ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2858/19
провадження № 1-кс/753/1199/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" березня 2019 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ФОП ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000133,-
В С Т А Н О В И В :
ФОП ОСОБА_3 , звернулась до слідчого судді Дарницького районного суду з клопотанням про часткове скасування арешту майна.
Зазначила, що ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 14.01.2019 було накладено арешт на мобільний телефон "Huawei P smart +" IMEY НОМЕР_1 , що належить ФОП ОСОБА_3 .
Посилаючись на те, що арешт накладено необгрунтовано, оскільки ФОП ОСОБА_3 є офіційно зареєстрованим суб`єктом господарювання, здійснює ведення фінансово-бухгалтерської документації та податкової звітності відповідно до вимог чинного законодавства, вчасно сплачує податки, а відтак не має відношення до будь-якої злочинної діяльності. Підозра у кримінальному провадженні відносно ТОВ ОСОБА_3 відсутня, остання не має будь-якого процесуального статусу у кримінальному провадженні № 0000133. Крім того, органом досудового розслідування не надано жодних доказів, що вказаний телефон є предметом злочинної діяльності, у зв`язку з чим заявник просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 14.01.2019.
В судове засідання заявник не з`явилась, повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Враховуючи стислі строки розгляду скарги, суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності ФОП ОСОБА_3 .
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, неявка прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.
Встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 14.01.2019 клопотання слідчого з ОВС другого СВ РКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_4 задоволено та накладено арешт на мобільний телефон "Huawei P smart +" IMEY НОМЕР_1 , що належить ФОП ОСОБА_3 .
У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно із ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до постанови Європейського Суду від 09 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації», постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 14.01.2019 року при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання у органу досудового розслідування були достатні підстави вважати, що телефон на який накладено арешт є доказом злочину, або містить на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, що в сукупності слугує підставою для застосування обмежувальних заходів з метою уникнення використання, передачі чи знищення майна. Тому, з урахуванням вказаних обставин, з метою забезпечення збереження речових доказів та для попередження можливого подальшого неправомірного відчуження слідчим суддею було застосовано даний захід забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
На час розгляду вказаного клопотання у суду відсутні докази, що ФОП ОСОБА_3 в порядку ст. 1, 42 ч. 1, 111 ч. 3, 276 ч. 1, 278 КПК України було повідомлено про підозру, так само, як і відсутні докази того, що телефон "Huawei P smart +" IMEY 16422 є предметом кримінального правопорушення.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Натомість, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали від 14.01.2019 року про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює доводи клопотання в частині обґрунтованості підстав для скасування раніше накладеного арешту.
Зокрема, згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При накладенні арешту на телефон "Huawei P smart +" IMEY НОМЕР_1 , що належить ФОП ОСОБА_3 , слідчим суддею, з огляду на дані досудового розслідування в кримінальному провадженні, було встановлено наявність достатніх правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, а саме те, що майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, а тому виникла необхідність у накладенні арешту.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Проте, під час розгляду вказаного клопотання про скасування арешту майна, до суду не надано допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів що вказують про прямий, або опосередкований зв`язок ФОП ОСОБА_3 з товариствами у відношенні яких здійснюється досудове розслідування, а також відсутні підстави відповідальності останньої за незаконні дії третіх осіб.
Наведені обставини свідчать, що на даний час відсутні підстави для накладення арешту саме з метою забезпечення збереження речового доказу.
Також слід зазначити, що відповідно до абз. 2 п. 2.6. Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. 276 - 279 КПК України, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Разом з тим, на момент розгляду клопотання про скасування арешту відсутні дані про те, що ФОП ОСОБА_3 повідомлено про підозру або вона якимось чином причетна до вказаного кримінального провадження, в межах якого був накладений арешт, а у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Як встановлено п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання ФОП ОСОБА_3 про часткове скасування арешту, накладеного у кримінальному провадженні № 0000133 підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 174, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання ФОП ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000133 задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 14.01.2019, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000133, на мобільний телефон "Huawei P smart +" IMEY НОМЕР_1 , що належить ФОП ОСОБА_3 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1