Дата документу 18.12.2018 Справа № 330/2127/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №330/2127/18 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/807/113/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №000080 від 24 травня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська,

власника майна ОСОБА_7 ,

третьої особи ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

прокурор у кримінальному провадженні звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 03 жовтня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №000080, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 травня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що сторона обвинувачення не довела існування обґрунтованої підозри у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК У країни.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №000080, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 травня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 КК України.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що слідчий суддя при розгляді вказаного клопотання про арешт майна, не надав оцінку правової підстави для арешту майна, а також законності і можливості проведення слідчих дій в межах кримінального провадження, розпочатого за фактом самовільного зайняття земельної ділянки, безпідставно зазначаючи, що арешт майна стосується врожаю 2018 року, не приймаючи до уваги, що факт самовільного зайняття вищезазначених земельних ділянок носить продовжуваний характер та почався ще в 2017 році (тобто наявності продовжуваного злочину) та арешт майна стосується саме врожаю, який зібрано - одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення та є доходом від нього, у зв`язку з самовільним зайняттям земельних ділянок з травня 2017 року по теперішній час. Отже вважає, що до вказаного висновку слідчий суддя прийшов без врахування фактичних обставин кримінального правопорушення, не навівши обґрунтованих доводів та законних підстав такого висновку. Таким чином, всупереч ст.26 КПК України, слідчий суддя вийшов за межі судового розгляду, проявляючи упередженість під час оцінки доказів та встановлених обставин кримінального правопорушення, не тільки прийняв рішення за результатами розгляду вказаного клопотання, а фактично зазначив про незаконність проведення слідчих дій, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального законодавства, а саме ст. ст. 2, 9, 10, 26 КПК України. До того ж, слідчим суддею, з приводу вищезазначених обставин в ухвалі не наведено жодних доводів прокурора, які були зазначені ним під час розгляду даного клопотання. Крім того, слідчим суддею при винесені вищезазначеної ухвали необґрунтовано, в порушення вимог ст. 370 КПК України, зазначено на відсутність матеріалів щодо права власності на земельні ділянки, що є об`єктом клопотання, та права власності на врожай, та що до теперішнього часу вказані недоліки не усунені. Слідчим суддею не враховано вказані в клопотанні відомості стосовно того, що вищезазначені земельні ділянки відносяться до державної форми власності і власником є Головне Управління Держгеокадастру у Запорізькій області, про що також засвідчив, приймаючий участь в судовому засіданні представник Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області, доводи якого судом зазначено в ухвалі. Крім того, слідчий суддя не взяв до уваги наведену в клопотанні постанову Вищого господарського суду України у справі №8/365-37/248-08 від 09 березня 2010 року, відповідно до якої, при зайнятті земельної ділянки за відсутності відповідних правовстановлюючих документів в особи, яка засіяла таку ділянку, не виникає право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур на вироблену продукцію на вказаній земельній ділянці, що свідчить про фактичну належність права власності на врожай державі.

Згідно з ухвалою слідчого судді, 01 жовтня 2018 року до Якимівського районного суду Запорізької області надійшло клопотання про арешт майна в межах вказаного кримінального провадження. Ухвалою слідчого судді від 01 жовтня 2018 року клопотання було направлено прокурору для усунення недоліків, відповідно до ухвали, необхідно було вказати фактичне місце проживання власників майна (в тому числі врожаю соняшника та насіння соняшника) та додати відповідні докази щодо власників майна.

02 жовтня 2018 року до суду повторно надійшло клопотання про арешт майна до якого було долучено договір оренди автотранспортного засобу, що є предметом клопотання та рапорт слідчого, що з телефонних розмов їм були встановлені фактичні місця проживання власників транспортних засобів та причепу.

Відповідно до клопотання, до Якимівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області надійшов лист Якимівської РДА щодо самовільного використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної форм власності на території Якимівського району Запорізької області.

24 травня 2017 року відомості за вказаним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №000080 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України.

04 липня 2018 року проведено огляд місця події, а саме земельної ділянки, розташованої поблизу с. Червоне Якимівського району Запорізької області, розміром 48,9349 га, кадастровий номер :10:001:0059, вказана земельна ділянка відноситься до земель запасу Державної форми власності, та в ході огляду встановлено, що вищезазначена земельна ділянка засіяна рослиною соняшника та рослиною кукурудзи. (Вказаний протокол до суду наданий не був.)

04 липня 2018 року проведено огляд місця події, а саме земельної ділянки контур поля №270а, розташованої поблизу с. Дружба Якимівського району Запорізької області, розміром 35,7 га, кадастровий номер відсутній, вказана земельна ділянка відноситься до земель запасу Державної форми власності, та в ході огляду встановлено, що вищезазначена земельна ділянка засіяна рослиною соняшника. (Вказаний протокол до суду наданий не був.)

04 липня 2018 року було проведено огляд місця події, а саме земельної ділянки контур поля №270, розташованої поблизу с. Дружба Якимівського району Запорізької області, розміром 21,0634 га, кадастровий номер :08:001:0146, вказана земельна ділянка відноситься до земель запасу Державної форми власності, та в ході огляду встановлено, що вищезазначена земельна ділянка засіяна рослиною соняшника. (Вказаний протокол до суду наданий не був.)

Встановлено, що вказані земельні ділянки відносяться до державної форми власності і власником є Головне Управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Відповідно до п.«в» ч.1 ст. 90 Земельного кодексу України, право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблення продукції належить власникам земельних ділянок. Згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також права постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При зайнятті земельної ділянки за відсутності відповідних правовстановлюючих документів в особи, яка засіяла таку ділянку, не виникає право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур на вироблену продукцію на вказаній земельній дії (постанова Вищого господарського суду України у справі №8/365-37/248-08 від 09 березня 2010 року).

В ході огляду місця події 29 вересня 2018 року ділянки місцевості контури №270 та 270а поблизу с. Дружба Якимівського району Запорізької області встановлено, що контури поля площею 21,0634 га та 35,7 га. На момент огляду частина поля скошена, на ґрунті лежать фрагменти рослини соняшника, інша частина поля засіяна рослинами соняшника. На полі знаходяться наступна техніка, а саме:

- автомобіль «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , до якого приєднаний бортовий причеп реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 , в кузові якого знаходиться насіння білого соняшника загальною вагою 11401 кг, в ході огляду вилучений та на даний момент знаходиться на відповідальному зберіганні на території ТОВ «Акімжилсервіс» за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт. Якимівка, вул. Комунальна, 2а;

- комбайн «ClAASLexion 480» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_11 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в ході огляду вилучений та на даний момент знаходиться на відповідальному зберіганні у власника ОСОБА_11 .

В ході огляду місця події 29 вересня 2018 року земельної ділянки кадастровий номер :10:001:0059 поблизу с. Червоне Якимівського району Запорізької області встановлено, що земельна ділянка площею 48 га. На момент огляду частина поля скошена, на ґрунті лежать фрагменти рослини соняшника, інша частина поля засіяна рослинами соняшника. На полі знаходиться наступна техніка, а саме:

- автомобіль «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_12 , до якого приєднаний бортовий причеп реєстраційний номер НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_12 в кузові якого знаходиться насіння соняшника чорного кольору загат вагою 18 430 кг, в ході огляду вилучений та на даний момент знаходиться на відповідай зберігання на території МУВГ за адресою: АДРЕСА_2 ;

- автомобіль «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_13 , до якого приєднаний бортовий причеп реєстраційний номер НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_13 в кузові якого знаходиться насіння соняшника чорного кольору, загальною вагою 9 305 кг, в ході огляду вилучено та на даний момент знаходиться на відповідальному зберіганні на території МУВГ за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт.Якимівка, вул. Центральна, 232;

- комбайн «ClAASLexion 580» реєстраційний номер НОМЕР_8 , який належить ОСОБА_14 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , в ході огляду вилучений та даний момент знаходиться на відповідальному зберіганні у власника ОСОБА_14 .

На даний момент вказані автомобілі, а також насіння соняшника вилучені.

Заслухавши доповідь судді; прокурора на підтримання апеляційної скарги; власника майна ОСОБА_7 та третьої особи - ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з вимогами ч.ч.2,3 ст.170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів (у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу); спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, відповідно до положень ч.2 ст. 173 КПК України, повинен був враховувати наступне: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На думку колегії суддів, слідчим суддею ці положення закону враховані в повному обсязі при розгляді клопотання.
Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий звернувся до Якимівського районного суду Запорізької області з клопотанням про накладення арешту, в якому зазначив, що арешт необхідно застосувати з метою забезпечення збереження речових доказів та цивільного позову у кримінальному провадженні.
На підтвердження доводів клопотання слідчим наданий витяг з ЄРДР за №000080, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 травня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 КК України, та інші документи, якими, на думку слідчого, підтверджується необхідність зазначеного арешту.
Відповідно до вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя послався на те, що сторона обвинувачення не довела існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України. В матеріалах, які додані до клопотання слідчого, відсутні докази, що вищевказане майно, набуте кримінально-протиправним шляхом або є предметом кримінального правопорушення, а тому існування правової підстави для його арешту з метою забезпечення збереження речових доказів взагалі спростовується.
Крім того, як правильно зазначив слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, у клопотанні слідчого та у доданих до цього клопотання документах відсутні відомості щодо розміру спричиненої шкоди самовільним зайняттям земельної ділянки.
Також слідчий суддя обґрунтовано звернув увагу на те, що, при поверненні клопотання слідчого для усунення недоліків, вказувалось на відсутність об`єктивних даних щодо права власності на земельні ділянки та щодо право власності на врожай, проте вказані недоліки усунені не були.
Жодній особі у цьому провадженні не повідомлено про підозру, відповідно, цивільний позов у провадженні відсутній.
З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що жодної з передбачених законом підстав для накладення арешту на вищезазначене майно, як і самої доцільності такого арешту, слідчим і прокурором не доведено.
Таким чином, клопотання слідчого не відповідає вимогам ст.171 КПК України, оскільки не містить всіх необхідних відомостей, передбачених цією статтею, на що слідчий суддя правильно звернув увагу та відмовив у задоволенні клопотання.
Отже, ухвала слідчого судді є обґрунтованою та вмотивованою, відповідає вимогам ст.ст. 172, 173, 370, 372 КПК України, порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою її скасування або зміну, колегія суддів не вбачає.
Доводи апеляційної скарги, на думку колегії суддів, не спростовують правильності висновків слідчого судді.
Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 03 жовтня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №000080, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 травня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4