Справа № 308/8487/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

29.10.2018 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів:
ОСОБА_1 (головуючої)
ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні судове провадження №11сс/4806/31/18 за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 липня 2018 року про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у кримінальному провадженні за підозрою його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР 16.09.2017 за № 0000716.
Цією ухвалою в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовлено та обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту в період доби з 21 год. 00 х. по 07 год. 00 хв.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, українцю за національністю, уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

Покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки:прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; з метою уникнення будь-якого тиску на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні спілкуватися з такими лише з дозволу слідчого, прокурора та суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що 16 вересня 2017 року, близько 05 години 30 хвилин, з метою нанесення тілесних ушкоджень, приїхав на автомобілі марки «Мітсубісі Паджеро», сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , на автомобільну заправну станцію «ОККО», що розташована в м. Береговопо вул. Б.Хмельницького,86 та, маючи при собі спеціально пристосований предмет для нанесення тілесних ушкоджень, схожий на телескопічний кийок, почав погрожувати фізичною розправою та нецензурно висловлюватися. Після чого, наніс цим предметом удари ОСОБА_9 , далі по спині ОСОБА_10 , від яких останній впав на підлогу при вході у приміщення автозаправної станції. Не припиняючи своїх хуліганських дій та скориставшись тим, що ОСОБА_10 перебував на підлозі, ОСОБА_7 наніс йому ще 3 удари цим предметом(спеціально пристосованим предметом для нанесення тілесних ушкоджень, схожим на телескопічний кийок), в область голови, вуха та обличчя, після чого з місця події на вищевказаному автомобілі поїхав у невідомому напрямку. Згідно висновку судово-медичної експертизи №184 від 21.09.2017, у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді одного синця на шкірних покривах зовнішньої правої половини грудної клітки, одного синця на шкірних покривах зовнішньої поверхні верхньої третини лівого плеча, забою грудної клітки, лівого плеча та травматичного розриву лівої барабанної перетинки. Тілесні ушкодження у вигляді синців тривають не більше 6 днів і за цією ознакою, відповідно до п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 їх слід кваліфікувати як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Тілесне ушкодження у вигляді розриву барабанної перетинки відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як таке, що викликає тривалий розлад здоров`я, який перевищує період 21 доби. Даний висновок знаходиться у відповідності до п 2.2.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що враховуючи особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, є молодим за віком, студентом, за місцем проживання характеризується позитивно та те, що в клопотанні не доведено, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Посилається на те, що слідчий суддя приймаючи рішення про відмову обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не взяв до уваги те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, не визнає своєї вини, кримінальне правопорушення вчинив в групі з невстановленими слідством особами із застосуванням насильства. Також те, що підозрюваний може знищити речові докази та інші речі, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Стверджує, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою породжує в останнього почуття вседозволеності та безкарності, що у свою чергу спонукає його в подальшому вчинити інше кримінальне правопорушення і обрання більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора про підтримання апеляційної скарги та надання ним доказів того, що досудове розслідування закінчене, обвинувальний акт знаходиться на розгляді у суді першої інстанції та призначений до судового розгляду, вивчивши та перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя, вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання застосування запобіжного заходу дотримав та дійшов обгрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного домашнього арешту, з чим і погоджується апеляційний суд.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в повній мірі перевірив та врахував обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, характеризуючи дані особи, те, що підозрюваний є молодим за віком, навчається, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.
Крім того, у вказаному кримінальному провадженні досудове розслідування закінчено, обвинувальний акт направлений до суду для розгляду, що свідчить про те, що обраний судом вид запобіжного заходу забезпечив належну поведінку підозрюваного у кримінальному провадженні.
Апеляційний суд вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою, підстав для її скасування і постановлення нової, не вбачає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422, 418 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу прокуроравідділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 липня 2018 року, якою відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту залишити без змін.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: