В И Р О К
Іменем України

14 грудня 2018 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001508 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, на утриманні малолітніх дітей немає, учасника бойових дій, непрацюючого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, висунуте ОСОБА_6 та визнане судом доведеним.

Двадцять шостого листопада 2016 року близько 17 години ОСОБА_6 , керуючи технічно-справним автомобілем «Ленд Ровер», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись по 0 км + 950 м автодороги Київ-Чоп через с. Глибочиця Житомирського району, порушив вимоги пунктів 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, а саме під час виникнення небезпеки для руху, яку водій об`єктивно здатний виявити, не вжив заходів до зниження швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, не зменшив швидкість і не зупинився для того, щоб дати дорогу пішоходам, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 .

Унаслідок цієї ДТП пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому обох кісток правої гомілки, переломи обох лодишок лівої гомілки, перелом правої ключиці, масивні гематоми правого стегна, крововиливи у м`які тканини спини, крововиливи у заочеревинну клітковину та навколониркову клітковину справа та зліва, у тканину правої легені, розміщення правого наднирника, крововиливи під м`яку мозкову оболонку потиличних долей, лівої тім`яної та правої вискової долей та у ділянці мозочка, рани у тім`яно-потиличній ділянці голови посередині, рани на передній поверхні правої гомілки, рани із садном у ділянці лівої брови, садна на носі, на губах справа, у правій скуловій ділянці, на правому лікті, на тильній поверхні правої кисті рук, на зовнішній поверхні правої гомілки у верхній частині, синців на задньо-зовнішній поверхні лівого стегна у середній часті, на задньо-зовнішній поверхні правої гомілки, на задньо-внутрішній поверхні лівого стегна у нижній частині, на задньо-зовнішній поверхні лівої гомілки, на внутрішній поверхні лівої гомілки у нижній частині, що входять до комплексу поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок, і ускладнились розвитком важкого травматичного шоку та жирової емболії судин малого кола кровообігу, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться у прямому причинному зв`язку зі смертю.

Порушення обвинуваченим вимог пунктів 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, знаходяться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.

Отже, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Пояснення учасників кримінального провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та пояснив, що їхав разом із дружиною та внучкою у м. Житомир. Їхав із невеликою швидкістю, проїжджаючи через с. Глибочиця на другому пішохідному переході побачив пішохода, який переходив дорогу не по пішохідному переході, а навскоси через дорогу. Потерпілий появився на дорозі у світлі фар і обвинувачений відразу побачивши його, намагаючись уникнути наїзду, повернув різко вправо після чого зупинився на узбіччі і тоді відбувся удар. На відстані, на якій появився потерпілий, він ніяк не міг уникнути наїзду. Вважає, що його вини немає, а подія сталася саме з вини померлого. На іншій стороні пішохідного переходу є відеокамера, яка мала б зафіксувати це і її повинні були вилучити. У разі визнання його винним, просив застосувати до нього амністію та звільнити від відбування покарання, так як він є учасником бойових дій.

Потерпілий ОСОБА_8 у суді пояснив, що 26 листопада 2016 року до нього зателефонувала сусідка і повідомила про ДТП. Біля 17 години того ж дня він прийшов на місце аварії і побачив машину обвинуваченого, яка стояла на пішохідному переході та тіло брата, яке знаходилося біля відбійника на відстані 5-6 метрів за пішохідним переходом. Брат був одягнений у чорну куртку та костюм. Як йому пояснив свідок ОСОБА_11 , пішохід ОСОБА_10 пішов перший по переходу, першу полосу він пройшов, а на другій його збив автомобіль.

Просить задовольнити позовну заяву та стягнути з обвинуваченого понесені ним матеріальні витрати на поховання та моральну шкоду. Втратив брата, якого дуже любив, допомагав йому у всьому, бо той був інвалідом ІІ-ї групи. У зв`язку з даними подіями у нього та його сестри, яка хворіє на цукровий діабет, сильно погіршився стан здоров`я, він та його сестра змушені купувати ліки на оздоровлення.

