Справа № 367/9002/18
Провадження №1-кп/367/270/2019
УХВАЛА
Іменем України
про повернення

15 лютого 2019 року Ірпінський міський суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду кримінальне провадження, внесене 23.05.2018 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000329, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України,

в с т а н о в и в:

До суду з Прокуратури Київської області надійшов обвинувальний акт по зазначеному вище кримінальному провадженню.

В судовому засіданні прокурор висловив думку, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону і підлягає призначенню до судового розгляду.

Потерпілий, захисник та обвинувачений притримались такої ж думки.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Також у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.12 № 223-1430/0/4-12 зазначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною першою статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, вказані обставини повинні бути зазначені в обвинувальному акті, оскільки згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування таких обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, а суд розглядає справу лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч. 1 ст. 337 КПК України).

До того ж, під час судового розгляду справи згідно ст. 348 КПК України суд зобов?язаний роз?яснити обвинуваченому суть обвинувачення. Тому не викладення зрозумілого, конкретизованого обвинувачення позбавляє суд виконати вказану норму закону.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).

В рішенні від 25.07.2000 р., у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001р. по справі «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).

Зазначений вище обвинувальний акт у формулюванні обвинувачення містить суперечності та не зрозуміле і не конкретизоване обвинувачення.

Так, як при викладенні фактичних обставин правопорушення, так і при викладенні формулювання обвинувачення, зазначено, що 01.06.2018 р. ОСОБА_6 , перебуваючи в кафе, розташованому навпроти супермаркету «Фора», в смт Гостомель Київської області по вул. Рекунова, 1, під час зустрічі з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , повідомив, що ОСОБА_4 повинен передати 50 000,00 грн. для внесення до каси КП «УЖКГ «Гостомель», а також 12 500,00 грн. в якості неправомірної вигоди останньому.

При цьому, залишається не зрозумілим хто є «останній», на користь кого буде неправомірна вигода - КП «УЖКГ «Гостомель», ОСОБА_4 чи ОСОБА_7 .

Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується, що він 04.07.2018 р. схилив останнього до передачі неправомірної вигоди директору КП «УЖКГ «Гостомель» за прийняття рішення про виділення місць для майбутнього поховання на кладовищі в смт Гостомель Київської області.

Однак, залишається незрозумілим кого ОСОБА_6 схилив до передачі неправомірної вигоди - ОСОБА_4 чи ОСОБА_7 , враховуючи, що в подальшому ОСОБА_6 звинувачується, що він 04.07.2018 р. за адресою: смт Гостомель Київської області, вул. Чкалова, 23 отримав грошові кошти від ОСОБА_7 за сприяння у прийнятті рішення керівництвом КП «УЖКГ «Гостомель» про виділення 30 місць для майбутнього поховання на кладовищі в смт Гостомель Київської області.

До того ж, залишається не конкретизованим які (в якому розмірі) грошові кошти отримав ОСОБА_6 від ОСОБА_7 і чому за 30 місць для поховання, в той час, як ОСОБА_4 просив посприяти в отриманні ним 5 місць. Чи була така домовленість лише між ОСОБА_7 і ОСОБА_6 .?

Також не зрозуміло чому ОСОБА_6 обвинувачується у підбурюванні ОСОБА_4 до закінченого замаху на надання неправомірної вигоди в період з квітня 2018 р. по 04.07.2018 р., в той час, як згідно обвинувачення ОСОБА_6 з ОСОБА_4 зустрілись лише 01.06.2018 р., а кошти ОСОБА_6 отримав 04.07.2018 р. від ОСОБА_7 .

Також ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 03.07.2018 р. на АЗС «EFG» повідомив ОСОБА_7 , що ОСОБА_4 повинен надати йому грошові кошти в сумі 5 000,00 грн. для внесення їх до каси КП «УЖКГ «Гостомель», а також 57 500,00 грн. в якості неправомірної вигоди останньому. Однак, залишається не зрозумілим кому саме повинна бути надана неправомірна вигода - ОСОБА_4 чи директору КП «УЖКГ «Гостомель».

Вказані вище недоліки позбавляють суд можливості роз?яснити обвинуваченому суть пред?явленого обвинувачення, а йому самому розуміти у скоєнні яких дій його звинувачують.

Зазначені недоліки обвинувального акту суперечать вказаним вище вимогам Кримінального процесуального кодексу України, що згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України дає підстави суду повернути його прокурору для виправлення недоліків.

Крім того, під час викладення нового обвинувального акту необхідно у триматись від вказівки на те, що ОСОБА_6 вчинив той чи інший злочин, оскільки рішення про це може зробити лише суд за наслідками розгляду справи, а в обвинувальному акті особа може лише обвинувачуватись у скоєнні злочину.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 290, 291, 303, 314, 315 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Повернути прокурору для усунення недоліків обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 23.05.2018 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000329, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України.

Зазначені в ухвалі недоліки обвинувального акту прокурору усунути протягом 10 днів.

Повний текст ухвали буде складено у строк до п`яти днів і проголошено 20.02.2019 р. о 08 год 30 хв.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1