Справа № 473/4216/18
Номер провадження1-кп/473/392/2018
ВИРОК
іменем України

"28" грудня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

представника служби в справах дітей Вознесенської міської ради ОСОБА_8 ,

провівши судове засідання по кримінальному провадженню №0002015 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенська Миколаївської області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, студента 1-го курсу Вознесенського професійного аграрного ліцею, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10.10.2018 року приблизно о 08.20 год., ОСОБА_7 перебував в приміщенні магазину дитячого одягу № НОМЕР_1 , власницею якого є ОСОБА_9 , який розташований на території центрального ринку за адресою: АДРЕСА_1 , де на стільці в незакритій жіночій сумочці побачив відкритий гаманець з грошовими купюрами. В цей момент у ОСОБА_7 виник умисел та корисливий мотив на незаконне заволодіння майном. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння майном, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає дістав грошові купюри з гаманця не дістаючи той з сумочки та поклав їх собі в кишеню.

Своїми діями ОСОБА_7 завдав збиток ОСОБА_10 загальною сумою 4700 гривень.

В подальшому викраденими грошовими коштами ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_7 виним себе в скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України визнав повністю та пояснив, що 10 жовтня 2018 року приблизно о 08.20 год він йшов по території Вознесенського центрального ринку та зайшов до магазину дитячого одягу. В магазині на столику він побачив жіночу сумку, яка була відкрита і було видно, що в ній знаходиться гаманець, який також був відкритий, в якому знаходились гроші. ОСОБА_7 , побачив, що продавчиня була зайнята покупцями, забрав гроші з сумки. Після чого він за ці грошові кошти придбав мобільний телефон, вартість якого складала 3 200 грн., а решту грошей програв в ігрові автомати в цей же день. В скоєному кається.

Вина ОСОБА_7 в скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України підтверджується дослідженими в судовому засідані доказами, а саме:

- даними протоколу прийняття усної заяви про скоєння кримінального правопорушення від 20.10.2018 року, згідно якої ОСОБА_9 повідомила працівників поліції про те, що 10.10.2018 року, хлопець на ім`я ОСОБА_11 викрав в неї з сумки грошові кошти в сумі 4 700 грн., а.с.36;

- даними протоколу огляду місця події від 20.10.2018 року з таблицею зображень, згідно якого зафіксоване місце події, а саме оглянутий магазин дитячого одягу № НОМЕР_1 , власницею якого є ОСОБА_9 , який розташований на території центрального ринку. Також оглянуте місце розташування сумки, а.с.37-39;

- заявою ОСОБА_7 та даними протоколу огляду місця події від 24.10.2018 року, згідно якого ОСОБА_7 , в службовому кабіенті №27 Вознесенського ВП ГУНП добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон «Хіоmі Rеdmі 6А», який він придбав у м.Вознесенську за викрадені ним гроші, а.с.40-41;

- копією технічної документації на мобільний телефон «Хіоmі Rеdmі 6А», який згідно даної документації був придбаний 10.10.2018 року, а.с.42-43.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі, сумніву в своїй належності, достовірності та допустимості не викликають.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 , які виразилися в таємному викрадені чужого майна (крадіжці), належить кваліфікувати за ч. 1 ст.185 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно зі ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, скоєння злочину неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно зі ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру та п.16 Інформаціного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа. Про практику здійснення судоми кримінального провадження щодо неповнолітніх №223 від 16.01.2017 року, перед ухвалення вироку суду необхідно обов`язково розглянути питання щодо наявності підставі для застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру.

Згідно ст.105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Але в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_7 згідно вироку Вознесенського міськрайонного суду від 16 липня 2018 року вже був визнаний винний в скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, який він скоїв 27.03.2018 року. Згідно ухвали Миколаївського апеляційного суду від 16 жовтня 2018 року вирок Вознесенського міськрайонного суду від 16 липня 2018 року був змінений в частині призначеного покарання і ОСОБА_7 на підставі ст.105 КК України, був звільнений від покарання за ч.1 ст.185 КК України, із застосування примусового заходу виховного характеру, передбаченого п.1 ч.2 ст.105 КПК України у виду застереження. Але, незважаючи на це, 10.10.2018 року ОСОБА_7 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, де кошти, отримані внаслідок скоєння злочину, витратив на власні потреби, а саме придбав собі мобільний телефон та решту програв в ігрові автомати. Законний представник обвинуваченого, яка є його бабусею ОСОБА_6 пояснила суду, що на даний час вона впливу на онука не має, він її не слухає, погано відвідує заняття у Вознесенському професійному аграрному ліцеї, де навчається на 1-му курсі. Представник служби в справах дітей Вознесенської міської ради пояснила суду, що ОСОБА_7 перебуває на обліку в службі в справах дітей Вознесенської міської ради, з ОСОБА_7 неодноразово проводились профілактичні бесіди, але він належних висновків для себе не робить.

Звідси, суд не знаходить підстав для застосування до неповнолітнього ОСОБА_7 ст.105 КК України

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, а саме те, що це є злочин середньої тяжкості, обставини, які пом`якшують його покарання, відсутність обставин які обтяжують покарання, те що він скоїв злочин у неповнолітньому віці та на даний час є неповнолітнім, посередньо характеризується, а також те, що згідно висновок досудової доповіді, виправлення особи без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, а тому є підстави для застосування до нього ст. ст.75, 104 КК України.

Відповідно до ч.1, 5 ст.128 КПК України , особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільно процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Потерпілою ОСОБА_9 був заявлений цивільний позов до ОСОБА_6 , яка є опікуном та законний представником неповнолітнього ОСОБА_7 про стягнення завданих злочином матеріальних збитків в сумі 4 700 грн. Неповнолітній ОСОБА_7 не має власного майна або доходу. Звідси, суд вважає, що даний позов, на підставі ст.1179 ЦК України, є обґрунтованим та підлягаючим задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст.100 КПК України гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185, КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі

На підставі ст. ст.75, 104 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 , завдані злочином, скоєним неповнолітнім ОСОБА_7 , матеріальні збитки в сумі 4 700 грн.

Речові докази по справі: мобільний телефон «Хіоmі Rеdmі 6А», який зберігається в кімнаті речових доказів Вознесенського ВП ГУНП Миколаївської області, конфіскувати .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд усіма учасниками процесу протягом 30 днів з моменту його оголошення.

Суддя: ОСОБА_1