Свідок ОСОБА_11 у суді пояснив, що 26 листопада 2016 року біля 18 години повертався із роботи. Вийшов із 121-ї маршрутки і направився до пішохідного переходу. Свідок бачив пішохода ОСОБА_10 , який перейшов першу смугу пішохідного переходу, а він побачивши близько фари автомобіля, ступив крок назад. На другій смузі пішохідного переходу ОСОБА_10 збила машина темного кольору, яка їхала з увімкненими фарами у сторону м. Житомира. Від удару тіло підлетіло вверх на 2-3 метри та пролетіло біля 10 метрів вперед і впало посередині дороги. Даний пішохідний перехід освітлювався двома лампочками та мигалками і тому він чітко бачив момент удару. Автомобіль їхав зі швидкістю десь під 100 км/год. Обвинувачений збив ОСОБА_10 миттєво, навіть не загальмував. Після аварії, свідок відразу побіг до потерпілого, а водій, проїхавши ще біля 15 метрів, зупинив автомобіль на обочині, підійшов до потерпілого і відтягнув його тіло до забору, після чого почав викликати швидку і поліцію. Свідок також зазначив, що у салоні автомобіля обвинуваченого знаходились жінка та дитина. У багажнику машини були мішки із картоплею. Після приїзду поліції, ОСОБА_12 пояснив, що поспішав.

Свідок ОСОБА_13 (дружина обвинуваченого), у суді пояснила, що 26 листопада 2016 року десь о 17 годині 10 хвилин вона разом із чоловіком ОСОБА_6 та внучкою повертались із с. Студениця, Коростишівського району у м. Житомир. Їхали із увімкненими фарами зі швидкістю не більше 50 км/год. Коли проїжджали пішохідний перехід, то освітлення було лише від будинків. На дорозі нікого не було. Потерпілий з`явився за 20 метрів за пішохідним переходом, раптово піднявшись з дороги. До того ж потерпілий був п`яний. Коли ОСОБА_6 побачив потерпілого, то почав різко гальмувати та повернув кермо вправо і вона почула хлопок. Потерпілий впав на дорогу. Після удару вони проїхали біля метра і зупинились. Вона разом із чоловіком підходила до потерпілого, він був одягнений у одяг темного кольору. Далі викликали швидку допомогу.

Докази, які підтверджують висунуте ОСОБА_6 обвинувачення.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 не визнав себе винним у порушенні Правил дорожнього руху внаслідок чого настала смерть потерпілого ОСОБА_10 , винуватість останнього у вчиненні наведеного злочину повністю доведена сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, зокрема, показами потерпілого, свідка ОСОБА_11 .

Крім показань потерпілого та свідка вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доводиться висновками експертиз, а також документами кримінального провадження.

Протоколом огляду місця події від 26.11.2016 із фототаблицями та схемою до нього, з яких вбачається, що згадана ДТП сталася на нерегульованому пішохідному переході, на правій смузі автодороги Київ-Чоп у напрямку м. Житомира на 0 + 950 м під`їзної дороги до м. Житомир через с. Глибочиця Житомирського району, де виявлено автомобіль «Ленд Ровер», на якому рухався обвинувачений та зафіксоване місце його знаходження після аварії, а саме права частина дороги у напрямку м. Житомира на відстані 44 метрів за пішохідним переходом та на відстані 3,2 метрів до задніх і 3,3 метрів до передніх коліс від лінії 1,5 ПДР.

Також із вказаного протоколу убачається, що пішохідний перехід освітлювався за допомогою штучного освітлення, прилади відеоспостереження на місці ДТП відсутні. Це у свою чергу спростовує покази свідка ОСОБА_13 та обвинуваченого про те, що пішохідний перехід не був освітлений, а рух транспортних засобів фіксувався на відеокамеру.

