ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/425/19 Справа № 183/1255/19 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
розглянувши 25 березня 2019 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2019 року, по кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000365 від 22.02.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гаупвахти ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянину України, з середньою спеціальною освітою, не одруженому, військовослужбовцю військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі захисник просить поновити пропущений строк на звернення із апеляційною скаргою, скасувати ухвалу слідчого судді від 01.03.2019 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід, який може забезпечити його належну процесуальну поведінку, у вигляді домашнього арешту та покладенням обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України.
В обґрунтування зазначив, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя керувався лише припущеннями. Слідчим суддею не було враховано особу підозрюваного а також його службову характеристику з місця служби за підписом командування в/ч НОМЕР_1 , де зазначено, що останній протягом 1.5 років із честю виконував свій громадянський обов`язок із захисту суверенітету та територіальної цілісності держави в зоні проведення АТО, проявив мужність і сміливість, ризикував своїм життям, у лютому 2019 року підписав контракт із ЗСУ.
Також слідчим суддею не було враховано міцність соціальних зв`язків підозрюваного, в місці його постійної служби, знаходження на утриманні батьків пенсійного віку, наявність у підозрюваного постійного місця проживання, репутацію підозрюваного, відсутність судимостей та відсутність даних про притягнення до кримінальної та адміністративної відповідальності.
Зазначає, що слідчим суддею не було розглянуто можливості застосування до підозрюваного альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.
В зміненій апеляційній скарзі захисник просить обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистої поруки, оскільки два безпосередніх військових командира ОСОБА_7 та військовий капелан підрозділу своїми письмовими заявами засвідчили, що здатні контролювати поведінку останнього при перебуванні в межах території військової частини, готові забезпечити виконання покладених на підозрюваного обов`язків, гарантувати своєчасне доставлення підозрюваного до слідчого та суду на першу вимогу.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.03.2019 року до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк до 26 квітня 2019 року включно, взявши його під варту із залу суду негайно. Копію ухвали направлено для виконання начальникові Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, начальникові гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_1 , прокуророві військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України.
Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризику, зазначеного вище, на підставі наданих слідчим матеріалів, оцінено в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 не одружений, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, тому слідчий суддя вважає, що у підозрюваного відсутні соціальні зв`язки. Також, ОСОБА_7 підозрюється в скоєнні умисного тяжкого кримінального правопорушення, що призвело до смерті потерпілого, що вказує на негативну репутацію останнього; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється. Застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначеного раніше ризику.
Крім того, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого, зокрема, із застосуванням насильства.
Заслухавши думку захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, з наданих матеріалів вбачається що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Слідчим суддею правильно було зазначено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке віднесено законом до категорії тяжких, виходячи з наявних доказів, а саме: витягу з ЄРДР про внесення 22.02.2019 року відомостей про кримінальне правопорушення за № 0000365; протоколу огляду місця події від 22.02.2019 року, а саме ділянки місцевості, яка розташована на літньому майданчику кафе «Барінель», що розташований за адресою вул. Гагаріна, 1 смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області; довідки лікаря КЗ «Новомосковська центральна районна лікарня» ДОР»; протоколів допиту свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 , яке фіксувалося на відеокамеру; протоколом пред`явлення особи для впізнання, яке фіксувалося на відеокамеру, під час якого свідок ОСОБА_10 вказав на ОСОБА_7 як на особу, яка спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_16 ; довідки лікаря КЗ «Дніпропетровська обласні клінічна лікарня ім. Мечникова» ДОР».
Отже обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 злочину є доведеною.
Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Колегія суддів погоджується з тим, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про те, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні злочину, який віднесено до категорії тяжких, за скоєння якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, тому слідчий суддя приходить до висновку, що підозрюваний ОСОБА_7 , розуміючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував, що існують обґрунтовані ризики, що ОСОБА_7 не одружений, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, та правильно врахував, що у підозрюваного відсутні соціальні зв`язки. Також, ОСОБА_7 підозрюється в скоєнні умисного тяжкого кримінального правопорушення, що призвело до смерті потерпілого, що вказує на негативну репутацію останнього; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Доводи ж захисту про те, що слідчим суддею не було враховано особу підозрюваного а також його службову характеристику з місця служби за підписом командування в/ч НОМЕР_1 , де зазначено, що останній протягом 1.5 років із честю виконував свій громадянський обов`язок із захисту суверенітету та територіальної цілісності держави в зоні проведення АТО, проявив мужність і сміливість, ризикував своїм життям, у лютому 2019 року підписав контракт із ЗСУ є безпідставними, оскільки суд при постановленні ухвали врахував, що останній з метою запобігти встановленим ризикам, беручи до уваги тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, міру покарання, яка передбачена у виді позбавлення волі, обґрунтовано задоволено клопотання прокурора та застосовано до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок слідчого судді першої інстанції про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.
Колегія суддів вважає доводи сторони захисту про те, наявність у підозрюваного постійного місця проживання, репутацію підозрюваного, відсутність судимостей та відсутність даних про притягнення до кримінальної та адміністративної відповідальності. - безпідставними.
Як вбачається із заяв військового священика ОСОБА_17 , командира ремонтного взводу в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_18 , та офіцера-психолога ОСОБА_19 , останні виявили бажання про взяття підозрюваного ОСОБА_7 на поруки.
За змістом ст. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його в суд на першу про те вимогу.
Розглянувши подані заяви про взяття підозрюваного ОСОБА_7 на особисту поруку, апеляційний суд дійшов висновку, що вони не підлягають задоволенню, оскільки запобіжний захід у виді особистої поруки в межах вказаного кримінального провадження не буде достатнім для запобігання ризикам, які були встановлені під час апеляційного розгляду.
Крім того, не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги, стосовно того, що слідчим суддею не було розглянуто можливості застосування до підозрюваного альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів, оскільки при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гаупвахти, слідчим суддею було враховано про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначеного раніше ризику.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком законним і обґрунтованим та не знаходить підстав для відмови в задоволенні клопотання прокурора на даному етапі досудового розслідування, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Заявником порушено 5 денний строк звернення до суду зі скаргою на постанову, але заявлено клопотання про поновлення такого строку у зв`язку із несвоєчасним отриманням відомостей про винесення оскаржуваної постанови. За вказаних обставин строк оскарження підлягає поновленню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 про поновлення пропущеного процесуального строку на оскарження ухвали слідчого судді задовольнити.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2019 року, по кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000365 від 22.02.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гаупвахти ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3