Справа № 520/8672/16-к
Провадження № 1-кп/520/297/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.10.2018 року м.Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , судді ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши в приміщенні суду у судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рені, Одеської області, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 28.12.2012 року Ренійським районним судом Одеської області за ст..289 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 5 років з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців; 20.06.2013 року Ренійським районним судом Одеської області за ст..185 ч.1 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст..ст. 115 ч.2 п.п.6, 9, 12; 187 ч.4, 289 ч.2, 146 ч.3, 263 ч.1 КК України;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Рені, Одеської області, громадянина України, українця, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст..ст. 115 ч.2 п.п.6, 9, 12; 187 ч.4, 289 ч.2, 146 ч.3 КК України;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Рені, Одеської області, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст..ст. 187 ч.3, 146 ч.3, 396 ч.1 КК України;

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Рені, Одеської області, громадянина України, росіянина, освіта середня, не одруженого, не працюючого, відповідно до ст..89 КК України не маючого судимостей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст..ст. 187 ч.3, 146 ч.3, 396 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відносно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжено до 16.10.2018 року.

Згідно до ст.331 ч.3 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду зокрема обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши думку прокурора, захисників та обвинувачених, суд вважає, що термін тримання під вартою обвинувачених підлягає продовженню на два місяця, з наступних підстав.

З урахуванням даних, які містяться в наданих суду матеріалах кримінального провадження, суд вважає доведеним обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ст..ст. 115 ч.2 п.п.6, 9, 12; 187 ч.4, 289 ч.2, 146 ч.3, 263 ч.1 КК України ОСОБА_11 кримінальних правопорушень, передбачених ст..ст. 115 ч.2 п.п.6, 9, 12; 187 ч.4, 289 ч.2, 146 ч.3 КК України, ОСОБА_12 кримінальних правопорушень, передбачених ст..ст. 187 ч.3, 146 ч.3, 396 ч.1 КК України, ОСОБА_13 кримінальних правопорушень, передбачених ст..ст. 187 ч.3, 146 ч.3, 396 ч.1 КК України.

При вирішенні його питання також належить прийняти до уваги п. 57 рішення ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» від 29 серпня і 24 жовтня 1997 року, згідно до якого наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа, ймовірно, вчинила правопорушення.

А також рішення ЄСПЛ по справі «Мюрей проти сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, в якому зазначено, що факти, які породжують підозру, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який потребується на пізнішому етапі кримінального розслідування, тобто факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку.
Крім того, слід врахувати правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягнення цілей якого і є тримання під вартою.
Більш того, згідно до п.48 рішення ЄСПЛ «Чеботарь проти України`від 13.11.2007 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статею 5 п.1 поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника . Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього утримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.»
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_10 не працює, не одружений, тобто враховуючи міцність соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем проживання, раніше судимий, суд вважає, що існують ризики того, що ОСОБА_10 може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В зв`язку з викладеним суд вважає ризики, передбачені ч.1 п.п. 1, 4, 5 ст. 177 КПК України, доведеними.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_11 не працює, не одружений, тобто враховуючи міцність соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем проживання, суд вважає, що існують ризики того, що ОСОБА_11 може переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В зв`язку з викладеним суд вважає ризики, передбачені ч.1 п.п. 1, 4 ст. 177 КПК України, доведеними.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_12 не працює, не одружений, тобто враховуючи міцність соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем проживання, суд вважає, що існують ризики того, що ОСОБА_12 може переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В зв`язку з викладеним суд вважає ризики, передбачені ч.1 п.п. 1, 4 ст. 177 КПК України, доведеними.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_13 не працює, не одружений, тобто враховуючи міцність соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем проживання, суд вважає, що існують ризики того, що ОСОБА_13 може переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В зв`язку з викладеним суд вважає ризики, передбачені ч.1 п.п. 1,4 ст. 177 КПК України, доведеними.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у разі визнання винуватими, а також надані прокурором матеріали (докази), суд вважає неможливим запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу відносно обвинувачених, суд також враховує, що питання розумності строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Питання чи розумно залишати обвинуваченого під вартою повинно оцінюватися в кожному конкретному випадку у відповідності до його особливостей. Тримання під вартою є виправданим лише у разі наявності чітких ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості (рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі Нечипорук і Йонкало проти України).
Крім того, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує вілступ від принципу поваги до особистості, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладених в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції»..

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України - не має.

Суд вважає доцільним, з урахуванням того, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, що спричинило загибель людини, а ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, з застосуванням насильства, відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-317, 331, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ОУВП УДПтС України в Одеській області (№21) на два місяці, тобто до 11.12.2018 року.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в ОУВП УДПтС України в Одеській області (№21) на два місяці, тобто до 11.12.2018 року.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в ОУВП УДПтС України в Одеській області (№21) на два місяці, тобто до 11.12.2018 року.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в ОУВП УДПтС України в Одеській області (№21) на два місяці, тобто до 11.12.2018 року.

Ухвала припиняє свою дію 11.12.2018 року та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3