Окрім того, під час ОМП, на вказаному автомобілі виявлено та зафіксовано пошкодження у вигляді деформації капоту, вигину передньої декоративної дуги, пошкодження протитуманної фари. Сліди гальмування, які могли бути залишені автомобілем «Ленд Ровер», на якому рухався обвинувачений, на місці ДТП відсутні, що спростовує покази дружини обвинуваченого про те, що останній гальмував (а.к.п. 1-13, т. 2).

Висновком експерта № 1358/39 від 29.06.2017, згідно якого потерпілому ОСОБА_10 під час даної ДТП були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому обох кісток правої гомілки, переломи обох лодишок лівої гомілки, перелом правої ключиці, масивні гематоми правого стегна, крововиливи в м`які тканини спини, крововиливи в заочеревинну клітковину та навколониркову клітковину справа та зліва, в тканину правої легені, розміщення правого наднирника, крововиливи під м`яку мозкову оболонку потиличних долей, лівої тім`яної та правої вискової долей та в ділянці мозочка, рани в тім`яно-потиличній ділянці голови посередині, рани на передній поверхні правої гомілки, рани з садном в ділянці лівої брови, садна на носі, на губах справа, в правій скуловій ділянці, на правому лікті, на тильній поверхні правої кисті рук, на зовнішній поверхні правої гомілки у верхній частині, синців на задньо-зовнішній поверхні лівого стегна в середній часті, на задньо-зовнішній поверхні правої гомілки, на задньо-внутрішній поверхні лівого стегна у нижній частині, на задньо-зовнішній поверхні лівої гомілки, на внутрішній поверхні лівої гомілки у нижній частині, що входять до комплексу поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок, і ускладнились розвитком важкого травматичного шоку та жирової емболії судин малого кола кровообігу, утворились від дії тупого предмета при обставинах, які відбулися 26.11.2016 близько 17 години. Дані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться у прямому причинному зв`язку зі смертю. Потерпілий ОСОБА_10 у момент первинного контакту був повернутий до автомобіля обвинуваченого правою задньо-боковою поверхнею тіла.

Окрім того, згідно вказаного висновку у крові трупа ОСОБА_10 етиловий та інші спирти не виявлені.(а.к.п. 53-56, т.2).

Протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 01.03.2017, за участю ОСОБА_11 , який детально розповів про обставини ДТП, які відповідають його показанням даним у судовому засіданні, та показав місце наїзду, яке знаходиться у правому ряду на пішохідному переході на відстані 12 м. від початку розмітки «зебри» справа та на відстані 5,6 м. від лівого краю дороги у напрямку м. Житомира (а.к.п. 31-36, т. 2 ).

Протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 21.03.2017, за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , який під час проведення слідчої дії показав, що рухався на автомобілі «Ленд Ровер» по правій смузі руху у напрямку м. Житомира на відстані 10 м. від суцільної лінії дорожньої розмітки із швидкістю 55-60 км/год із увімкненим ближнім світлом фар. Показав на місці ДТП місце наїзду на пішохода ОСОБА_14 , яке знаходиться на правій смузі руху у напрямку м. Житомира на відстані 0,9 м. від правого краю дороги та на відстані 26 м. від дальньої межі розмітки нерегульованого пішохідного переходу. Пояснив, що у момент наїзду пішохід знаходився правим боком відносно його автомобіля. Окрім того, обвинувачений ОСОБА_6 під час даної слідчої дії зауважив, що встановлена шляхом проведення експерименту об`єктивна відстань видимості пішохода ОСОБА_10 на проїзній частині дороги у момент його виявлення у ближньому світлі фар 119 м. не відповідає дійсності, оскільки на цій відстані не видно силует пішохода (а.к.п. 37- 43, т. 2 ).

