Справа № 348/2090/17
Провадження № 11-кп/4808/15/19
Категорія ст. 296 ч.4 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000486 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , прокурорів Надвірнянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на вирок Надвірнянського районного суду Івано Франківської області від 08 жовтня 2018 року, відносно ОСОБА_9 за ст. 296 ч.4 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с. Кандалакша, Мурманської області, Російської Федерації та жителя АДРЕСА_1 , працюючого вантажником дільниці робітничого постачання НГВУ "Надвірнанафтогаз" ПАТ "Укрнафта", з повною загальною середньою освітою, неодруженого, судимого вироком Надвірнянського районного суду від 18.03.2009 року за ч.2 ст.317, ч.2 ст.309 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, (звільнений 23.03.2012 р. у зв`язку з відбуттям покарання), громадянина України, у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,-

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі захисник та обвинувачений ОСОБА_9 вважають вирок суду необґрунтованим і незаконним, через невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, що являється однією із підстав скасування або зміни вироку, відповідно до вимог ч.2 ст.409 КПК України.

.

Вказує, що суд першої інстанції неправильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_9 та засудив обвинуваченого за ч.4 ст.296 КК України з явно надуманих підстав, які не ґрунтуються на фактичних обставинах кримінального провадження, що являється однією із підстав скасування або зміни вироку відповідно до ч.3 ст.409 КПК України.

Просить постановити рішення, яким змінити вирок Надвірнянського районного суду від 08.10.2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_9 перекваліфікувавши його дії з ч.4 ст.296 КК України на ч.2 ст.125 КК України і кримінальне провадження закрити за примиренням сторін на підставі ст.46 КК України.

В апеляційній скарзі прокурори Надвірнянської місцевої прокуратури не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_9 вважають вирок Надвірнянського районного суду від 08.10.2018 року щодо нього таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Призначаючи покарання обвинуваченому, суд належним чином не врахував тяжкість вчиненого злочину, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, особу обвинуваченого, характеристику особи. Крім того суд повинен був врахувати те, що ОСОБА_9 вчинив тяжкий злочин, який становить підвищену суспільну небезпеку та у період непогашеної судимості за умисний тяжкий злочин вчинив новий умисний тяжкий злочин. Невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості полягає в тому, що призначаючи покарання обвинуваченому судом у повній мірі не враховано характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його ставлення до вчиненого діяння, обставини, за яких вчинено злочин. Зокрема, судом не враховано, те що ОСОБА_9 вчинив даний злочин під час непогашеної судимості, часткове визнання вини, відповідно й відсутність щирого каяття, обтяжуючі обставини: вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Просять скасувати вирок Надвірнянського районного суду від 08.10.2018 року щодо ОСОБА_9 за ч.4 ст.296 КК України з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину за ст. 296 ч.4 КК України та призначити покарання без застосування ст.69 КК України у виді позбавлення волі терміном на 4 роки.

Вироком Надвірнянського районного суду від 08.10.2018 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України один рік обмеження волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 визначено рахувати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

У строк покарання обвинуваченому ОСОБА_9 у виді обмеження волі зараховано строк затримання з 17.07.2017 р. по 20.07.2017р. у розрахунку один день арешту за два дні обмеження волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили не обирався.

Вирішено питання речових доказів.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 6728 грн.56 коп. витрат за проведення експертиз.

За вироком суду, 17 липня 2017 року біля о 18.00 год. обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спільно із ОСОБА_12 йшли по парку ім. Івана Франка, що в м. Надвірна, де зустріли ОСОБА_13 . При цьому між ОСОБА_12 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт. Бажаючи заступитися за неї, ОСОБА_13 зробив зауваження ОСОБА_9 . В свою чергу обвинувачений ОСОБА_9 , безпричинно розпочав конфлікт із ОСОБА_13 .

У ході конфлікту обвинувачений ОСОБА_9 , грубо порушуючи громадський порядок і виражаючи явну неповагу до суспільства, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі та поведінки, діючи з особливою зухвалістю, безпричино схопив ОСОБА_13 за одяг та перекинув його через дерев`яну огорожу, від чого вони обоє впали на землю. Після цього обвинувачений ОСОБА_9 наніс декілька ударів руками по обличчю та тулубу потерпілого ОСОБА_13 та, діставши з кишені штанів розкладний ніж, заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, наніс ним цілеспрямований удар в ділянку лівого плеча ОСОБА_13 ..

Внаслідок хуліганських дій обвинуваченого ОСОБА_9 потерпілий ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці лівого плеча, садна тім`яно-скроневій ділянці справа, садна в лобній ділянці справа, садна в ділянці лівої гомілки. Згідно висновку експерта № 486 від 15.08.2017 виявлені садна відносяться до легких тілесних ушкоджень, а рана в ділянці лівого плеча - до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вирок суду, слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України, тобто є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції виконав вимоги закону.

Що стосується апеляційних доводів захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 , то вони не підлягають до задоволення з таких підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні хуліганських дій при встановлених судом обставинах відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються дослідженими судом доказами.

Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції всебічно та повно дослідивши показання обвинуваченого, свідків та зібрані у кримінальному провадженні докази, які стосуються об`єму обвинувачення, у тому числі й ті, на які містяться посилання у апеляційній скарзі, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов обґрунтованого висновку про ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_9 за ст.296 ч.4 КК України.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованого йому злочину при обставинах, вказаних у вироку, підтверджується сукупністю зібраних і досліджених у судовому засіданні доказів, яким дана належна правова оцінка.

З показань обвинуваченого ОСОБА_9 вбачається, що вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення він визнав частково та дав детальні показання про час, місце, спосіб та інші обставини, внаслідок яких потерпілий ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці лівого плеча, садна тьм`яно скроневій ділянці справа, садна в лобній ділянці справа, садна в ділянці лівої гомілки. З гідно висновку експерта №486 від 15.08.2017 року виявлені садна відносяться до легких тілесних ушкоджень, а рана в ділянці лівого плеча до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

Доводи обвинуваченого та його захисника про те, що суд першої інстанції неправильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.4 ст. 296 КК України замість кваліфікації його дій за ч.2 ст. 125 КК України, оскільки злочин було вчинено на побутовому грунті є необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, показами потерпілого ОСОБА_13 встановлено що, до вказаних подій не був знайомий з обвинуваченим та неприязних відносин з ним не мав .

17.07.2017 року біля 18 год. він сидів на лавці при вході в парк ім. І. Франка в м. Надвірна. В цей час біля нього проходили його знайома ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_15 , які між собою сварилися. Після чого, до нього підійшла ОСОБА_12 і попросила, щоб він провів її. В цей час підійшов ОСОБА_9 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння і смикнув ОСОБА_16 до себе. Тоді потерпілий з метою припинення конфлікту став між ними. ОСОБА_9 почав наносити йому удари в область грудної клітки і голови. Вони впали через огорожу. Тоді потерпілий відчув різку біль і втратив свідомість. Коли опритомнів, побачив біля себе 3-х підлітків, які повідомили, що ОСОБА_16 пішла в сторону Надвірнянської ЗОШ №2. Підійшовши туди він побачив, що вона розмовляє з ОСОБА_17 . Він крикнув, що буде викликати поліцію і ОСОБА_9 втік. Тоді він підійшов до ОСОБА_18 і проводив її додому. В цей час відчув біль в області лівого плеча і виявив поріз.

Суд обґрунтовано поклав в основу обвинувачення показання потерпілого ОСОБА_13 , оскільки вони узгоджуються з іншими доказами по справі.

Неповнолітній свідок ОСОБА_19 дав показання, що 17.07.2017 близько 17 год. він із своїми друзями ОСОБА_20 та ОСОБА_21 йшли в парку в ім. І. Франка в м. Надвірна в сторону центру. Детально всіх обставин події не пригадує, але пояснив, що при вході в парк вони побачили бійку між обвинуваченим ОСОБА_17 і потерпілим ОСОБА_22 . Спостерігали за бійкою близько 3-4 хвилин. Також свідок пояснив, що бачив кров на обличчі потерпілого ОСОБА_13 .

Неповнолітній свідок ОСОБА_23 дав показання, що 17.07.2017 близько 17 год. він із своїми друзями ОСОБА_24 та ОСОБА_21 йшли в парку в ім. І. Франка в м. Надвірна в сторону центру. Детально всіх обставин події не пригадує, але пояснив, що при вході в парк вони побачили бійку між обвинуваченим ОСОБА_17 і потерпілим ОСОБА_22 . Спостерігали за бійкою близько 3-4 хвилин. Також свідок пояснив, що ОСОБА_25 хотів викликати поліцію, оскільки налякався бійки.

Заподіяння потерпілому ОСОБА_13 тілесних ушкоджень підтверджується висновком судово-медичної експертизи №486 від 15.08.2017 року виявлені садна відносяться до легких тілесних ушкоджень, а рана в ділянці лівого плеча до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

У відповідності із розясненнями, які містяться в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 22.12.2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство», суд з урахуванням вищенаведених обставин учинення ОСОБА_9 протиправних дій, що супроводжувалися заподіянням тілесних ушкоджень, обґрунтовано кваліфікував їх, як хуліганство, оскільки вони були поєднані з очевидним для нього грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства.

Тому є безпідставними доводи засудженого про завдання ним тілесних ушкоджень потерпілому на грунті неприязних стосунків.

Також виходячи із роз`яснень, які містяться в п.п. 9,11 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України використання ОСОБА_9 при вчиненні хуліганства ножа, який не належить до холодної зброї, є підставою для кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 296 КК України, оскільки саме за допомогою належного йому ножа, він заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_13 . Таким чином, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_9 винуватим за ч. 4 ст. 296 КК України (у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень).

З огляду на наведене підстав для кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч.2 ст. 125 КК України, про що просили обвинувачений та його захисник, колегія суддів не вбачає.

Що стосується апеляційних доводів прокурорів то вони не підлягають до задоволення з таких підстав.

Аналізуючи доводи прокурорів щодо невідповідності призначеного ОСОБА_9 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок мякості, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України, випливає, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

При призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено відповідно до зазначених вимог закону.

Так, судом при призначенні покарання ОСОБА_9 було враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, які впливають на вид і розмір покарання, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, скоїв кримінальне правопорушення в період непогашеної судимості, тобто суд врахував ті обставини, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор.

Відповідно до положень п.п. 1, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення. Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його поведінку до вчинення злочину, його минуле (зокрема, наявність незнятих чи непогашених судимостей) тощо.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано прийшов до висновку, врахувавши обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме, щире каяття у вчиненому, відшкодування в повному обсязі потерпілому спричиненої шкоди, а також думку потерпілого який не має претензій до обвинуваченого та просить закрити кримінальне провадження в зв`язку з примиренням, вважає їх такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, та з урахуванням особи винного, та прийшов до висновку про можливість переходу до іншого, більш м`якого виду покарання не зазначеного в санкції ст. 296 ч.4 КК України, застосувавши ст. 69 КК України у виді обмеження волі.

Тому колегія суддів не вбачає підстав для призначення ОСОБА_9 більш суворого покарання, без застосування ст.69 КК України у виді позбавлення волі терміном на 4 роки, про що просять в своїй апеляції прокурори.

Колегія суддів вважає, що вказані вище обставини давали суду першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_9 застосувати ст. 69 КК України.

Призначене ОСОБА_9 покарання відповідає загальним засадам призначення покарань, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_26 , обвинуваченого ОСОБА_9 , прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Надвірнянського районного суду від 08 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, засудженим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5