Справа № 128/2932/17
ВИРОК
Іменем України

20 грудня 2018 року Вінницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0001174 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області Липовецького району, с. Костянтинівка, українця, громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, непрацюючого, БПМП, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України несудимого

за ч.1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
10.10.2017 року, близько 15 год. 30 хв., в с. Некрасово, Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_4 , перебуваючи на земельній ділянці по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , поблизу підсобного приміщення, на землі, помітив чорного кольору гаманець із шкірозамінника, який належить ОСОБА_5 та матеріальної цінності для останньої не становить, у якому знаходились грошові кошти в сумі 470 гривень. Керуючись жагою до легкої наживи, маючи умисел на таємне, незаконне заволодіння чужим майном, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підняв вказаний гаманець з землі та помістив під свою кофту.

Після чого, усвідомлюючи, що вказаний гаманець і грошові кошти можуть належати ОСОБА_5 , не вживши жодних заходів для повернення гаманця з грошима його законному володільцеві, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, підбурюваний жагою до легкої наживи, діючи з корисливих спонукань, умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діставши гроші та викинувши даного гаманця на узбіччі дороги та помістивши собі до кишені гроші в сумі 470 грн. з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 470 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав повністю, пояснивши, що 10 жовтня минулого року, в післяобідній час вони разом з чоловіком своєї сестри забирали дрова з господарства ОСОБА_5 , що в АДРЕСА_2 , і мали їх перевести до його знайомої дівчини. Перебуваючи в дворі вищезазначеного будинку, поблизу сараю, він помітив гаманець чорного кольору, який підняв та поставив собі в кишеню, під одяг. Розуміючи, що це може бути гаманець власниці будинку, він не повідомив останню про знахідку. В даному гаманці були кошти в сумі 470 гривень, які він згодом витратив на продукти харчування для своєї знайомої дівчини. Через деякий час до нього прийшли працівники поліції, які повідомили про те, що потерпіла ОСОБА_5 написала заяву про крадіжку в неї гаманця; після чого він повернув викрадені гроші та вибачився перед потерпілою. Про скоєне ним він жалкує, щиро розкаюється у скоєному, просить суд його суворо не карати, запевняючи у неповторенні подібного.

Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, характеризуючих його особу, доказів на підтвердження наявності речових доказів і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На думку суду дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України воно відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винного, те що він раніше в силу ст. 89 КК України несудимий, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність матеріальних та моральних претензій потерпілої, її думку щодо міри покарання обвинуваченому, згідно якої вона покладається на розсуд суду. Згідно досудової доповіді, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд встановив: визнання вини та активне сприяння в розкритті злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення та особу винного дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе при ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді арешту, оскільки обвинувачений не має постійного місця проживання, тривалий час не з`являвся на виклики суду, перебував у розшуку. Враховуючи досудову доповідь органу пробації та фактичні обставини справи, суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України, а також інших видів покарань, передбачених санкцією ч.1 ст. 185 КК України.

При цьому також суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні
покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який
визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати
вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення
покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи
законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації
покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення
засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Вирішуючи питання щодо речових доказів, суд керується вимогами ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.10.2017 року накладено арешт на гаманець чорного кольору шкіряний на два відділення.

Оскільки вироком суду закінчується судовий розгляд кримінального провадження, одночасно з ухваленням судового рішення, суд вирішує питання про скасування арешту майна.
Керуючись ст. ст. 100, 174, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк тримання його під вартою з 07.11.2018 року до вступу вироку в законну силу.

Початок відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.

Речові докази: розписку потерпілої ОСОБА_5 , яка долучена до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.10.2017 року на гаманець чорного кольору шкіряний на два відділення.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_1