ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши 08 листопада 2018 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження №0000105 за апеляційною скаргою прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 на ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 25 вересня 2018 року, якою обвинувальний акт за за ч. 2 ст. 369-2 КК України, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 . раніше судимого,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,
ВСТАНОВИЛА :
Цією ухвалою, обвинувальний акт, відносно ОСОБА_9 повернуто прокурору з підстав невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України. Відмовлено ОСОБА_9 в задоволенні клопотання про повернення застави у розмірі 140960 грн., Відмовлено в задоволенні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого СВ відділення спеціальної поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

Мотивуючи своє рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, прокурором в обвинувальному акті не викладено обставини його вчинення, які прокурор вважає встановленими, і на підставі яких сформовано обвинувачення та визначена правова кваліфікація злочину.

Так, обвинувальний акт взагалі не містить обставин щодо повноважень ОСОБА_7 , не вказано, чи дійсно обвинувачений ОСОБА_7 мав вплив на командування військової частини НОМЕР_1 з приводу прийняття рішення про звільнення солдатів в запас зі строкової служби у першу чергу на початку квітня 2018 року.

Також, прокурором не зазначено, які саме наявні у ОСОБА_7 можливості, пов`язані з цими службовими повноваженнями, він міг використати, щоб здійснити вплив на особу, уповноважену на виконання функцій держави.Також не зазначено на кого конкретно він обіцяв вплинути, яким чином та в чиїх інтересах.

Крім того, обвинувальний акт містить виклад обставин щодо подій 10 березня 2018 року та 16 березня 2018 року що є аналогічними. Виходячи за змісту обвинувального акту, є не зрозумілим, ці викладені обставини стосуються тих самих подій та осіб, на яких обіцяв здійснити вплив ОСОБА_7 ,чи інших подій та осіб, уповноважених на виконання функцій держави.

Також прокурором не визначено, що саме на меті, як неправомірну вигоду, хотів отримати обвинувачений ОСОБА_7 , оскільки загальна вартість неправомірної вигоди у вигляді майна - бензопили та бензокоси, яку мав на меті отримати обвинувачений ОСОБА_7 , за змістом обвинувального акту складали не менше 12 000 гривень, хоча в подальшому, як вказано прокурором, була отримана лише бензопила, вартістю 4 109 гривень.

Тобто, викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими в обвинувальному акту, містять явні суперечності.

Крім того, є не зрозумілим, яку ж неправомірну вигоду мав намір отримати ОСОБА_7 грошові кошти не менш 12000 гривень, або бензопилу та бензокосу, чи одну тільки бензопилу.

Таким чином, вищезазначене свідчить про не відповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, оскільки як би не вбачав прокурор фактичні обставини справи, викладаючи їх в обвинувальному акті, він повинен формулювати обвинувачення керуючись і положенням КК України, тобто і матеріальним законом та не допускати спрощень та суперечностей у викладені цих обставин.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, прокурором подана апеляційна скарга, в якій останній просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд у в суді першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказує на те, що приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції не досліджуючи фактичних обставин справи передчасно дійшов висновку про відсутність викладу фактичних обставин. Також вказує на те, що суд передчасно дійшов до висновку щодо наявності суперечностей між викладеними у обвинувальному акті фактичних обставин, оскільки з обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_7 запропонував здійснити впливи на особу у вигляді інструмент, який повинен коштувати не менш 12 тис. грн. А фактично отримав частину неправомірної вигоди на суму понад 4 тис. Грн.

Вислухавши учасників кримінального провадження, а саме прокурора який підтримав доводи та вимоги апеляції та просив їх задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційних вимог та просили ухвалу суду залишити без змін, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі і співставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів, вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За положеннями п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, до повноважень суду першої інстанції, віднесено прийняття рішення під час підготовчого судового засідання про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим.

За приписами ст. 372 КПК України, суд зазначає мотиви з яких виходив при постановленні ухвали, і положеннями закону. Яким він керувався.

Вказані вимоги закону при постановленні оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції належним чином не були дотримані.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, до висновку про повернення обвинувального акту, суд прийшов з тих підстав, що при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, прокурором в обвинувальному акті не викладено обставини його вчинення, які прокурор вважає встановленими, і на підставі яких сформовано обвинувачення та визначена правова кваліфікація злочину, а також те, що обвинувальний акт взагалі не містить обставин щодо повноважень ОСОБА_7 , не вказано, чи дійсно обвинувачений ОСОБА_7 мав вплив на командування військової частини НОМЕР_1 з приводу прийняття рішення про звільнення солдатів в запас зі строкової служби у першу чергу на початку квітня 2018 року.

