У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 09.11.2018 року, якою відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , постійне місце проживання: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України
-застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Заборонено у період з 22 год.00 хв. по 06 год.00 хв. наступного дня залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7
підозрюваний: ОСОБА_6
захисник: ОСОБА_5 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
_____________________________________________________________________________
Провадження: № 11-сс/812/127/18 Слідчий суддя: ОСОБА_8
Категорія: оскарження ухвали про Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
обрання запобіжного заходу у вигляді

домашнього арешту

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 листопада 2018 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Заборонено у період з 22 год.00 хв. по 06 год.00 хв. наступного дня залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки не відповідає повноті судового розгляду, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Зазначає про помилковий висновок суду щодо доведеності стороною обвинувачення наявності ризику переховування підозрюваного від органів слідства та суду, оскільки останній в повному обсязі та добровільно виконує всі покладені на нього обов`язки та активно співпрацює зі слідством.
Вказує на те, що підозрюваний неодноразово намагався принести свої вибачення потерпілому, а отже не має наміру уникати відповідальності, однак вказані обставини були проігноровані слідчим суддею.
Стверджує , що застосування домашнього арешту не може запобігти ризику переховування, оскільки є тиском на підозрюваного зі сторони правоохоронних органів, що суперечить вимогам ст. 2 КПК України.

Зазначає, що при вирішенні питання про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчим суддею не було дотримано загальних положень передбачених ст. ст. 177, 178, 194 КПК України.
Вказує на ту обставину, що підозрюваний є студентом 2 курсу НУ "Одеська юридична академія", в зв`язку з чим на даний час мешкає у місті Одеса (гуртожиток університету) та повинен відвідувати заняття весь робочий тиждень, але рішення суду унеможливило його право на навчання.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Органом досудового розслідування встановлено, що 27 жовтня 2018 року близько ОО год. 3О хв. під час здійснення працівником Управління патрульної поліції Миколаївської області ОСОБА_9 патрулювання Центрального району міста Миколаєва, умисно з метою заподіяння, як працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень наніс йому один удар правою ногою в область щелепи у наслідок чого, ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді імпресіонного перелому тіла правої величної кістки, полипи обох верхніх щелепних пазух.

Відомості за даним фактом 27 жовтня 2018 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0004154 за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 345 КК України.

08 листопада 2018 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Миколаївської місцевої прокуратури №1 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

В клопотанні слідчий зазначає про наявність ризиків, передбачених у п.1, ч.1 ст.177 КПК України, що є підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а також, особу останнього і неможливість застосування інших передбачених ст. 176 КПК України запобіжних заходів, менш суворих ніж домашній арешт.

Крім того, на думку слідчого, без застосування такого запобіжного заходу підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, та свідків.

Задовольняючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , слідчий суддя зазначив, що прокурором доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі, наявність ризиків передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а більш м`який запобіжний захід не може запобігти вказаним ризикам.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення ухвали без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців, поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади, поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку що запобігти їм в змозі цей вид запобіжного заходу.
Таким чином, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватості у вчиненні злочину, сама по собі не є безпосередньою підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.345 КК України, що підтверджується наданими прокурором доказами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі до п`яти років .
Окрім того, з матеріалів провадження вбачається, що злочин підозрюваним ОСОБА_6 вчинено відносно працівника правоохоронного органу.
Отже, слідчим суддею обґрунтовано зазначено, що існує ризик, передбачений п. 1 ст.177 КК України, зокрема, можливість ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування і суду та незаконно впливати на свідків.

Враховуючи вищенаведене, а також дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який раніше не судимий, є студентом Національного університету «Одеська юридична академія», виключно позитивно характеризується за місцем навчання, має постійне місце проживання, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що саме такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить його процесуальну поведінку.

Твердження захисника відносно того, що слідчий суддя необґрунтовано обрав відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами провадження.

Доводи апелянта щодо недоведеності ризику для застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_6 навчається у м. Одесі є необґрунтованим, оскільки відносно нього застосований запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. Отже, підозрюваний буде мати змогу продовжувати навчання.

З огляду на наведене, слідчий судя обґрунтовано обрав відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги заявника щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними.
Апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а відтак не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, Апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 листопада 2018 року, якою ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді