У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху

03 січня 2019 року м. Рівне

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду ОСОБА_1 , розглянувши апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3 на вирок Володимирецького районного суду Рівненської області (далі суду) від 02.11.2018 року щодо ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:
Цим вироком ОСОБА_2 визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.185 КК України на три роки позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі, за ст.395 КК України на 6 місяців арешту і за сукупністю злочинів, на підставі ч.1 ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі та остаточне покарання, з урахуванням попереднього вироку, цього ж суду, від 19 липня 2017 року призначено 5 років позбавлення волі. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ПАТ „Укртелеком 33626,81 грн. заподіяної злочином шкоди та 704,60 грн. судового збору в дохід держави.

На вирок суду обвинувачений та його захисник подали апеляційні скарги, які є ідентичними та не відповідають вимогам ст.396 КПК України.

Так, апелянти, в прохальній частині апеляційних скарг просять змінити вирок суду щодо ОСОБА_2 у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповним з`ясуванням фактичних обставин справи та визнати ОСОБА_2 невинуватим у вчиненні інкримінованого злочину передбаченого ч.2 та ч.3 ст.185 КК України за фактом крадіжки майна з господарства ОСОБА_4 та відмовити в задоволенні цивільного позову. Тобто, апелянт поставив вимогу, яка не передбачена ст.407 КПК України (повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги).

Крім того, покликаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, апелянт не зазначає, які саме конкретно докази має дослідити суд, на підтвердження його доводів (ст.23 КПК України).

Прохання про повторне дослідження в судовому засіданні всіх наявних в матеріалах кримінальної справи докази суперечить вимогам ч.3 ст.404 КПК України, згідно якої „За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вини дослідженні судом першої інстанції не повністю або з порушеннями та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду справи в суду першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст.396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. 399 КПК України, суддя-доповідач, -

у х в а л и в:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_2 та захисника адвоката ОСОБА_3 на вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 02 листопада 2018 року залишити без руху.

Надати апелянтам п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги, який починає вираховуватись з дня отримання даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського
апеляційного суду ОСОБА_1