Справа № 495/11/19
Номер провадження 1-кп/495/5/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0003766 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`їна Роща Миколаївського району, Одеської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2007 року народження, раніше не судимого, працюючого на посаді сантехніка у Білгород-Дністровському дитячому будинку, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4

потерпіла ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6 в інтересах потерпілої

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 08 листопада 2018 року, приблизно о 21 годині, обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи у приміщенні приватного будинку по вул. Кишинівській, 195 в м. Білгород-Дністровський Одеської області, в ході сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар кулаком правої руки в область грудної клітини потерпілої ОСОБА_5 , після чого наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя зліва, внаслідок чого спричинив останній тілесне ушкодження у вигляді забійної рани в лівій виличній області з синцем в повіках лівого ока.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №334 від 05.12.2018, виявлене у потерпілої ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді забійної рани в лівій виличній області з синцем в повіках лівого ока, виникла внаслідок ударної травмуючої дії тупого твердого предмету, індивідуальні особливості котрого в тілесному ушкодженні не позначились. Для загоєння забійної рани зазвичай вимагається більше 6-ти і не більше 21-го дня, згідно з п. 2.3.3., 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) вона відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що тягнуть за собою короткочасний розлад здоров`я.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №351 від 28.12.2018, у потерпілої ОСОБА_5 в лівій виличній області наявний лінійний рубець, що виник внаслідок загоювання забійної рани. Даний рубець на обличчі значних розмірів (2,6x0,1 (0,05) см.), виражений, помітний, і сам по собі (з часом чи під впливом не хірургічних методів лікування) не зникне і суттєво не змінить своїх характеристик, тобто є невиправним, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Вказані умисні, протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_3 знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням небезпечного наслідку у вигляді тілесних ушкоджень, наявних у потерпілої ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Обвинуваченому ОСОБА_3 було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що дійсно, 08.11.2018 о 21.00 годині, він, перебував у будинку по АДРЕСА_2 разом з потерпілою ОСОБА_5 , яка є його колишньою дружиною, де у них виникла сварка, під час якої він умисно наніс удар кулаком правої руки в область грудної клітини, після чого наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя зліва. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що обвинувачений є її колишнім чоловіком. 08.11.2018 у вечірній час, вона разом з дитиною перебувала у приміщенні будинку по АДРЕСА_2 на кухні з обвинуваченим ОСОБА_3 , де під час спілкування між ними виник конфлікт, в результаті якого обвинувачений ОСОБА_3 наніс їй удар у грудну клітину та в область обличчя. Цивільний позов підтримала повністю. Просила не позбавляти волі обвинуваченого.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч.1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило непоправне знівечення обличчя.
Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» при призначенні покарання відповідно до статей 65-69 Кримінального кодексу України (далі - КК) суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання та позитивну по місцю роботи, його вік, стан здоров`я те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, його каяття в скоєному.

Враховуючи, те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що він щиро розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину, має постійне місце проживання на території м. Білгород-Дністровський Одеської області, має роботу а неповнолітню дитину на утриманні, а також враховуючи думку потерпілої, яка просила не позбавляти волі обвинуваченого, суд вважає недоцільним відбування покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

На переконання суду, призначення такого покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

До початку судового розгляду потерпіла ОСОБА_5 заявила цивільний позов, а саме: просила стягнути з обвинуваченого на її користь моральну шкоду у сумі 10 000 грн.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілих в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичної білі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпіла ОСОБА_5 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що їй в наслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 було заподіяно моральну шкоду.

З урахуванням викладеного, та повного визнання обвинуваченим цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 цивільний позов потерпілої у частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме в сумі 10 000грн. моральної шкоди.

Судові витрати та речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України, та підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк в 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Судові витрати та речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити повністю, стягнувши на її користь с засудженого ОСОБА_3 компенсацію моральної шкоди у сумі 10 000грн.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1