У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000582 за апеляційною скаргою прокурора Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 03.09.2018 року.
Обвинувачений: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миколаєва, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , судимий 17.07.2017 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ст. 185 ч. 1 КК України до 80 годин громадських робіт,

-виправданий та визнаний невинуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 384 КК України

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7 , ОСОБА_8
виправданий: ОСОБА_6
захисник: ОСОБА_9

_____________________________________________
провадження № 11-кп/812/150/19 головуючий у 1 інстанції : ОСОБА_10
категорія ст. 384 ч.2 КК України доповідач у апеляц. інстанції : ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить оскаржуваний вирок суду скасувати з підстав істотного порушення судом вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_6 в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст. 384 КК України визнано невинуватим і виправдано.
Процесуальні витрати в сумі 2 968 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 80 копійок за проведення експертиз в кримінальному провадженні віднесено на рахунок держави.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 94 КПК України неналежно оцінив докази без розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, не навів у вироку переконливих мотивів, з яких відкинув докази обвинувачення, визнавши їх недопустимими.

Не погоджується прокурор з висновками суду про особисту заінтересованість слідчого у результатах даного кримінального провадження.

Зазначає, що судом безпідставно прийнято позицію ОСОБА_6 , що під час допиту 27.05.2017 р. той не усвідомлював, що робив оскільки був в стані сп`яніння. При цьому суд не взяв до уваги, що останній власноруч підписав протокол допиту, та зазначив, що перебуває у тверезому стані та усвідомлює свої дії. Також, на думку прокурора, суд безпідставно не взяв до уваги свідчення слідчого ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_6 під час допиту 27.05.2017 року належно усвідомлював обставини допиту, у стані алкогольного сп`яніння не перебував і повідомив деталі, які могли знати лише ті, хто вчинили злочин, передбачений ч.2 ст. 187 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався в завідомо неправдивих показаннях свідка, наданих органу, що здійснює досудове розслідування, поєднане зі штучним створенням доказів захисту, за наступних обставин.
27.05.2017 року ОСОБА_6 , перебуваючи в службовому кабінеті № 12 Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області по вул. С. Бойченка, 5 м. Баштанка, був допитаний в якості свідка по кримінальному провадженню №0000183 від 13.04.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.
Будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст. 384 КК України, ОСОБА_6 надав слідству показання про те, що до нього звернувся його знайомий ОСОБА_12 та попросив його надати органу досудового слідства неправдиві покази про те, що 13.04.2017 року близько 01.00 години нібито у нього із ОСОБА_13 виникла сварка на території домоволодіння за місцем проживання останнього, й таким чином створити ОСОБА_13 штучне алібі у вище вказаному кримінальному провадженні.
Крім того, під час вказаного допиту в якості свідка ОСОБА_6 повідомив, що зі слів ОСОБА_12 йому стало відомо про те, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 13.04.2017 року близько 01.00 годин на автомобілях марки «ЗІЛ» та «Фольксваген», приїхали до асфальтного заводу, який знаходиться неподалік с. Новогеоргіївка Баштанського району, та зайшли на його територію, де із застосуванням насильства та погроз застосування насильства з допомогою пістолета, зв`язали охоронців та заволоділи алюмінієвою бочкою з напівпричепом до неї. Після вчинення вказаних дій ОСОБА_13 та ОСОБА_14 залишили територію заводу та відвезли викрадену бочку на автомобілі «ЗІЛ» додому до останнього, де її в подальшому було вилучено працівниками поліції. Таким чином, свідок ОСОБА_6 надав органу досудового розслідування покази, які мали суттєве значення для доказування вини ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
Тобто ОСОБА_6 всупереч проханням ОСОБА_12 надав покази в якості свідка, які підтверджували факт вчинення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 розбійного нападу.
В подальшому, за клопотанням сторони захисту, а саме підозрюваного ОСОБА_13 , 09.06.2017 року будучи додатково допитаним в якості свідка, ОСОБА_6 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за дачу завідомо неправдивих показань, діючи умисно з метою створення штучного алібі підозрюваному ОСОБА_13 , змінив свої раніше надані свідчення та надав слідству завідомо неправдиві показання про те, що 13.04.2017 року близько 01.00 годин він прийшов до місця проживання підозрюваного ОСОБА_13 в с. Піски Баштанського району та застав останнього вдома, достовірно знаючи, що вказаного факту в дійсності не було. Також в своїх показаннях в якості свідка ОСОБА_6 зазначив, що йому невідомо про те, що ОСОБА_13 разом із ОСОБА_14 вчинили розбійний напад на асфальтний завод біля с. Новогеоргіївка Баштанського району, тим самим ОСОБА_6 здійснив перешкоду правосуддю у встановлені істини по кримінальному провадженню та ввів органи досудового розслідування в оману.

