Житомирський апеляційний суд
Категорія ст. 537 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

засудженого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 15 червня 2018 року, якою частково задоволено його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 15 червня 2018 року частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання. Зараховано засудженому ОСОБА_7 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 06.04.1992 року по 04.09.1992 року та з 19.11.1992 року по 29.12.1994 року з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі за вироком Донецького обласного суду від 06.04.1994 року.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та зарахувати йому в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 06.04.1992 року до 13.06.2000 року.

Зазначає, що ухвалою Донецького обласного суду від 13.06.2000 року йому було замінено покарання у виді смертної кари на довічне позбавлення волі, а тому на його думку період до часу постановлення цієї ухвали, також підлягає до зарахування з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що вироком Донецького обласного суду від 06.04.1994 року ОСОБА_7 був засуджений за ст.ст. 101 ч. 3, 145 ч. 2, 93 п. «ж», 42 КК України (в ред. 1960 року) до смертної кари.

29.12.1994 року ухвалою Верховного Суду України вказаний вирок суду було залишено без змін.

13.06.2000 року ухвалою Донецького обласного суду ОСОБА_7 замінено покарання у виді смертної кари на довічне позбавлення волі на підставі Закону України від 22.02.2000 року «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального та Виправно-трудового кодексів України», яким покарання у виді смертної кари замінено довічним позбавленням волі.

Постановою апеляційного суду Донецької області від 01.02.2002 року та ухвалою цього ж суду від 05.07.2010 року початок строку відбування покарання ОСОБА_7 за вироком Донецького обласного суду від 06.04.1994 року, визначено з 19.11.1992 року та зараховано йому в строк покарання строк його затримання та перебування під вартою з 06.04.1992 року по 04.09.1992 року.

Суд першої інстанції врахував строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 за вироком Донецького обласного суду від 06.04.1994 року з 06.04.1992 року по 04.09.1992 року та з 19.11.1992 року по 29.12.1994 року з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі, що узгоджується з положеннями ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ч. 4 ст. 532 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 про необхідність зарахування строку попереднього ув`язнення до 13 червня 2000 року, то зазначені доводи не узгоджуються з вимогами Закону, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону №838-VIII, який підлягає застосуванню, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

В розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Враховуючи, що вирок щодо ОСОБА_7 набрав законної сили 29.12.1994 року і цей строк йому було враховано судом першої інстанції, він не перебував в установі попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження, підстав для додаткового зарахування в строк відбуття покарання періоду до 13 червня 2000 року колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для зміни чи скасування ухвали суду колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 15 червня 2018 року про часткове зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: