Справа № 167/447/19
Провадження № 1-кп/0158/87/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2019 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ківерці кримінальне провадження № 0000035 від 26.01.2019 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ольганівка Рожищенського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357, ч. 1 та ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 у 20-х числах грудня 2018 року, перебуваючи в одній із кімнат житлового будинку за місцем свого проживання, скориставшись відсутністю ОСОБА_5 та, реалізовуючи свої злочинні наміри, направлені на викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність та караність своїх злочинних дій, розуміючи, що банківська картка відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи на електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом (засобом доступу до банківського рахунку), з метою власного збагачення, користуючись відсутністю власника та будь-яких сторонніх осіб, викрав банківську картку, видану територіальним відділенням ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ОСОБА_5 та розпорядився нею на власний розсуд.

25 грудня 2018 року ОСОБА_4 , викравши банківську картку о 01 год. 54 хв. прибув до банкомату, що по вул. Незалежності, 4 у м. Рожище Волинської області, де достовірно знаючи пін-код картки, шляхом вільного доступу умисно, таємно зняв з вищевказаної картки грошові кошти у сумі 3000 грн., якими розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на вказану суму, а 29 грудня 2018 року о 00 год. 27 хв. прибув до цього ж банкомату та повторно таємно зняв з картки грошові кошти в сумі 3000 грн. 29 грудня 2018 року о 04 год. 00 хв. прибув до банкомату, що по вул. Соборності, 11 корп. В, що у м. Луцьку,Волинській області, зняв ще 5000 грн., а о 06 год. 00 хв. з банкомату, що по вул. Карпенка-Карого, 1 корп. А, що у м. Луцьку Волинської області повторно зняв 1000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 здійснив таємне викрадення офіційного документу з корисливих мотивів, чим вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 357 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжку), чим вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, а також таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинену повторно, чим вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

06 травня 2019 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про примирення.

Враховуючи те, що обвинувачений та потерпіла, в ході судового розгляду, досягли угоди про примирення, підписали її, причому обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин та між сторонами досягнута домовленість про призначення обвинуваченому покарання, прокурор не заперечувала щодо затвердження даної угоди - суд розглядає кримінальне провадження з обвинувальним актом відповідно до положень ст. ст. 468-475 КПК України, та розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора, судді).

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно з ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоду досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 та ч. 2 ст. 185 КК України, які згідно ст. 12 КК України, є злочинами невеликої та середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу; характер кожного обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом (ч. 5 ст. 474 КПК України).

Потерпіла цілком розуміє наслідки затвердження даної мирової угоди, що визначені у п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, а саме, що наслідком укладення та затвердження угоди про примирення для них, як потерпілої сторони, є: обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди про примирення, тобто, що укладена угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дій будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угодах.

Узгоджені сторонами (обвинуваченим, потерпілою) вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, та заявлені в межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України та ч. 1 і. ч. 2 ст. 185 КК України, тобто, умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 застосовано не було.

Цивільний позов у справі заявлено не було.

Керуючись ст. ст. 314, 350, 369-370, 373-374, 394-395, 468-476 КПК України, суд -

у х в а л и в :

Затвердити угоду про примирення від 06 травня 2019 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, призначити узгоджене сторонами покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя

Ківерцівського районного суду ОСОБА_1