Справа № 524/6293/14-к
Провадження № 1-кп/524/3/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кременчука Полтавської області кримінальне провадження , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001829 від 23.06.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька Донецької області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із повною загальною середньою освітою, раніше судимого 09.07.2013 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ст.. 309 ч.1 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Штраф сплачений 21.12.2018 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В 20-х числах серпня 2013 року, точного часу органами досудового розслідування та судом не встановлено, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , який був засуджений вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука від 29.08.2014 року , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, виходячи із корисливих мотивів, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , проникли через паркан , на подвір`я, де шляхом вільного доступу, таємно для оточуючих, викрали автомийку марки «Керхер», марки «WAP SC730», вартістю 10000 грн., металобрухт у вигляді деталей для трактора «ЮМЗ», вагою 300 кг, вартістю 1,80 грн. за кілограм на загальну суму 540 грн.,які належать потерпілому ОСОБА_6 , чим завдали останньому матеріальну шкоду на загальну суму 10540 грн. З місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд.

17.02.2014 року, точного часу органами досудового розслідування та судом не встановлено, ОСОБА_4 , повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, виходячи із корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_5 ,який був засуджений вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука від 29.08.2014 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , проникли через паркан , на подвір`я, де шляхом вільного доступу, таємно для оточуючих, викрали два кисневих балона для газозварювання вартістю по 900 грн за балон, один балон пропан-бутан для газозварювання вартістю 450 грн., газовий різак у зборі з редуктором, газовими шлангами, вартістю 860 грн., які належать потерпілому ОСОБА_6 , чим завдали останньому матеріальну шкоду на загальну суму 3110 грн. З місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю , від дачі показань по справі відмовився,підтвердив обставини вчинення злочину , які викладені в обвинувальному акті і на питання суду пояснив , що з обсягом і вартістю викраденого майна він погоджується повністю. Дійсно в 20-х числах серпня 2013 року та 17.02.2014 року викрав вказані у обвинувальному акті, належні потерпілому ОСОБА_6 , автомийку марки «Керхер», металобрухт у вигляді деталей для трактора «ЮМЗ», газові балони та газовий різак з подвір,я , перелізши через паркан разом із ОСОБА_5 . На даний час матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_6 відшкодована. У скоєному щиро кається , просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надав у провадження Автозаводського районного суду м. Кременчука клопотання в якому він просив розглядати справу відносно ОСОБА_4 за його відсутності. Претензій матеріального та морального характеру він до обвинуваченого не має. (а.с. 35)

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ст.349 ч.3 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доказаним у судовому засіданні скоєння обвинуваченим тяжкого злочину і кваліфікує його дії по епізоду вчиненого у 20-х числах серпня 2013 року , по факту крадіжки у потерпілого ОСОБА_6 за ст. 185 ч.3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) , вчинене за попередньою змовою групою осіб, з проникненням в сховище, по епізоду від 17.02.2014 року по факту крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_6 за ст. 185 ч.3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно, з проникненням в сховище. Суд вважає, що саме така кваліфікація правильна, оскільки у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» у п. 22 зазначено , що під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо.Аналогічна правова позиція викладена в постанові об,єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.11.2018 року №205/5830/16-к за касаційною скаргою прокурора на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.12.2016 року .

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особистість обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем проживання, на час досудового розслідування і судового розгляду справи офіційно не працевлаштований, раніше притягався до кримінальної відповідальності, має непогашену судимість , стан здоров`я обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває , думку потерпілого ОСОБА_6 , який на призначенні обвинуваченому суворого покарання не наполягає, обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Суд також при призначенні обвинуваченому покарання враховує п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» де зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Наведені приписи закону стосуються призначення, як основного так і додаткового покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_6 .

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлені .

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті , по якій кваліфіковані дії обвинуваченого у вигляді позбавлення волі, оскільки він скоїв тяжкий злочин , раніше притягався до кримінальної відповідальності , має непогашену судимість ,потерпілий ОСОБА_6 , на призначенні суворого покарання не наполягає. Також покарання обвинуваченому ОСОБА_4 повинно бути призначене з урахуванням вимог ст.71 ч.1 КК України ,за сукупністю вироків, оскільки він раніше судимий 09.07.2013 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ст.. 309 ч.1 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. і до повного відбуття покарання скоїв нове кримінальне правопорушення, але на теперішній час у суду відсутні правові підстави для застосування вимог ст.71 ч.1 КК України , тобто для повного або часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до покарання призначеного за новим вироком , оскільки відповідно до квитанції від 21.12.2018 року № 0.0..1 , штраф у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., який був призначений у вигляді основного покарання за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 09.03.2013 року , був обвинуваченим ОСОБА_4 сплачений , тобто на день ухвалення вироку суду , покарання за попереднім вироком суду від 09.03.2013 року повністю відбуте . Суд приходить до висновку про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.75 КК України від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки . Також суд вважає відповідно до вимог ст.. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_6 не заявлений.

Процесуальні витрати по справі - відсутні.

Речові докази по справі автомийка марки «Керхер», марки «WAP SC730», яка знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 відповідно до ст.. 100 КПК України залишити йому за належністю.

Керуючись ст. ст. 368,370,374 КПК України , суд,-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3-х років 6 ти місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від призначеного судом покарання звільнити з випробувальним строком на 1 рік 6 місяців.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі автомийка марки «Керхер», марки «WAP SC730», яка знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 відповідно до ст.. 100 КПК України залишити йому за належністю.

Вирок може бути оскаржений в Полтавський апеляційний суд , через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя: