У Х В А Л А

21.01.2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000304, розпочатому за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10 грудня 2018 року,-
В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з даним клопотанням, яке обґрунтовує наступним.
10 грудня 2018 року близько 20.10 год., водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «БМВ-525» державний номерний знак НОМЕР_1 Республіки, рухаючись автодорогою сполученням Мукачево-Рахів-Рогатин, проїжджаючи вул. Головна в селі Грушово Тячівського району у своїй смузі руху скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 , який в той час виїхав з правого узбіччя та став рухатися у смузі руху в попутному напрямку. Внаслідок чого велосипедист від отриманих травм помер на місці події.
10.12.2018 року у ході проведення огляду місця пригоди у відповідності до вимог ст.237 КПК України транспортний засіб автомобіль марки «BMW-525» реєстраційний номер НОМЕР_1 Республіки, був вилучений та відданий на відповідальне зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів ДП МВС України «Інформ-Ресурси» в м.Тячів, з метою його подальшого детального огляду та фіксації на ньому слідової інформації, а також проведення судових експертиз.
Згідно технічного паспорта власником вказаного транспортного засобу, який визнано речовим доказом у кримінальному провадженню є громадянин Чеської Республіки, але фактичним користувачем являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 .
Клопотання слідчого мотивоване тим, що автомобіль марки «BMW-525» реєстраційний номер НОМЕР_1 Республіки, є доказом злочину, тому ставить питання про накладення арешту на вказаний транспортний засіб.
У судове засідання слідчий не з`явився, однак подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності.
Власник майна та його представник в судове засідання не з`явилися, хоч були належним чином повідомлені про дату та час розгляду клопотання. Разом з тим від адвоката ОСОБА_6 до суду подане клопотання про розгляд клопотання без його участі. Частково визнав клопотання та просив залишити вказаний транспортний засіб на зберіганні власника ОСОБА_4 , за місцем його проживання.
Вивчивши зміст клопотання та додані до нього письмові докази, суддя приходить до наступного висновку.
Органом досудового розслідування СВ в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області - проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №№0000304, розпочатому за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10 грудня 2018 року, в рамках якого досліджуються обставини ДТП, що мало місце 10 грудня 2018 року близько 20.10 год., за участі водія ОСОБА_4 , який керуючи автомобілем марки «БМВ-525» державний номерний знак НОМЕР_1 Республіки, рухаючись автодорогою сполученням Мукачево-Рахів-Рогатин, проїжджаючи вул. Головна в селі Грушово Тячівського району у своїй смузі руху скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 , який в той час виїхав з правого узбіччя та став рухатися у смузі руху в попутному напрямку.
Сторона кримінального провадження ставить питання про накладення арешту на зазначений автомобіль з тих підстав, що таке має значення речового доказу та може містити сліди кримінального правопорушення.
Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру
щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Положеннями ст. 98 КПК України законодавцем визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частинами другою та третьою ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та може накладатись на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України.
На підставі викладеного вище слідчий суддя приходить до переконання, що матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного слідчим майна ( в даному випадку автомобіля) критеріям ст. 98 КПК України, а відповідно і можливості його використання стороною обвинувачення як доказу у кримінальному провадженні.
У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України суд зобов`язаний при розгляді клопотання про накладення арешту на майна враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України суд зобов`язаний при розгляді клопотання про накладення арешту на майна враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або за загальними принципами міжнародного права.
Відтак, слідчий суддя приходить до переконання, що з метою врахування співмірності і розумності обмеження права власності ОСОБА_4 на даний автомобіль, який не є підозрюваною особою в даному кримінальному провадженні, на цьому етапі кримінального провадження з метою належного забезпечення потреби досудового розслідування слід застосувати арешт вказаного в клопотанні майна, із застереженням його відчуження і таке втручання у права та інтереси власника майна буде виправданим.
На підставі викладеного слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання є обґрунтоване та таке, що підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль марки «BMW-525» реєстраційний номер НОМЕР_1 Республіки, який перебуває у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , по кримінальному провадженні №0000304, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.12.18 р. шляхом заборони його відчуження.
В задоволенні решти частини клопотання - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1