КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/1226/2019 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 178 КПК України Доповідач ОСОБА_2
12 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
підозрюваної ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 січня 2019 року, -
Цією ухвалою частково задоволено клопотання старшого детектива Заступника керівника Першого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу Детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_9 , погоджене начальником п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженої, має на утриманні дитину та матір,
підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України,
та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Строк дії ухвали визначено до 22 березня 2019 року.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваної, та прийшов до висновку про доцільність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її необґрунтованість, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання сторони обвинувачення відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що прокурором не доведено наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вказує, що твердження органу досудового розслідування стосовно вчинення підозрюваною інкримінованих злочинів є надуманими. Додає, що органом досудового розслідування не доведено, що ОСОБА_8 будь-яким чином могла впливати на формування очікуваної вартості МТР, оскільки процедурою організації закупівель займається велика кількість осіб.
Також апелянт зазначає, що слідчим суддею необґрунтовано застосовано обов`язок носити електронний засіб контролю, оскільки підозрювана не має наміру переховуватися від органу досудового слідства та суду та такий ризик прокурором не заявлено.
Крім того, адвокат зазначає, що підозрювана ОСОБА_8 має вищу освіту, має на утриманні матір та неповнолітню дитину, проживає та зареєстрована за адресою проживання матері. Додає, що підозрювана не має впливу на колег, а тому слідчим суддею безпідставно застосовано обов`язок заборони спілкування зі ОСОБА_11 , який є начальником відділу та провідним економістом ОСОБА_12 , що в свою чергу унеможливлює виконання підозрюваною своїх посадових обов`язків. Додає, що підозрювана неодноразово з`являлась на допити та судові засідання.
У підсумку захисник вказує, що ухвала слідчого судді не відповідає фактичним обставинам справи.
Заслухавши доповідь судді, думку захисника та підозрюваної, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
15.01.2019 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.
Старший детектив Заступник керівника Першого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу Детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_9 , за погодженням із начальником п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , звернувся доСолом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодоОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 січня 2019 року дане клопотання задоволено частково та застосовано доОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Під час розгляду даного клопотання, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною інкримінованих кримінальних правопорушень, а саме передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).
Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів, підозра у яких їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Крім того, всупереч положенням ч. 5 ст. 132 КПК України, апелянтом не надано доказів на підтвердження зазначених обставин, з огляду на засади змагальності сторін, проте стороною обвинувачення обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваною інкримінованих кримінальних правопорушень.
Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.
Твердження адвоката про те, що ОСОБА_8 будь-яким чином не могла впливати на формування очікуваної вартості МТР, оскільки процедурою організації закупівель займається велика кількість осіб, колегія суддів визнає передчасними, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні.
Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Доводи захисника щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваної містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими.
Крім того, суд при постановленні рішення, правильно врахував дані про особу підозрюваної, а саме наявність міцних соціальних зв`язків, сім`ї, неповнолітньої дитини, постійного місця роботи та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які посилається захисник в апеляційній скарзі.
Доводи апелянта про те, що підозрювана неодноразово з`являлась на допити та судові засідання, не можуть бути підставою для скасування застосованого запобіжного заходу, оскільки навпаки належна процесуальна поведінка підозрюваної свідчить про правильність застосованого запобіжного заходу.
Посилання адвоката на необґрунтованість покладення слідчим суддею на підозрювану обов`язків носити електронний засіб контролю та заборони спілкування з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , слід визнати непереконливими, через відсутність порушень в діях слідчого судді вимог ст. 178, ч. 5 ст. 194 КПК України.
Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
З огляду на викладене, слідчим суддею при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а тому зазначені в апеляційній скарзі підстави, в яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, в тому числі і посилання на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та необґрунтованість ухвали слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного судового рішення.
За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 309, 310, 404-405, 407, 422 КПК України 2012 року, колегія суддів,-
Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 січня 2019 року, якою частково задоволено клопотання старшого детектива Заступника керівника Першого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу Детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 22 березня 2019 року, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

______________________ _________________________ ________________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4