В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.2018 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000089 від 16.08.2018 р. щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Бабинці Бородянського району Київської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх синів: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 29.05.2017 р. прийнятого на військову службу за контрактом командиром НОМЕР_1 навчального танкового полку НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_3 , солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.4 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.4 КК України, надійшов до Білоцерківського міськрайонного суду 01.11.2018 року.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 вчинив злочин за наступних обставин.

Відповідно до ст.ст.1,4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:

- від 17.03.2014 № 303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1126-VII;

- від 06.05.2014 № 454/2014, затвердженого Законом України від 06.05.2014 № 1240-VII;

- від 21.07.2014 № 607/2014, затвердженого Законом України від 22.07.2014 № 1595-VII;

- від 14.01.2015 № 15/2015, затвердженого Законом України від 15.01.2015 № 113-VIII,

з 18.03.2014 р. в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 28.09.2017 № 96 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_5 , прийнятого на військову службу за контрактом 29.05.2017 р. через ІНФОРМАЦІЯ_5 , зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду механіка-водія 1 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_3 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 20.03.2018 № 63 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_5 призначено на посаду водія-механіка взводу технічного забезпечення 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 .

Згідно із затвердженим командиром військової частини НОМЕР_3 розпорядком дня, солдат ОСОБА_5 повинен був прибути на службу до розташування військової частини НОМЕР_3 по б- АДРЕСА_2 о 8 год. 00 хв. 06.04.2018 р.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_5 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 9, 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу на вказаній посаді і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, солдат ОСОБА_5 , бажаючи тимчасово ухилитись від обов`язків військової служби, діючи з прямим умислом, у порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, о 8 год. 00 хв. 06.04.2018 р. в умовах особливого періоду не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_3 , що дислокується по б- АДРЕСА_2 , та до 29.10.2018 р. проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

29.10.2018 р. близько 10 год. солдат ОСОБА_5 самостійно прибув до місця дислокації військової частини НОМЕР_3 у АДРЕСА_2 для подальшого проходження військової служби.

Таким чином, ОСОБА_5 не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, будучи особою, зазначеною в ч.2 ст. 407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби) чим вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.

В підготовчому судовому засіданні сторони провадження надали суду угоду про визнання винуватості, укладену між ними 21 грудня 2018 р., яку просили затвердити

Відповідно до вказаної угоди про визнання винуватості від 21 грудня 2018 р., укладеної між заступником військового прокурора Білоцерківського гарнізону підполковником юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст.36 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні - з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником адвокатом ОСОБА_4 - з іншого боку, на підставі ст.ст. 468,469,472 КПК України, ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, пояснивши про причини скоєння кримінального правопорушення та визнавши вину згідно викладеного обвинувачення.

Крім того, суд переконався у судовому засіданні, що сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1(один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

При цьому обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_5 , розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуте в судовому засіданні і він буде мати при цьому весь обсяг прав, в тому числі допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, які свідчать на його користь, просив затвердити угоду.

Суд переконався, що ОСОБА_5 винуватість визнав добровільно і з розумінням того, що відмовляється від своїх прав, включаючи право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення, угода була укладена добровільно, без будь якого примусу.

Крім того, судом роз`яснено ОСОБА_5 наслідки угоди, характер обвинувачення, конкретну міру покарання, передбачену ч.4 ст. 407 КК України, погоджену сторонами угоди у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1(один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст.472 КПК України, дії ОСОБА_5 за ч.4 ст.407 КК України кваліфіковані вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, ОСОБА_5 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості останнім наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

Речові докази та процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-376, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості, укладену 21 грудня 2018 р. у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000089 від 16.08.2018 р. - затвердити.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч. 4 КК України та призначити покарання 3(три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1(один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1