Справа № 154/1432/18 Провадження №11-кп/802/33/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.15, ч.2 ст.305, ч.2 ст.309 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 01 серпня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, раніше не судимого, засуджено:
- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч.2 ст.309 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_7 визначено у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку у законну силу залишено попередній домашній арешт.

Застосовано спеціальну конфіскацію майна, яке було предметом злочину і знаряддям вчинення злочину, та конфісковано у власність держави подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору, що являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 504,73 грам та автомобіль марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Арешт накладений згідно ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.08.2017 року на: автомобіль марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , запасне колесо нього, паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про реєстрацію автомобіля серії НОМЕР_3 , дві жіночі панчохи світло-коричневого кольору - скасовано.

Вироком вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

Так, ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що він діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, попередньо незаконно придбавши у невстановлений досудовим розслідуванням час та за нез`ясованих обставин речовину рослинного походження, яка містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, вагою не менше 504,73 г і реалізовуючи намір протиправного, з приховуванням від митного контролю, переміщення її через митний кордон України, напередодні виїзду з України до Республіки Польща, орієнтовно в липні-серпні 2017 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, розділив її на шість частин, кожну з яких помістив у пакунки, обмотані прозорою поліетиленовою стрічкою. Зазначені пакунки, він поклав до двох жіночих панчіх світло-коричневого кольору, по три пакунки у кожну, та з метою утруднення виявлення в процесі прикордонно-митного контролю, помістив всередину запасного колеса до легкового автомобіля, яке у свою чергу в багажник власного транспортного засобу марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 для періодичного власного вживання.

У подальшому, 24.08.2017 року, точний час у ході досудового розслідування не встановлено, слідуючи з м.Новий Розділ Миколаївського району Львівської області автомобілем марки BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та незаконно зберігаючи прихований у ньому особливо небезпечний наркотичний засіб, незаконно перевіз його у такий спосіб до м.Устилуг Володимир-Волинського району Волинської області.

Цього ж дня, близько 04:30 год., слідуючи з України до Республіки Польща через пункт пропуску «Устилуг» Волинської митниці ДФС України, що розташований в м. Устилуг Володимир-Волинського району Волинської області, смугою спрощеного митного контролю, намагався незаконно, з приховуванням від митного контролю способом, що утруднював виявлення, перемістити вказаний особливо небезпечний наркотичний засіб через митний кордон України, не повідомивши інспекторам Волинської митниці ДФС України під час усного опитування про його наявність.

ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не був закінчений з причин, що не залежали від його волі, оскільки під час проведення прикордонно-митного контролю зазначений особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс масою 504,73 г, був виявлений інспекторами Волинської митниці ДФС України та ІНФОРМАЦІЯ_2 і вилучений слідчим УСБУ у Волинській області.

Згідно зі списком 1 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою КМУ №770 від 06.05.2000 року, канабіс віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів.

Відповідно до Таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що перебувають у незаконному обігу, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 року, 504,73 г канабісу становить великі розміри.

У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вважає, що суд дійшов до помилкового висновку про неможливість застосування до ОСОБА_7 положень ст.75 КК України, чи призначенні покарання у виді штрафу. Зазначає, що ОСОБА_7 виповнилось 50 років, за все своє життя він раніше ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, має сім`ю, двох дітей, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки, тяжких наслідків від злочину не настало, нікому не спричинено шкоди, беззаперечно визнав свою вину у вчиненому. Просить врахувати те, що ОСОБА_7 вживав наркотичний засіб - канабіс в лікувальних цілях, і крім того, вказаний наркотичний засіб в багатьох країнах світу продається в аптеках та відноситься до лікувальних засобів. Посилаючись на ці обставини, просить вирок суду змінити, застосувати положення статей 69, 70, 75, 76 КК України та призначити ОСОБА_7 покарання з умовним засудженням.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Судом першої інстанції матеріали кримінального провадження за згодою учасників судового провадження розглянуті в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Встановлені судом фактичні обставини вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та їх кваліфікація є правильними.

При цьому у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин та добровільність їх позиції.

Діям ОСОБА_7 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.

Суд апеляційної інстанції відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України судові рішення суду першої інстанції переглядає в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Оскаржуване судове рішення вказаній нормі відповідає в повній мірі.

Захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі вказує про невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання тяжкості кримінальних правопорушень та його особі внаслідок суворості.

Проте такі твердження сторони захисту до уваги судом не приймаються з врахуванням наступного.

Так, відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з вимогами ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинений нею злочин, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Дані вимоги Закону були повністю дотримані і не були порушені судом першої інстанції.

Як убачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, місцевий суд з достатньою повнотою врахував характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та дані про його особу. До обставин, які пом`якшують покарання, суд правильно відніс щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих покарання обставин, судом не встановлено.

Крім того, місцевий суд призначаючи покарання обвинуваченому врахував, що вчинені ним злочини, згідно із ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів (ч.2 ст.15, ч.2 ст.305) та злочинів середньої тяжкості (ч.2 ст.309), які фактично відносяться до злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інших злочинів проти здоров`я населення, дані про його особу, зокрема те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а також те, що вчинені ним злочини до тяжких наслідків не призвели та не заподіяли нікому шкоди.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримуючись вимог ст.ст.50, 65 КК України обґрунтовано дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ч.1 ст.69 КК України - нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.305 КК України, а саме у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців без конфіскації майна, та призначення покарання за ч.2 ст.309 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 роки, і на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців без конфіскації майна.

При цьому, судом наведено переконливі доводи про відсутність підстав для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, тобто неможливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Призначене покарання на думку апеляційного суду, відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 , попередження вчинення, як ним так і іншими особами нових злочинів, і не є надто суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого.

Зважаючи на викладене, підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання та застосування до обвинуваченого інституту умовного звільнення на підставі ст.75 КК України, з мотивів наведених в апеляційній скарзі сторони захисту, апеляційний суд не знаходить.

Усі доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі і надані під час апеляційного розгляду кримінального провадження щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає голослівними та до уваги не приймає, оскільки вони фактично були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, і відповідно не спростовують висновків місцевого суду та не дають жодних підстав для зміни оскаржуваного вироку, як про це просить апелянт.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає законних підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисником обвинуваченого.
Таким чином, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого слід залишити без задоволення, а вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 01 серпня 2018 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 01 серпня 2018 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді