Справа № 1-414/11
Провадження №1-в/461/231/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.2018 м. Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2
з участю:
представника заявниці ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові заяву заступника прокурора Львівської області начальника управління підтримання обвинувачення в суді ОСОБА_4 про вирішення долі речових доказів у кримінальній справі, -

ВСТАНОВИВ:

19.11.2018 р. до Галицького районного суду м. Львова надійшла заступника прокурора Львівської області начальника управління підтримання обвинувачення в суді ОСОБА_4 , в якій просив суд вирішити долю речових доказів по кримінальній справі, а саме грошових коштів в сумі 2000 грн., що передані на зберігання у ЗГРУ «ПриватБанк». Зазначив, що прокуратурою Львівської області підтримувалось обвинувачення у кримінальній справі №181-0043 відносно ОСОБА_5 , у якій на той час слідчим слідчого відділу прокуратури області ОСОБА_6 вилучено та передано на зберігання в ЗГРУ «Приватбанк» кошти в сумі 2000 грн. Вироком Галицького районного суду м. Львова від 19.06.2012 р. ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Крім цього, вироком суду ухвалено речові докази залишити у банку без подальшого вирішення їх долі. Тому такі не можуть бути повернути власнику чи звернені в дохід держави.
Прокурор в судовому засіданні заяву підтримала повністю та просила таку задовольнити. Надала аналогічні викладеним у заяві пояснення. Додатково зазначила, що належність на праві власності органу досудового розслідування коштів підтверджується протоколом огляду помічення та вручення грошових коштів від 15.07.2011 року.
Заслухавши пояснення прокурора, вивчивши скаргу та надані матеріали, суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 9 Перехідних положень КПК України арешт майна до дня набрання чинності цим кодексом продовжує свою дію до моменту його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Тобто, вирішення питання щодо долі речових доказів у кримінальній справі, яка розглядалась судом на підставі вимог КПК України 1960 року підлягає вирішенню в порядку, передбаченому КПК України 1960 року.
Відповідно до ст. 411 КПК України 1960 року питання, зв`язані з виконанням вироку, вирішуються судом у судовому засіданні з участю прокурора.
Вироком Галицького районного суду м. Львова від 19 червня 2012 року визнано винним та засуджено ОСОБА_5 за ч.1 ст. 368 КК України на два роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади строком на один рік. У вироку суду зазначено, що грошові кошти в сумі 2000 грн. передані на зберігання у ЗГРУ «Приватбанк» - залишено у банку.
Вироком Апеляційного суду Львівської області від 31 жовтня 2012 року вирок Галицького районного суду м. Львова від 19 червня 2012 року скасовано в частині кваліфікації дій засудженого, обрання покарання, застосування Закону України «Про амністію у 2011 році» та скасування запобіжного заходу. В решті вирок залишено без змін.
Ухвалою Вищою спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 березня 2013 року вирок Апеляційного суду Львівської області від 31 жовтня 2012 року залишено без змін.
В заяві прокурор просить вирішити долю грошових коштів в сумі 2000 грн., що передані на зберігання у ЗГРУ «ПриватБанк» шляхом повернення їх власнику або зверненні в дохід держави.
Ст. 78 КПК України 1960 року речовими доказами є предмети, які були знаряддям вчинення злочину, зберегли на собі сліди злочину або були об`єктом злочинних дій, гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом, і всі інші предмети, які можуть бути засобами для розкриття злочину і виявлення винних або для спростування обвинувачення чи пом`якшення відповідальності.
Відповідно до протоколу огляду помічення та вручення грошових коштів від 15.07.2011 року (т.1 а.с.17-18 матеріалів кримінального провадження 1-414/11), в приміщенні службового кабінету УДСБЕЗ ГУ МВС України у Львівській області було оглянуто грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) гривень, які були отримані з статті «Спеціальні видатки» кошторису МВС для використання їх в ході проведення дослідчої перевірки на підставі ст.. 97 КПК України по заяві ОСОБА_7 , що проживає АДРЕСА_1 .
Ч.1 ст. 79 КПК України 1960 року речові докази повинні бути уважно оглянуті, по можливості сфотографовані, докладно описані в протоколі огляду і приєднані до справи постановою особи, яка провадить дізнання, слідчого, прокурора або ухвалою суду. Речові докази зберігаються при справі, за винятком громіздких предметів, які зберігаються в органах дізнання, досудового слідства і в суді або передаються для зберігання відповідному підприємству, установі чи організації.
Ч.1 ст. 80 КПК України 1960 року речові докази зберігаються до набрання вироком законної сили або до закінчення строку оскарження постанови чи ухвали про закриття справи.
Заслухавши думку прокурора, який просив повернути вилучені 2000 гривень власнику Головному управлінню національної поліції у Львівській області (колишня назва ГУ МВС України у Львівській області), враховуючи положення ч.1 ст. 79 КПК України 1960 року, згідно з якою речові докази передаються лише на зберігання відповідному підприємству, установі чи організації, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви прокурора про повернення речових доказів власнику.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 78-80, 411 КПК України 1960 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву заступника прокурора Львівської області начальника управління підтримання обвинувачення в суді ОСОБА_4 про вирішення долі речових доказів у кримінальній справі - задовольнити.
Речові докази по справі: грошові кошти в сумі 2000 грн., що передані на зберігання у ЗГРУ «ПриватБанк» - повернути на рахунок Головного управління національної поліції у Львівській області.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1