Справа № 461/712/19
Провадження № 1-кс/461/902/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2019 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений законом строк,-

ВСТАНОВИВ:

31.01.2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила слідчого суддю зобов`язати прокурора Прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , а в разі його відсутності іншого прокурора, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000076 виконати процесуальну дію - залучити ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000076, вручивши пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.
В обґрунтування поданої скарги покликається на те, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_5 від 27.12.2018 р. задоволено скаргу на постанову слідчого СВ Прокуратури Львівської області ОСОБА_6 про відмову у визнанні Ван ОСОБА_7 потерпілою особою у кримінальному провадженні № 0000076, постанову слідчого ОСОБА_6 скасовано та зобов`язано слідчого прокуратури Львівської області в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000076 повторно розглянути заяву (клопотання) ОСОБА_3 від 26.11.2018 року (подане на особистому прийомі в прокуратурі Львівської області 27.11.2018 року) з дотриманням положень ст.ст.55, 220 КПК України, та повідомити автора клопотання у встановлений КПК України спосіб та строки про результати його розгляду. Наголосила, що слідчий суддя ОСОБА_5 скасував вже п`яту незаконну постанову слідчих та прокурорів Прокуратури Львівської області про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у цьому кримінальному провадженні, що свідчить про системне невиконання посадовими особами Прокуратури Львівської області вимог КПК України, адже в такий спосіб останні фактично позбавляють ОСОБА_3 процесуальної участі в досудовому розслідуванні. З огляду на зловживання посадовими особами Прокуратури Львівської області бездіяльністю щодо порушення права ОСОБА_3 на участь у кримінальному провадженні в статусі потерпілої, остання просить обмежити дискрецію прокурора визнавати її потерпілою. Посилається на Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини, рішення ЄСПЛ у справі «Класс та інші проти Німеччини» та інші, рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року. З метою додержання принципів верховенства права, законності, доступу до правосуддя та змагальності сторін, належним та ефективним контролем за дотриманням прав ОСОБА_3 , свобод та інтересів у кримінальному провадженні просить слідчого суддю скаргу задовольнити.
Ван ОСОБА_7 в судове засідання не прибула. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду скарги телефонограмо. В матеріалах скарги міститься заява ОСОБА_3 , в якій просила слухати скаргу за її відсутності. Вимоги скарги просила задовольнити в повному обсязі.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заяви, пояснення, заперечення на скаргу від слідчого та прокурора до суду не поступали.
Дослідивши наявні матеріали скарги суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Судом встановлено, що прокуратурою Львівської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000076 від 02 березня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 384 КК України. Дане кримінальне провадження розпочате за фактом підбурювання працівниками Управління захисту економіки свідка до надання завідомо неправдивих показань проти заявника, в результаті чого ОСОБА_3 перебувала під слідством.
Тобто, відповідно до вимог ст. 55 ч. 1 КПК України ОСОБА_3 може і повинна мати статус потерпілої у вищезазначеному кримінальному провадженні.
Наявність чи відсутність моральної чи матеріальної шкоди, розмір такої шкоди підлягають доведенню під час досудового розслідування, під час якого ОСОБА_3 повинна користуватися всіма правами потерпілого: заявляти клопотання, оскаржувати процесуальні рішення, приймати участь в дослідженні доказів щодо заподіяної шкоди, тощо.
За таких обставин органом досудового розслідування грубо порушені права потерпілого, які надані ОСОБА_3 КПК України. Таке порушення може призвести до однобічності та неповноти досудового розслідування та до позбавлення права потерпілого оскаржувати постанови слідчого за результатами досудового розслідування.
Згідно п.1 ч.1 ст. 303 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Залучення потерпілого до кримінального провадження шляхом надання йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні є процесуальною дією.
Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_5 від 27.12.2018 р. задоволено скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Прокуратури Львівської області ОСОБА_6 про відмову у визнанні потерпілою особою у кримінальному провадженні № 0000076. Постанову слідчого ОСОБА_6 скасовано та зобов`язано слідчого прокуратури Львівської області в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000076 повторно розглянути заяву (клопотання) ОСОБА_3 від 26.11.2018 року (подане на особистому прийомі в прокуратурі Львівської області 27.11.2018 року) з дотриманням положень ст.ст.55, 220 КПК України, та повідомити автора клопотання у встановлений КПК України спосіб та строки про результати його розгляду.
Ван ОСОБА_7 в скарзі зазначає про зловживання зі сторони органу досудового розслідування у здійсненні дискреційних повноважень, що призводить до обмеження її прав на участь у кримінальному провадженні в статусі потерпілої. Ван ОСОБА_7 зазначає, що слідчим суддею ухвалою від 27.12.2018 р. вже вп`яте скасовано аналогічні незаконні постанови про відмову у її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000076. Вказане свідчить про системне невиконання посадовими особами Прокуратури Львівської області вимог КПК України, адже в такий спосіб останні фактично позбавляють її процесуальної участі в досудовому розслідуванні.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Разом з цим, ч. 1 ст. 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до вимог ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
п. 55 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Класс та інші проти Німеччини» встановлено, що одним з основоположних принципів демократичного суспільства є принцип верховенства права, пряме посилання на який міститься у преамбулі
Конвенції. Із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду,
який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.
Суд погоджується з твердженнями ОСОБА_3 про те, що законність, пропорційність, обмеження дискреції, добросовісність (дотримання суб`єктом владних повноважень законної мети) і процедурні гарантії є тими законодавчими інструментами, які мають забезпечити захист особи від державного свавілля. У справі «Ечюс проти Латвії» Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що захист від свавілля становить сполучну ланку між Конвенцією і принципом Верховенства права.
Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
У п. 33 Рішення ЄСПЛ у справі «Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27.10.1993 року та у п. 38 Рішення ЄСПЛ у справі «Ankel v. Switzerland» від 23.10.1996 року закріплено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.
Відповідно до п. 168 рішення у справі «Айдин проти Туреччини», п. 75 «Афанасьєв проти України», п. 207 рішення у справі «Ічаба проти Швейцарії» та багатьох інших рішеннях ЄСПЛ встановлено, що засіб правового захисту відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Право на ефективний засіб правового захисту») повинен бути ефективним на практиці як і в теорії, у тому сенсі, що користуванню засобами захисту не повинно чинитися перешкод діями або бездіяльністю органів влади держави.
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
П. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість скарги ОСОБА_3 та необхідність здійснення належного та ефективного контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів останньої у кримінальному провадженні №0000076. Орган досудового розслідування неодноразово не залучав ОСОБА_3 до кримінального провадження як потерпілу, незважаючи на неодноразове скасування постанов слідчого з мотивів незаконності. Відповідно до вимог ст. 55 ч. 1 КПК України ОСОБА_3 повинна мати статус потерпілої у вищезазначеному кримінальному провадженні. Заявник довела слідчому судді, що органом досудового розслідування грубо порушені права її потерпілої, які надані їй КПК України. Таке порушення може призвести до однобічності та неповноти досудового розслідування та до позбавлення права потерпілого оскаржувати постанови слідчого за результатами досудового розслідування. З метою додержання принципів верховенства права, законності, доступу до правосуддя та змагальності сторін, забезпечення дієвості та ефективності кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність зобов`язати відповідну службову особу прокуратури залучити ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000076.
Згідно ч.2 ст. 55 КПК України - права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Тому слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задовольнити скаргу ОСОБА_3 в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Зобов`язати прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , а в разі його відсутності іншого прокурора, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000076 виконати процесуальну дію - залучити ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000076 та вручити ОСОБА_3 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1