Згідно висновку експерта №3/1285 від 16.01.2017 та фототаблицями до нього, у процесі дослідження технічного стану гальмівної системи, рульового керування, ходової частини та зовнішніх світлових приладів автомобіля «Ленд Ровер», несправностей деталей і систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які б могли знаходилися у прямому причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної ДТП, експертом не встановлено. Тобто на момент ДТП вказаний автомобіль знаходився у технічно справному стані ( а.к.п. 17-30, т.2).
Згідно висновку експерта № 3/354 від 22.05.2017 невідповідність дій водія ОСОБА_6 п.12.3 та п. 18.1 ПДР України знаходяться у прямому причинному зв`язку із смертю пішохода ОСОБА_10 . Тобто, обвинувачений ОСОБА_15 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_10 шляхом застосування своєчасного термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху (а.к.п. 46-50, т.2).

Експерт ОСОБА_16 у судовому засіданні свій висновок підтримав та пояснив, що всі розрахунки проводилися згідно методик та рекомендацій.

Вказаний висновок повністю узгоджується із висновком № 3/204 від 21.03.2018 у відповідності до якого в умовах даної події та при

заданому комплексі вихідних даних, водій автомобіля «Ленд Ровер», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_10 шляхом застосування своєчасного термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху.

Окрім того, експертом встановлено, що завантаження автомобіля «Ленд Ровер» чотирма мішками картоплі вагою близько 200 кг, не вплинули б на висновки експерта, при проведенні експертизи №3/354 22.05.2017 року.

Використана при виконанні названо ескпертизи величина 25,92 є постійною (сталою) величиною, яка являється перевідним коефіцієнтом та не змінюється ні при яких обставинах.

Згідно рапорту, зареєстрованого у журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінального правопорушення Житомирського РВП за №8911 від 26.11.2016, від ОСОБА_6 надійшло повідомлення про те, що він у цей день о 16 годині 58 хвилин у с. Глибочиця збив чоловіка (а.к.п. 105, т. 1).

Окрім того, згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 852 від 26.11.2016, ОСОБА_13 під час вчинення загаданої ДТП знаходився у тверезому стані (а.к.п. 14, т.2).

У відповідності до постанови старшого слідчого Житомирського РВП ОСОБА_17 про визнання предметів речовими доказами від 27.11.2016, автомобіль «ленд Ровер», державний номерний знак НОМЕР_2 , визнаний речовим доказом по кримінальному провадженні №0001508 (а.к.п.13, т.2).

Висновки суду щодо доведеності вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КК України кримінально карним діянням є порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При цьому об`єктивна сторона даного злочину характеризується діяннями, що полягають у порушенні правил безпеки руху, що призвело до суспільно-небезпечних наслідків, тобто до тілесних ушкоджень у потерпілого у результаті яких настала його смерть, а також причинним зв`язком між діяннями і наслідками.

Відповідно до пункту 12.3 Правил дорожнього руху України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

У пункті 18.1 цих Правил визначено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Разом з тим, судом достеменно встановлено, що передбачені ст. 286 КК суспільно небезпечні наслідки, настали саме через порушення обвинуваченим ОСОБА_6 , а не пішоходом ОСОБА_10 , правил безпеки дорожнього руху.

Як убачається із показань свідка ОСОБА_11 , який був безпосереднім очевидцем подій, ОСОБА_6 керуючи автомобілем «Ленд Ровер», збив потерпілого на пішохідному переході. Окрім того, свідок вказав, що цей пішохідний перехід освітлювався, а тому він чітко бачив, що автомобіль обвинуваченого їхав зі швидкістю десь під 100 км/год. та після удару, не загальмував, а проїхав декілька метрів і лише потім зупинився.

Такі показання свідка повністю узгоджуються із протоколом проведення слідчого експерименту 01.03.2017 із ним та протоколом ОМП із схемою до нього та спростовують доводи свідка ОСОБА_13 та обвинуваченого про те, що останній побачивши пішохода за пішохідним переходом почав різко гальмувати.

Зазначені вище пояснення свідка та письмові докази повністю спростовують показання обвинуваченого щодо місця наїзду, а саме те, що наїзд відбувся за межами пішохідного переходу, а також те, що пішохідний перехід не освітлювався та на місці переходу були прилади відеоспостереження.

Факт настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді отримання потерпілим ОСОБА_10 тілесних ушкоджень від яких настала смерть останнього внаслідок цієї ДТП, підтверджується висновком судово-медичної експертизи та ніким з учасників процесу не оспорюється.

Суд вважає, що невизнання обвинуваченим своєї вини у порушенні Правил дорожнього руху є намагання останнього уникнути кримінальної відповідальності.

Таким чином, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 , поза розумним сумнівом, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 .

Мотиви призначення покарання, а також мотиви прийняття рішення щодо цивільного позову потерпілого, речових доказів та витрат за проведення експертиз.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, особу винного, який одружений, виключно позитивно характеризується за місцем військової служби, є учасником бойових дій, має статус члена сім`ї загиблого військовослужбовця, який загинув при виконанні обов`язків військової служби, думку потерпілого, який наполягав на суворості покарання та просив не застосовувати до обвинуваченого амністію, правову позицію прокурора, а також відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Не залишає суд поза своєю увагою і те, що син обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_18 помер від вогнепального поранення у голову під час виконання обов`язків військової служби. Сам обвинувачений у період з травня 2014 року по березень 2015 року приймав участь в антитерористичній операції, є учасником бойових дій, а також батьком, який виховав свого сина у дусі патріотизму, гідним захисником своєї Батьківщини, який помер під час виконання конституційного обов`язку по захисту своєї держави (а.к.п. 111, т. 1).

На підставі викладеного, враховуючи вищевказані обставини справи, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.

Разом з тим, суд вважає, що клопотання ОСОБА_6 про звільнення його від відбування покарання на підставі п. «д» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016, підлягає задоволенню з огляду на таке.

У відповідності до п. «д» ст. 1 згаданого Закону, від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, можуть бути звільнені особи, які, зокрема, є учасники бойових дій.

За приписами ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України є необережним тяжким злочином.

ОСОБА_6 є учасником бойових дій, що підтверджується ксерокопією посвідчення (а.к.п. 111, т. 1), а тому, згідно до вказаної норми Закону, може бути звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_6 30799 грн. 31 коп. матеріальної шкоди та 200 000 грн. моральної (немайнової) шкоди підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого 30799 грн. 31 коп. матеріальної шкоди, яка визнана обвинуваченим та документально підтверджена (а.к.п. 20-26, т.1).

При вирішенні позову стосовно відшкодування обвинуваченим на користь потерпілого ОСОБА_8 моральної (немайнової) шкоди, суд приходить до такого.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що потерпілому діями обвинуваченого була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях внаслідок смерті його рідного брата. Вказані події, а саме смерть брата, порушили звичайний ритм життя потерпілого, у зв`язку з чим останній має знайти сили для відновлення свого попереднього психологічного стану та налагодження умов життя, яке існувало до ДТП. З урахуванням глибини вказаних страждань потерпілого, його віку, з метою часткового відновлення пригніченого психологічного стану потерпілого, а також враховуючи вимоги розумності цієї грошової компенсації та з метою доведення учасникам судового розгляду відчуття справедливості з боку держави в особі суду, останній дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 повинен виплатити потерпілому 100000 грн. На думку суду, саме ця компенсація є справедливою та достатньою для відшкодування моральних страждань потерпілого, яких він зазнав внаслідок протиправних дій обвинуваченого.

Відповідно до ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати пов`язані із проведенням експертиз під час досудового та судового слідства по даному кримінальному провадженні.

Долю речових доказів суд вирішує у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, Закону України «Про амністію у 2016 році», суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Звільнити ОСОБА_6 від призначеного основного та додаткового покарання на підставі п. «д» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 30799 (тридцять тисяч сімсот дев`яносто дев`ять) грн. 31 коп. матеріальної шкоди та 100000 (сто тисяч) грн. моральної (немайнової) шкоди.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 2638 (дві тисячі шістсот тридцять вісім) грн. 64 коп. витрат на залучення експертів під час проведення експертиз.

Речовий доказ - автомобіль «Ленд Ровер», державний номерний знак НОМЕР_1 - повернути власнику або законному володільцю.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: