Номер провадження:1-кс/521/7495/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

адвокат - ОСОБА_3

розглянувши скаргу ОСОБА_4 , в порядку ст. 303 КПК України на постанову слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 21.09.2018 року про закриття кримінального провадження №0002132 від 19.06.2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

28.11.2018 року до Малиновського районного суду с. Одеси надійшла зазначена скарга ОСОБА_4 в порядку ст. 303 КПК України.

Зі скарги вбачається, що 16.05.2018 року ОСОБА_4 подала до Малиновського ВП у м. Одеса ГУНП в Одеській області заяву про скоєння злочину, проте у передбачений КПК України строк, вимоги ч.1 ст. 214 КПК України не були виконані та відомості щодо скоєння злочину до ЄРДР не внесені.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2018 року по справі № 521/9831/18 скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Малиновського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області задоволено та зобовязано слідчого Малиновського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області внести до ЄРДР відповідні відомості по заяві ОСОБА_4 .

Одеською місцевою прокуратурою № 2 було проведено перевірку стану законності при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002132, яке було внесено 19.06.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень , передбачених ст.. 356 КК України .

Постановою слідчого Малиновського ВП в м.Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 21.09.2018 року кримінальне провадження № 0002132 від 19.06.2018 року було закрито .

ОСОБА_4 оскаржує постанову про закриття кримінального провадження за її заявою до Малиновського ВП в м.Одеса ГУНП в Одеській області про вчинення кримінального правопорушення по факту самоправства вчиненого відносно ОСОБА_4 , яке виразилось у самовільному захопленні об`єкта нерухомості , а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.09.2018 року кримінальне провадження № 0002132 від 19.06.2018 року слідчий ОСОБА_5 закрила на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України - у зв`язку з встановленням відсутності в діянні ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення , передбаченого ст. 356 КК України.

У скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постанову слідчого Малиновського ВП в м.Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 21.09.2018 року про закриття кримінального провадження № 0002132 від 19.06.2018 року .

Під час судового засідання представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав , надав пояснення по суті заявлених вимог , посилаючись на обставини по справі .

Прокурор у судове засідання не з`явилась та надала матеріали кримінального провадження.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження № 0002132 від 19.06.2018 року за скаргою ОСОБА_4 , прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ст.5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст.8та ч. 5 ст.9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Пунктом 3 частини 1 ст. 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч.1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що скаргу подано у відповідності до положень ст. 304 КПК Українита на процесуальну дію, що підлягає оскарженню на досудовому розслідуванні (ст. 303 КПК України).

Як убачається з матеріалів провадження у СВ Малиновського ВП в м.Одеса ГУНП в Одеській області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.06.2018 року за №0002132 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

За результатами досудового розслідування постановою слідчого Малиновського ВП в м.Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 21.09.2018 року дане кримінальне провадження № 0002132 від 19.06.2018 року закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України .

Із матеріалів кримінального провадження вбачається та не заперечується слідчим Малиновського ВП в м.Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , що копію витягу з ЄРДР з відомостями про закриття 21.09.2018 року кримінального провадження № 0002132 представнику ОСОБА_4 адвокату ОСОБА_3 стало відомо лише 19.11.2018 року.

Скарга на постанову слідчого про закриття провадження подана ОСОБА_4 та адвокатом ОСОБА_3 27.11.2018 року і зареєстрована в суді 27.11.2018 року, тобто в межах десяти днів з дня отримання постанови .

Процесуальне рішення про закриття кримінального провадження слідчим Малиновського ВП в м.Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 обґрунтоване відсутністю в діянні ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення , передбаченого ст. 356 КК України.

Разом з тим, з наявних матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування за заявою адвоката ОСОБА_3 , всупереч вимогам ч.2 ст. 9 КПК України не були перевірені всі обставини справи, не допитані всі особи, яким, на думку заявника відомо про обставини справи, не проведено необхідні слідчі дії, не виконано вказівки прокурора Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 від 26.06.2018 року по організації і проведенню досудового розслідування у даному кримінальному провадженні , у зв`язку із чим досудове розслідування проведено поверхово, без ретельного з`ясування всіх обставин справи, а постанова про закриття кримінального провадження, винесена слідчим, є передчасною.

З наявних матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 подавала заяву про скоєння злочину представником ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - адвокатом ОСОБА_10 , а слідчий ОСОБА_5 своєю постановою від 21.09.2018 року кримінальне провадження № 0002132 від 19.06.2018 року закрила на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України - у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення в діянні ОСОБА_6 , а не ОСОБА_10 .

Так, ч. 2 ст. 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Виходячи з аналізу вимог ст.ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Згідно положень ст. 83 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 91 КПК Україниу кримінальному провадженні підлягають доказуванню - подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Слідчий, прокурор під час досудового розслідування зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи події або складу злочину, то він має звернути увагу на те, щоб така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено кримінальне правопорушення, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст.110 КПК України).

ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ висловлює сталу позицію, вказуючи у своїх рішеннях на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справах "ОСОБА_14 проти України" від 14.11.2013 року, п.44, "Мута проти України" від 31.07.2012 року, п. 61, "Карабет та інші проти України" від 17.01.2013 року, п.259).

Відповідно до правового висновку Європейського суду, висловленого у пункті 45 рішення у справі "Бочаровпроти України" від 17.03.2011року (остаточне рішення від 17.06.2011року), "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі "ОСОБА_10 проти Туреччини")".

З оскаржуваної постанови вбачається, що вона не містить достатніх відомостей, які б свідчили про те, що вимоги КПК України було виконано належним чином та надано необхідну правову оцінку усім обставинам в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам,а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", який застосовується при оцінці доказів, які можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Таким чином, аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів переконують слідчого суддю, що досудовим розслідуванням не надана оцінка фактичним обставинам справи, висновок слідчого про відсутність події кримінального правопорушення не ґрунтується на обставинах справи, є передчасним, а тому постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню для відновлення досудового розслідування та його проведення у загальному порядку.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст. 22 КПК України). Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне вказати, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Керуючись ст.ст .1-3, 7-29, 84-86, 91-94, 110, 303-307, 309, 310, 369-372 КПК України слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_4 в порядку ст. 303 КПК України на постанову слідчого Малиновського ВП в м.Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 21.09.2018 року про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Постанову слідчого Малиновського ВП в м.Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 21.09.2018 року про закриття кримінального провадження № 0002132 , внесеного до ЄРДР 19.06.2018 року - скасувати та повернути матеріали до СВ Малиновського ВП в м.Одеса ГУНП в Одеській області для проведення досудового розслідування у загальному порядку у відповідності до КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий судя: ОСОБА_1