Однак, з таким висновком, колегія суддів не погоджується, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи і не ґрунтується на кримінальних процесуальних нормах закону та суперечить дійсним обставинам справи і нормам закону по своїй суті.

Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити в собі, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Як вбачається зі змісту даного обвинувального акту, останній містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, де чітко і конкретно вказане місце вчинення злочинів, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення щодо обвинуваченого.

Конкретність викладення фактичних обставин у даному кримінальному провадженні, які підлягають доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення час, місце, спосіб та інші обставини їх вчинення, викладено у даному обвинувальному акті достатньо зрозуміло, що є важливим і суттєвим не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист і фабула обвинувачення в даному випадку є фактичною моделлю вчинених кримінальних правопорушень.

Тобто, обвинувальний акт містить фактичні обставини, які прокурор вважав встановленими, скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення, після чого наведена правова кваліфікація дій обвинуваченого та формулювання обвинувачення.

Як вбачається, обвинувачення викладено конкретизовано, а отже і зрозумілість пред`явленого обвинувачення не викликає сумнівів, а тому даний обвинувальний акт відповідає і узгоджується з вимогами ст. 291 КПК України та положеннями п.(а) ч. 3 ст. 6 Конвенції, якою передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Слід зауважити, що в постанові Верховного Суду України від 24.11.2016 року № 5-238кс16 чітко визначено, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Висновок суду про те, що обвинувальний акт не містить повноважень ОСОБА_7 , а прокурором не зазначено, які саме наявні у ОСОБА_7 можливості, пов`язані з цими службовими повноваженнями, він міг використати, щоб здійснити вплив на особу, уповноважену на виконання функцій держави, а також те, що саме на меті, як неправомірну вигоду, хотів отримати обвинувачений ОСОБА_7 є безпідставним і необґрунтованим, оскільки зазначені обставини стосуються доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення. Зазначені обставини досліджуються і з`ясовуються на стадії розгляду справи по суті, а тому в даному випадку суд першої інстанції у порушення вимог кримінального процесуального закону фактично вдався до оцінки доказів, які підлягають дослідженню в іншій стадії судового розгляду.

Крім того, доводи прокурора зазначені в апеляційній скарзі в даному випадку превалюють над доводами захисника, стосовно того, що в обвинувальному акті не зазначено можливість ОСОБА_7 використовувати свої службові повноваження для впливу на командування або на іншу особу, уповноважену на виконання функції держави, оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 369-2 КК України, об`єктивна сторона злочину полягає у обіцянці або одержанні неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функції держави і кваліфікація за даною кваліфікацією за даною статтею не потребує з`ясування здійснення самого впливу, оскільки це перебуває поза межами об`єктивної сторони злочину із формальним складом, викладеним у ч. 2 ст. 369-2 КК України, з чим погоджується колегія суддів.

Таким чином, на стадії підготовчого судового засідання, роблячи аналіз фактичним обставинам кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, формулюванню обвинувачення та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, суд першої інстанції явно вийшов за межі питань, передбачених ст. 314 КПК України, фактично надав прокурору вказівки щодо необхідності зміни висунутого обвинувачення, чим на думку колегії суддів істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону та принципи диспозитивності та змагальності сторін

Зазначені судом першої інстанції вказані вище формальні недоліки не є суттєвими, і не є перешкодою для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду, оскільки всі інші питання щодо з`ясовуються судом і розглядаються при розгляді справи по суті.

За таких обставин, рішення суду про повернення прокурору обвинувального акту не можна визнати обґрунтованим, викладені в ухвалі суду першої інстанції підстави з посиланням на недоліки, які слугували поверненню прокурору обвинувального акту не є суттєвими, і колегія суддів, вважає їх такими, що не відповідають фактичним обставинам і вище вказаним нормам процесуального кримінального закону, а тому ухвала підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження і даний висновок не ґрунтується на кримінальних процесуальних нормах закону, що є істотним порушенням зазначених вище вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ст. 409 КПК України, у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження поверненню на новий розгляд у суді першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 384, 404 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 25 вересня 2018 року про повернення обвинувального акту за ч. 2 ст. 369-2 КК України, відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4