Суд допитавши свідків та дослідивши докази, дійшов висновку, що докази в даному кримінальному провадженні отримані слідчим, який не мав права брати в ньому участь, та є такими, що отриманні з порушенням положень КПК України, тобто є недопустимими доказами.

Посилаючись на недоведеність вчинення ОСОБА_6 злочину в якому він обвинувачується, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 підлягає виправданню через недоведеність поза розумним сумнівом вчинення злочину, в якому він обвинувачується.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Висновки суду про недоведеність вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст. 384 КК України ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні фактичних обставин кримінального провадження в їх сукупності, перевірці зібраних у ході досудового слідства доказів та надання їм належної оцінки відповідно до вимог КПК України.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 органами досудового розслідування обвинувачується у завідомо неправдивих показаннях свідка, наданих органу, що здійснює досудове розслідування, поєднане зі штучним створенням доказів захисту, а саме, що він 27.05.2017 року, перебуваючи в службовому кабінеті № 12 Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області по вул. С. Бойченка, 5 м. Баштанка, був допитаний в якості свідка по кримінальному провадженню №0000183 від 13.04.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст. 384 КК України, надав слідству показання про те, що до нього звернувся його знайомий ОСОБА_12 та попросив його надати органу досудового слідства неправдиві покази про те, що 13.04.2017 року близько 01.00 години нібито у нього із ОСОБА_13 виникла сварка на території домоволодіння за місцем проживання останнього, й таким чином створити ОСОБА_13 штучне алібі у вище вказаному кримінальному провадженні.
Крім того, під час вказаного допиту в якості свідка ОСОБА_6 повідомив, що зі слів ОСОБА_12 йому стало відомо про те, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 13.04.2017 року близько 01.00 годин на автомобілях марки «ЗІЛ» та «Фольксваген», приїхали до асфальтного заводу, який знаходиться неподалік с. Новогеоргіївка Баштанського району, та зайшли на його територію, де із застосуванням насильства та погроз застосування насильства з допомогою пістолета, зв`язали охоронців та заволоділи алюмінієвою бочкою з напівпричепом до неї. Після вчинення вказаних дій ОСОБА_13 та ОСОБА_14 залишили територію заводу та відвезли викрадену бочку на автомобілі «ЗІЛ» додому до останнього, де її в подальшому було вилучено працівниками поліції.

У судовому засіданні суду першої інстанції та апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у інкримінованому йому злочині не визнав та пояснив, що 27.05.2017 року він був в стані сп`яніння і не пам`ятає, щоб його допитували з приводу злочину ОСОБА_15 . Коли слідчий надав йому протокол, він підписав, не читаючи його, вважав, що то протокол огляду в іншому кримінальному провадженні.

Суд першої інстанції, допитавши учасників процесу та дослідивши надані стороною обвинувачення докази, прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами, вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст. 384 КК України.
Так, обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 384 КК України ґрунтується на тому, що допитаний двічі в якості свідка ОСОБА_6 27.05.2017 року та 09.06.2017 року дав протилежні показання щодо тих самих обставин, при цьому при першому допиті вказав правдиві факти, а при повторному надав завідомо неправдиві показання свідка.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Стороною обвинувачення суду були надані письмові докази, а саме: протокол допиту ОСОБА_6 від 27.05.2017 року та протокол допиту ОСОБА_6 від 09.06.2017 року, з обох протоколів слідує, що слідчий Баштанського ВП ОСОБА_11 в кримінальному провадженні №0000183 допитував в якості свідка ОСОБА_6 щодо нападу на асфальтний завод в с. Новогеоргіївка Баштанського району, але допитаний двічі в якості свідка ОСОБА_6 27.05.2017 року та 09.06.2017 року дав протилежні показання щодо тих самих обставин. Окрім того, стороною обвинувачення було надано висновок судово-почеркознавчої експертизи № 724 від 29.11.2017 року, згідно якого вбачається, що підписи від імені свідка в даних протоколах виконані ОСОБА_6 .
Дослідивши надані докази, суд першої інстанції прийшов до висновку, що при проведенні допиту ОСОБА_6 від 27.05.2017 року не були дотримані всі вимоги закону.
Так, процедура допиту свідка в кримінальному провадженні визначена нормами КПК України, за такого до події злочину, передбаченого ст. 384 КК України, відноситься не тільки сам факт надання свідком завідомо неправдивих показань, а й обов`язкове дотримання при допиті такого свідка передбаченої КПК України процедури такого допиту, тобто допит має бути законним, лише в такому разі надання завідомо неправдивих показань може мати наслідком кримінальну відповідальність для особи, що їх надала. Недотримання визначеної законом процедури допиту унеможливлює притягнення особи до кримінальної відповідальності, таким чином сторона обвинувачення для спростування гарантованої особі презумпції невинуватості має довести не тільки завідому неправдивість показань свідка, а й належними достатніми та допустимими доказами довести, що такий допит був законним, тобто при його проведенні були виконані всі вимоги закону та дотримана визначена законом процедура.

Колегія суддів погоджується з вищезазначеним висновком, зважаючи на пояснення слідчого ОСОБА_11 надані суду першої інстанції, щодо того, що ОСОБА_6 дійсно перебував 27.05.2017 року в стані сп`яніння, та зважаючи на те, що сам ОСОБА_6 при допиті в суді першої інстанції не зміг пояснити ні обставини цього допиту, ні суті допиту та не зміг розповісти про зміст підписаного ним протоколу, а в суді апеляційної інстанції наполягав на тому, що перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, взагалі не розумів, що підписує, тому і підписав протокол не читаючи.

Крім того, колегія вважає, що суд першої інстанції вірно зазначив, що стороною обвинувачення не надано доказів того, що при даному допиті ОСОБА_6 була дотримана процедура роз`яснення та попередження його про кримінальну відповідальність, оскільки весь текст протоколу допиту ОСОБА_6 надрукований за допомогою відповідного комп`ютерного обладнання, і це вказує на те, що його підпис під роз`ясненням його прав та під попередженням про кримінальну відповідальність був поставлений вже після допиту, що суперечить вимогам ст. 224 КПК України.

Зважаючи на вищевказані обставини, доводи прокурора, що суд безпідставно прийняв позицію ОСОБА_6 щодо незаконності допиту останнього від 27.05.2017 року не є слушними.

Колегія суддів не погоджується також і з твердженням апелянта відносно того, що висновок суду про заінтересованість слідчого у результатах даного кримінального провадження є голослівним.

Так, той факт, що слідчий ОСОБА_11 вів слідство по кримінальному провадженню №0000183 від 13.04.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України і в рамках даного слідства допитував в якості свідка ОСОБА_6 27.05.2017 року та 09.06.2017 року, а потім за результатами цих допитів відносно ОСОБА_6 було розпочате кримінальне провадження за ст. 384 КК України, досудове розслідування в якому також здійснював слідчий ОСОБА_11 , викликає обґрунтовані сумніви в його неупередженості і може свідчити про заінтересованість слідчого в результатах даного кримінального провадження.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано, з дотриманням вимог КПК України, визнав надані стороною обвинувачення письмові докази (документи) недопустимими доказами, належним чином навівши у вироку мотиви прийнятого ним рішення.

Враховуючи вимоги ст. 337 КПК України щодо меж судового розгляду, а саме - що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а також враховуючи недопустимість наданих стороною обвинувачення письмових доказів (документів), в зв`язку з порушенням вимог закону при їх отриманні, суд першої інстанції обґрунтовано виправдав ОСОБА_6 за ч.2 ст. 384 КК України в зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпаністю можливості їх отримання.
Беручи до уваги положення ст. 17 ч.2, ч.4 КПК України, які розкривають зміст загальної засади кримінального провадження презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини та які визначають, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом та що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також рішення Європейського Суду з прав людини з цього питання, зокрема, § 77 Рішення по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» («Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain») № 10590/83 від 6 грудня 1988 року та § 39 Рішення Страсбурзького суду «Капо проти Бельгії» (Capeau v. Belgium) № 4291/98 від 13 січня 2005 року, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що невстановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 384 КК України, при цьому, вичерпані можливості їх отримати. Тому доводи прокурора, щодо наявності в матеріалах кримінального провадження достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження висунутого ОСОБА_6 обвинувачення в наданні завідомо неправдивих показань, є необґрунтованими.

Всі докази, надані як стороною обвинувачення так і стороною захисту, судом досліджені в повному обсязі, з дотриманням вимог процесуального закону, оцінені за правилами ст. 94 КПК України. Висновки суду викладені у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, та належним чином обґрунтовані і вмотивовані. А тому твердження апелянтів, про порушення судом вимог ст. 94 та ст. 370 КПК України, при постановленні виправдувального вироку, є надуманими, та такими що не відповідають дійсності.

З огляду на наведене, підстав для скасування вироку суду першої інстанції з мотивів, на які вказує апелянт, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 03.09.2018 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:
Судді: