Справа № 308/2230/18
УХВАЛА

22 березня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
з участю обвинуваченого ОСОБА_4
з участю захисника ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду, в місті Ужгороді, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003351 від 01.12.2017 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.189 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду знаходяться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003351 від 01.12.2017 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.189 КК України.

Суд констатує, що від обвинуваченого ОСОБА_4 надійшло суду клопотання, в якому останній просить змінити запобіжних захід на особисте зобов`язання та повернути заставодавцю ОСОБА_6 внесену нею заставу в розмірі 72000грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали дане клопотання та просили суд його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.12.2017 року відносно ОСОБА_4 , обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Одночасно слідчим суддею застосовано альтернативний запобіжний захід, а саме визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, у сумі 72000 грн. та у разі внесення застави постановлено покласти на нього обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 після внесення застави був звільнений з під варти.

Згідно ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцюпісля припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Після внесення розміру застави, строк дії зазначеного запобіжного заходу не встановлюється, а питання повернення суми застави вирішується судом при постановленні вироку, чи при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу.

Згідно з ч. 4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваного, обвинуваченого покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язана із необхідністю запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України.

Підставами застосування запобіжних заходів є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч.1ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Враховуючи тяжкість злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років, а також те, що на даний час судовий розгляд у даному кримінальному провадженні не завершено, ризики передбачені ст.177 КПК України, у зв`язку з якими відносно останнього обрано саме такий запобіжний захід не зменшились, а менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання ОСОБА_4 покладених на нього згідно кримінально-процесуального законодавства України обов`язків, підстав для зміни чи скасування обраного запобіжного заходу не має, суд приходить до висновку що в задоволенні заявленого клопотання про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського
міськрайоннго суду: ОСОБА_1