Справа № 640/6343/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про відмову у обранні запобіжного заходу

"08" травня 2019 р.

Київський районний суд м. Харкова:

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участю:

секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4

захисників обвинуваченого:

адвокатів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту у кримінальному провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.03.2017 року за №0000054 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою юридичною освітою, займаючого посаду заступника начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей 2005 та 2012 року народження, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину.

В підготовчому засіданні прокурор підтримала клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту. В обґрунтування клопотання зазначено, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, за версією сторони обвинувачення на сьогодні існує достатньо підстав вважати, що обвинувачений може переховуватися та ухиляться від суду, оскільки тяжкість можливого покарання, яке призначатиметься судом ОСОБА_4 за вчинення інкримінованого злочину проти громадського порядку із застосуванням насильства та погрозою його застосування, свідчить про те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, будь-яким шляхом буде намагатися уникнути відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, шляхом переховування від суду. Також вказаний ризик обґрунтовується процесуальною поведінкою підозрюваного, який не з`явився на неодноразові виклики до слідчого у серпні та вересні 2017 року. ОСОБА_4 має закордонний паспорт та у серпні 2017 року вже виїжджав за кордон. Крім того, ОСОБА_4 зареєстрований в квартирі, яка розташована на тимчасово окупованій території: АРК Крим, м. Севастополь, тобто у будь-який момент може туди виїхати. ОСОБА_4 є матеріально забезпеченою особою та має можливість облаштувати умови життя за кордоном. Крім того, ОСОБА_7 може спробувати будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, враховуючи, що він є працівником правоохоронного органу та займає відповідну посаду, має зв`язки у правоохоронних органах. Крім того, ОСОБА_7 долучав до своїх скарг та клопотань вирок суду відносно свідка ОСОБА_8 , де зазначені особисті дані свідка, що свідчить про можливість впливати на зазначеного свідка. Крім того, обвинувачений не з`явився в судове засідання в березні 2019 року.

Обвинувачений та його захисники проти клопотання прокурора заперечували, зазначені, що прокурором жодними чином не доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України. ОСОБА_4 з`являється на всі засідання суду протягом тривалого часу, а 29.03.2019 року його неявка до суду була обумовлена тим, що він перебував у раніше запланованій відпустці, про що було видано наказ його керівництва, при цьому обвинувачений завдано повідомив про це суд, тобто не мав ніякого наміру ухилятися від суду. Наявність реєстрації в м. Севастополі зовсім не свідчить про намір чи бажання туди втекти та переховуватися від суду, в останнє він був в Криму в 2017 році, а яки і продовжував їздити туди, то сторона обвинувачення вже давно надала би довідку про перетинання ним кордону. Крім того, обвинувачений не лише не здійснював знищення доказів чи документів чи перешкоджати розслідуванню, а і не може це зробити, оскільки всі докази стороною обвинувачення вже зібрані в грудні 2017 року, тому такі ризики є безпідставними. Посилання прокурора на можливість вливати на свідків є безпідставною, нічим не доведено, жодних заяв від свідків чи потерпілих про здійснення на них впливу немає.

Потерпілі не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Суд, вислухавши заявлене клопотання, думку учасників процесу, зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Також при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, заманені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 1,ч.2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Закон покладає на сторону обвинувачення обов`язок довести як наявність обґрунтованої підозри, так і наявність ризиків невиконання підозрюваним, зокрема, покладених на нього процесуальних обов`язків.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

З долучених до клопотання про застосування запобіжного заходу матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.10.2017 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовувався запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 18.12.2017 року.

При цьому, доказів того, що ОСОБА_4 порушував вказаний запобіжний захід, не надано і прокурором не зазначено. Вказаний запобіжний захід продовжений не був, стороною обвинувачення відповідне питання після закінчення строку запобіжного заходу - не ставилося. І лише через 9 місяців після закінчення строку запобіжного заходу прокурором заявлено це клопотання, тобто це фактично підтверджує, що протягом вказаного строку сторона обвинувачення не вбачала продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 з`являється в засідання до суду, протягом ротку демонструє належну процесуальну поведінку щодо явки, а нез`явлення обвинуваченого в засідання, призначене на 29.03.2019 року, не свідчить про підтвердження ухилення від суду, оскільки обвинувачений за тиждень письмово повідомив суд, що в це період перебуватиме у відпустці, надавши відповідний наказ з місця роботи, тому така поведінка обвинуваченого (одна неявка до суду) не дає суду підстав вважати необхідним застосування до обвинуваченого будь-який запобіжний захід.

Наявність у обвинуваченого закордонного паспорту та прописки в м. Севастополі само по собі не є доказом ухилення обвинуваченого від суду, що було фактично і продемонстровано обвинуваченим, коли останній не порушував раніше обраний запобіжний захід, а в період відсутності запобіжного заходу завжди з`являвся до суду.

Таким чином, прокурором не надано переконливих та достатніх доказів, які б підтверджували існування ризику переховування від суду.

Також прокурором достатньо не обґрунтовано, яким чином обвинувачений може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, враховуючи, що досудове розслідування вже завершено в грудні 2017 року, всі докази стороною обвинувачення вже зібрані, справа перебуває на розгляду в суді, тому цей ризик є необґрунтованим та безпідставним.

Ризик можливого впливу обвинуваченого на свідків та потерпілих прокурором не доведено, оскільки прокурором не надано належних доказів на підтвердження цих обставин, як протягом досудового розслідування, так і вході судового провадження, зокрема, відсутні такі відомості від самих свідків та потерпілих, хоча обвинувачений і продовжує займати ту ж саму посаду, на якій і працював, тому сам факт перебування його на відповідній посаді не свідчить здійснення обвинуваченого впливу. Посилання на те, що ОСОБА_7 надав вирок відносно свідка не свідчить про вплив на нього, а є способом захисту, що не заборонено законом.

При цьому, суд враховує в цілому, протягом значного часу, процесуальну поведінку ОСОБА_4 , яка наразі є належною.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що прокурор не надав доказів на підтвердження заявлених ним ризиків, клопотання про обрання вказаного запобіжного заходу не може бути задоволене.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 315, КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді домашнього арешту у кримінальному провадження внесеному до ЄРДР 30.03.2017 року за №0000054 відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий - ОСОБА_1