Провадження № 1-кп/127/1242/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці ініційоване судом питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 358 КК України, відомості про яке внесені 21.02.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000790, суд -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.04.2018 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 призначене до судового розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний повторно до спливу продовженого строку розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.10.2018 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з урахуванням ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Судом поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 дії раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні висловив думку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурор ОСОБА_5 зазначив, що ризики, передбачені статтею 177 КПК України не зменшилися, запобіжний захід відносно обвинуваченого обрано правильно, підстав для його зміни скасування немає, оскільки обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на потерпілих та свідків, іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження в суді.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 щодо продовження дії запобіжного заходу заперечував, просив суд розглянути питання про зміну запобіжного заходу. Клопотання мотивовано тим, що ризики передбачені ст. 177 КПК України на його думку прокурором не доведені, ОСОБА_6 уже тривай час перебуває під вартою, має постійне місце проживання.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував щодо продовження запобіжного заходу, підтримав думку захисника.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , адвокати ОСОБА_11 та ОСОБА_9 заперечували проти продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , підтримали адвоката ОСОБА_10 .

Потерпілі в судове засідання не з`явилися, які були повідомлені завчасно та належним чином про дату та час розгляду справи, та надали суду заяви про проведення судового засідання у їх відсутність.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 331 КПК України під час судового засідання суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити або скасувати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою чи зміни запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу або продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

Також суд, враховує положення п. с) ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» згідно якого: нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Суд, розглядаючи питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховує, що останній обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який, в разі доведення його винуватості, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк. Відтак, у суду є підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 може переховуватись від суду, продовжувати вчиняти інші злочини, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином. Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

За таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 177, 178, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою на 60 днів з 12.12.2018 до 09.02.2019 включно.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання та прокурору Вінницької області для відома.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: