 ., на якому виявлено механічне пошкодження причепу у задній лівій частині, та інші пошкодження, які зафіксовано під час фотографування; вказаний транспортний засіб завантажений зерном відповідно по 10 тонн у кузові та у причепі; автомобіль Man TGM 18/240», р.н. НОМЕР_1 , який має механічні пошкодження у передній правій частині кузову; та автомобіль марки FORD CARGO 1824 НОМЕР_5 , який має механічні пошкодження ударно-аварійного характеру виявлені переважно у правій передній частині кузова. Слідів на дорожньому покритті (слідів шин, слідів ковзання) не виявлено, транспортні засоби зафіксовані за їх кінцевим розташуванням, осип скла та металевих частин зафіксовано у місці розташування транспортних засобів. З місця ДТП нічого не вилучалося, заяв, зауважень, в тому числі від ОСОБА_8 , не надходило.

( т.1 а.с.1-12)

Зазначена слідча дія проведена за участю водіїв, у тому числі ОСОБА_8 , за результатами якої складено протокол із додатками, відповідає вимогам ст.237 КПК України та обґрунтовано визнано допустимим доказом.

Вказівки захисника про те, що фототаблиці до протоколу було складено у денний час доби, не свідчать про наявність порушень кримінального процесуального закону, які є підставами для визнання письмового доказу недопустимим або неналежним.

Посилання захисника на п.14 вказаного протоколу, в якому зазначено загальну видимість та конкретну видимість з робочого місяця водія із увімкненим ближнім світлом фар 30 м, не свідчать про те, що ОСОБА_8 був позбавлений можливості виявити перешкоду на шляху та не мав можливість уникнути настання дорожньо-транспортної пригоди. Також цими вказівками апелянта не спростовуються результати висновків автотехнічних експертиз, якими підтверджено наявність причинного зв`язку між діями обвинуваченого ОСОБА_8 та обставинами, що склалися в результаті порушення ним ПДР України.

Висновком судової авто-технічної експертизи№1517 від 29.03.2016 року з фото-таблицею до нього встановлено, що перед настанням ДТП робоча та гальмівна система та рульове керування автомобіля «Man TGM 18.240», д.р.н. НОМЕР_1 , знаходилися в технічно працездатному стані. На момент експертного огляду ліва блок-фара автомобілю «Man TGM 18/240», д.р.н. НОМЕР_1 на момент ДТП знаходилися в технічно-працездатному стані. Відповідно до дослідницької частини експертного висновку працездатність правої фари вказаного автомобіля неможливо встановити, оскільки блок фари головного світла знаходиться у зоні основних ушкоджень автомобіля, які в сукупності з характером та локалізацією інших пошкоджень виникли в результаті прикладання до даної ділянки навантажень ударно-механічного характеру, що відбулися під час даної ДТП при зіткненні з перешкодою відповідної міцності.

(т.1 а.с.24-28)

Висновком судової авто-технічної експертизи№1518 від 28.03.2016 року з фото-таблицею до нього встановлено, що перед настанням ДТП робоча та гальмівна система та рульове керування автомобіля FORD CARGO 1824 НОМЕР_5 знаходилась в технічно працездатному стані. (т.1 а.с.29-32)

Висновком судової авто-технічної експертизи №1519 від 28.03.2016 з фото-таблицею до нього встановлено, що на момент експертного огляду, лампи із згорілими і пошкодженими лампами накалювання габаритних вогнів та заднього правого повороту причепа ГКБ8350, д.н.з. НОМЕР_3 , знаходилися в технічно непрацездатному стані через пошкодження. Відповідно до дослідницької частини експертного висновку дані несправності могли виникнути як до ДТП, так і під час ДТП. На момент експертного огляду лампа габаритного вогню та стоп-сигналу лівої блок-фари причепу ГКБ8350 д.н.з. НОМЕР_3 . знаходилися в технічно непрацездатному стані. Дані несправності виникли до настання даної ДТП і суперечать вимогам п.2.3 а, 31.6 б ПДР. (т.1 а.с.33-35)

Протоколом слідчого експерименту від 14.04.2016 року з план-схемою до нього за участю свідка ОСОБА_10 , а також ОСОБА_8 та його захисника, встановлено, що об`єктивна видимість перешкоди на дорозі у вигляді причепа автомобіля КАМАЗ за наявності включених аварійних сигналів на причепі для водія з салону автомобіля МАНа становила 100 м; об`єктивна видимість перешкоди на дорозі у вигляді причепа автомобіля КАМАЗ за наявності відключених габаритних вогнів та аварійних сигналів на причепі для водія з салону автомобіля МАНа становила 62,4 м.; загальна видимість проїзної частини з положення автомобіля МАН на проїзній частині з увімкненим ближнім світлом фар, із запущеним двигуном, від передньої частини із світловідбиваючим елементом у попутному напрямку за участю статиста, розташованого по правому краю проїзної частини водія з кабіни автомобіля МАНа, становить 39,1 м.

