Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року
м. Київ
справа № 641/12204/15-к
провадження № 51-1543ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Комінтернівського районного суду міста Харкова від 17 травня 2018 року й ухвалу Харківського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року щодо ОСОБА_5

в межах кримінального провадження № 0002596 від 09 листопада

2015 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 06 липня 2015 року за ч. 1 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК;
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , такого, що відповідно до ст. 89 КК не має судимостей,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК.

Встановлені обставини
За вироком місцевого суду ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за ч. 3 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років без конфіскації майна. На підставі ч. 1 ст. 71 КК, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 липня 2015 року та призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць без конфіскації майна. Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 постановлено рахувати з 09 листопада 2015 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_5 у строк призначеного покарання час перебування його під вартою у період з 09 листопада 2015 року по 20 червня 2017 року включно,

з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за ч. 3 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років без конфіскації майна. Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з 09 листопада

2015 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_6 у строк призначеного покарання час перебування його під вартою у період з 09 листопада 2015 року

по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 10 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Вирішено питання щодо судових витрат і речових доказів.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року апеляційні скарги прокурора, захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 травня 2018 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без змін.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року) зараховано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 09 листопада 2015 року по 19 лютого 2019 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Суть питання
У касаційній скарзі захисник просить скасувати вирок місцевого суду й ухвалу суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а кримінальне провадження закрити.
Мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак усупереч наведеним положенням, посилаючись на істотні порушення судами першої й апеляційної інстанцій вимог кримінального процесуального закону та на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, захисник у касаційній скарзі не вказує на конкретні положення матеріального і процесуального права, які, на його думку, порушено місцевим й апеляційним судами, не зазначає, у чому полягають ці порушення, як вони вплинули на законність та обгрунтованість постановлених судами рішень, і чому їх (ці порушення) слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку місцевого суду й ухвали суду апеляційної інстанції відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК

з огляду на положення статей 284, 370, 374, 404, 412, 413, 419, 425 цього Кодексу. Натомість захисник зазначає про неповноту судового розгляду і про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
У касаційній скарзі не зазначено, чи заявлялися стороною захисту в суді апеляційної інстанції клопотання, які всупереч вимог ч. 3 ст. 404 КПК апеляційний суд безпідставно не задовольнив, а також, які конкретно доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника у порушення ст. 419 цього Кодексу апеляційний суд взагалі не дослідив, не перевірив та не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Також захисник не навів доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційних скарг сторони захисту.
Усупереч п. 6 ч. 2 ст. 427 КПК до касаційної скарги не долучено її копій з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження й усім учасникам судового провадження.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування та недотримання положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Комінтернівського районного суду міста Харкова від 17 травня 2018 року й ухвалу Харківського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3