Дата документу 29.11.2018 Справа № 319/341/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №319/341/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/362/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Андріївка Бердянського району Запорізької області, з середньою освітою, не працюючого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

потерпілий ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Куйбишевського районного суду Запорізької області від 16 травня 2018 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.125 КК України до штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 постановлено не обирати.

В апеляційній скарзі потерпілий просить вищевказаний вирок суду першої інстанції змінити, стягнути з ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 500 гривень.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що обвинувачений написав розписку, відповідно до якої зобов`язався відшкодувати йому до 26 травня 2018 року шкоду внаслідок спричинення тілесних ушкоджень в розмірі 500 гривень, однак на теперішній час свої зобов`язання не виконав.

Згідно з вироком суду, 20 лютого 2018 року приблизно о 10-00 годині ОСОБА_6 прийшов до домоволодіння свого знайомого ОСОБА_8 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , в якому знаходились ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Присутні грали в карти та вживали спиртні напої.

Коли ОСОБА_6 та ОСОБА_8 сиділи за столом в кімнаті будинку, то під час розмови між ними виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_6 встав з-за столу та пішов в напрямку виходу з кімнати, а ОСОБА_8 , взявши наполовину повну скляну пляшку із горілкою пішов слідом за ним, після чого ОСОБА_6 розвернувся, штовхнув лівою рукою ОСОБА_8 . Внаслідок цього ОСОБА_8 втратив рівновагу та впав на підлогу. Після чого ОСОБА_6 із руки ОСОБА_8 вихватив лівою рукою пляшку з горілкою та вилив вміст пляшки на обличчя ОСОБА_8 , і маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, кинув лівою рукою порожню пляшку з-під горілки дном до низу на голову ОСОБА_8 .

Після цього ОСОБА_6 покинув приміщення.

Своїми діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді синця, рани та садна на голові, які згідно з висновком експерта, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Заслухавши доповідь судді, прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження всіх доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювались.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.125 КК України, а також вид і розмір призначеного обвинуваченому покарання ніким з учасників провадження не оспорюються.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 просить стягнути з обвинуваченого на його користь матеріальну шкоду в розмірі 500 гривень, посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_6 відмовився добровільно відшкодувати завдану йому шкоду.

Вказані вимоги потерпілого задоволенню не підлягають через наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 під час досудового розслідування цивільний позов про стягнення на його користь матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не пред`являв.

Крім того, потерпілий був присутній у підготовчому судовому засіданні, отримав пам`ятку про права та обов`язки, тобто був ознайомлений зі своїми правами, в тому числі і правом на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Проте до початку судового розгляду потерпілий ОСОБА_8 також не пред`явив цивільний позов про стягнення на його користь матеріальної шкоди.

Відтак, з огляду на вимоги ч.2 ст.127 КПК України, за відсутності цивільного позову суд першої інстанції був не вправі приймати рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 матеріальної шкоди.

Разом з тим, потерпілий ОСОБА_8 відповідно до ч.7 ст.128 КПК України, не пред`явивши цивільний позов у кримінальному провадженні, не позбавлений права пред`явити такий позов в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його зміни, як про це йдеться в апеляційній скарзі потерпілого, відсутні.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Куйбишевського районного суду Запорізької області від 16 травня 2018 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.125 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4