Будь-яких зауважень від учасників цієї слідчого дії, в тому числі сторони захисту, не надходило, тобто вони погодилися з даними, які були зафіксовані у протоколі за їх участю. (т.2 а.с.67-72)

За даними отриманими під час слідчого експерименту було проведено автотехнічну експертизу №3157 від 06.06.2016 року, висновками якою встановлено, що у дорожній ситуації, що склалася,

1) водій автомобіля «Man TGM 18.240», р.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_8 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України.

У дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля «Man TGM 18.240», р.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_8 мав технічну можливість попередити настання даної дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання Правил дорожнього руху України.

2) У дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля «КАМАЗ 53213» р.н. НОМЕР_2 з причепом ГКБ8350 д.н.з. НОМЕР_3 - ОСОБА_9 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 15.11, 15.14, 9.9 (а), 9.10 (б), 9.11 (б) Правил дорожнього руху України.

Виконуючи належним чином Правил дорожнього руху України, водій автомобіля «КАМАЗ 53213» р.н. НОМЕР_2 з причепом ГКБ8350 д.н.з. НОМЕР_3 - ОСОБА_9 мав технічну можливість не створювати перешкоди для руху, при яких виникла небезпечна обстановка.

3) Встановлення належних дій водія автомобіля FORD CARGO 1824 НОМЕР_5 ОСОБА_11 в події, що розглядається, не представляється можливим, оскільки він з позиції технічного аналізу знаходився в аварійній обстановці, тобто в такій, в якій належний характер дій учасників вимогами правил дорожнього руху не регламентується.

Аварійність обстановки для водія автомобіля FORD CARGO 1824 НОМЕР_5 ОСОБА_11 обумовлена швидкоплинністю події в небезпечній фазі. Своїми односторонніми діями водій автомобіля FORD CARGO 1824 НОМЕР_5 ОСОБА_11 не мав технічної можливості попередити зіткнення.

4) Питання причинно - наслідкового зв`язку між діями водія та скоєнням дорожньо-транспортної пригоди являється багатоскладним питанням і експертами автотехніками вирішується лише його технічна сторона, яка передбачає обов`язкову наявність правової оцінки.

З технічної точки зору дії водія «КАМАЗа- 53213» р.н. НОМЕР_2 з причепом ГКБ8350 д.н.з. НОМЕР_3 - ОСОБА_9 , що суперечили вимогам ПДР України, являється необхідною умовою для скоєння зіткнення.

Дії водія автомобіля «Man TGM 18.240», р.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_8 , які не відповідали вимогам п.12.3 ПДР України знаходяться в причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди.
В діях водія автомобіля FORD CARGO 1824 НОМЕР_5 ОСОБА_11 не вбачається будь-яких невідповідностей вимогам ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди

(т.1 а.с.36-41)

Висновками цієї експертизи спростовуються твердження захисника про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини потерпілого.

Ці ж обставини підтвердив експерт ОСОБА_18 , допитаний в судовому засіданні, який показав,що є два види термінів, які використовуються експертом при проведенні такої категорії досліджень, зокрема, загальна видимість і видимість перешкоди, з урахуванням яких водій повинен вибирати швидкість руху свого транспортного засобу. Для експертного дослідження він використовував дані, встановлені під час проведення слідчого експерименту зі свідком, і на їх підставі зробив висновок щодо дій водіїв трьох транспортних засобів учасників ДТП. Фотозображення з місця події він не використовував, як і протокол ОМП, а лише дані слідчого експерименту, відповідно до якого водій МАНа мав технічну можливість побачити причіп за 62,4 м, і на підставі цього досліджував швидкість, з якою водій мав для того, щоб зупинитися і уникнути зіткнення це 65,6 км/год, тому зробив висновок про порушення водієм МАНа - ОСОБА_8 п.12.3 ПДР, а водій транспорту, який стояв на проїзній частині дороги, також допустив порушення, оскільки не позначив зупинку, про це ним також у висновку зазначено. При дослідженні він використовує певну методику і якщо первинні дані є неспроможними, то ним робиться відповідний висновок. Даний ним експертний висновок він підтримує, оскільки надані йому первинні дані були технічно спроможними.

Висновки автотехнічної експертизи не викликають будь-якого сумніву у своїй об`єктивності, науковості, обґрунтованості, базуються на дослідженні даних отриманих під час проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 , а також ОСОБА_8 та його захисника, з якими вони погодилися при складанні протоколу слідчого експерименту, атому у суду не було підстав для визнання цих доказів неналежними та недопустимими, як на це вказує сторона захисту.

Доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до незгоди з поясненнями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , за участю яких проведено слідчий експеримент, а також висновками автотехнічної експертизи.

Колегія суддів зауважує, що слідчий експеримент було проведено і за участю сторони захисту, при цьому будь-яких зауважень при складанні протоколу від них не находило. При цьому апелянтом на підтвердження своїх доводів про зацікавленість свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вирішенні результатів розгляду вказаного кримінального провадження на користь потерпілої сторони, не наведено жодних доказів.

Крім того, свідок ОСОБА_10 підтвердив той факт, що він рухався попереду обвинуваченого ОСОБА_8 , перешкоду на дорозі побачив за 100-150 метрів, без ліхтарика причіп побачив за 50 метрів, проїжджаючи повз КАМАЗ, бачив потерпілого, описав як той був вдягнений, тобто спростував відсутність можливості у водія ОСОБА_8 завчасно виявити перешкоду на шляху, оцінити дорожню обстановку та уникнути наїзду на транспортний засіб.

З показаній свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , висновку автотехнічної №3157 від 06.06.2016 року встановлено, що, незважаючи на порушення потерпілим ОСОБА_9 вимог п.п.15.11, 15.14, 9.9 (а), 9.10 (б), 9.11(б) Правил дорожнього руху України, дії водія автомобіля «Man TGM 18.240» р.н. НОМЕР_7 - ОСОБА_8 , які не відповідали вимогам п.12.3 ПДР України, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджено також експертом ОСОБА_18 у судовому засіданні.

Викладені докази узгоджуються між собою щодо фактичних обставин порушення ОСОБА_8 правил безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_14 , відповідають фактичним обставинам провадження, тому суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги ці докази при ухваленні вироку, у зв`язку із чим у суду не було підстав ставити під сумнів їх належність, допустимість та достовірність.

Аналіз наведених доказів переконливо свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_8 мав технічну можливість уникнути настання даної події, виконуючи вимоги пунктів 2.3 б), 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно яких, він повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Недотримання ним таких правил безпеки руху призвело до наїзду на автомобіль «КАМАЗ - 53213» д.н.з. « НОМЕР_2 » з причепом ГКБ8350, д.н.з. НОМЕР_3 , що перебував нерухомо біля правого краю проїжджої частини, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_14 , який в цей момент знаходився біля задньої частини причепа автомобіля «КАМАЗ».

Тому доводи захисту про те, що дорожньо-транспортна пригода сталась лише в результаті невиконання потерпілим ОСОБА_14 ПДР України, слід визнати безпідставними.

Колегія суддів вважає, що зібрані та дослідженні у провадженні докази є достовірними, належними, допустимими і достатніми, які у своїй сукупності викривають ОСОБА_8 у вчиненні злочину, якими спростовуються твердження сторони захисту про недоведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину.

Давши належну оцінку дослідженим доказам у їх сукупності, суд, відповідно до встановлених фактичних обставин провадження, обґрунтовано зробив висновок про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні злочину і правильно кваліфікував його дії за ч.2 за ст.286 КК України.

Отже, доводи сторони захисту про невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, є такими, що суперечать наведеним доказам.

Підстав для скасування вироку, як про це ставиться питання захисником, колегія суддів не вбачає.

Перевіркою матеріалів провадження не встановлено даних, які б свідчили про однобічність, неповноту, необ`єктивність чи упередженість дослідження органом досудового розслідування та судом обставин, що могли мати значення для правильного вирішення справи. Як убачається з матеріалів провадження, органом досудового розслідування та судом були встановлені та досліджені всі обставини, зокрема, допитані всі особи-очевидці події, показання яких мають істотне значення для правильного вирішення справи, перевірена позиції захисту обвинуваченого шляхом допиту потерпілого, свідків, дослідження висновків автотехнічних експертиз, яким дано належну оцінку у вироку.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону під час проведення досудового розслідування та судового розгляду, в тому числі права обвинуваченого на захист при збиранні, дослідженні та оцінці доказів, розв`язанні клопотань, які могли перешкодити суду всебічно й повно розглянути справу або вплинути на його висновки щодо винності ОСОБА_8 , не виявлено.

На думку колегії суддів, при призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст.50, 65 КК України щодо його необхідності, достатності і справедливості. Підстав вважати, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, не має.

Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до необережних тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, вперше притягується до кримінальної відповідальності, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, невиконання потерпілим ПДР, наслідки злочину - настання смерті потерпілого.
Врахувавши ці конкретні обставини, дані про особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та правильно призначив йому покарання в мінімальних межах санкції ч.2 ст.286 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Таке покарання за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б були підставами для скасування чи зміни оскаржуваного вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Тому, зважаючи на доводи сторони захисту та заявлені вимоги, апеляційна скарга захисника має бути залишена без задоволення, а вирок без зміни.
Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 16 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2