ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/642/18 Справа № 176/1573/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30 липня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 та його захисника про умовно дострокове звільнення від відбуття покарання, -

за участю:

секретаря ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30 липня 2018 року, у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 та його захисника про умовно дострокове звільнення від відбуття покарання відмовлено.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції посилався на те, що поведінка засудженого ОСОБА_6 протягом всього періоду попереднього ув`язнення та відбування покарання свідчить про те, що він не довів своє виправлення. Зазначені обставини та матеріали справи не підтверджують той факт, що ОСОБА_6 дійсно сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
В апеляційній скарзі захисник засудженого - ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати та винести нову ухвалу, якою застосувати до засудженого умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на не відбутий строк.

Вимоги скарги обґрунтовує тим, що суд при винесенні ухвали не врахував його думку, як захисника, та думку засудженого, а тільки позицію прокурора та представника ЖВК №26, що вказує на однобічність, необ`єктивність та обвинувальний нахил суду при винесенні ухвали. На його думку, суд не врахував, що у справі немає жодних прямих доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення. Окрім того, вважає, що суд мотивовано відмовив у задоволенні клопотання, пославшись лише на те, що ОСОБА_6 має 7 ДІЗО із 8 стягнень та не врахував, що всі вони були зняті за спливом часу. При цьому, суд не взяв до уваги, що засуджений характеризується задовільно, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці має заохочення, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, у відношенні до засуджених неконфліктний, вину у скоєнні злочину усвідомив, розкаявся, має хронічні хвороби, та має матір, у якої є єдиним годувальником.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши доводи скарги та матеріали провадження, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого щодо безпідставної відмови у застосуванні до нього умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з такого.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень законодавства видно, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді заяви ОСОБА_6 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Так, судом враховано, що ОСОБА_6 відбуває покарання у Жовтоводській виправній колонії № 26 з 16 липня 2015 року за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2015 року, яким його засуджено до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Судом також взято до уваги, що ОСОБА_6 в місцях попереднього ув`язнення утримувався з 18 червня 2015 року, характеризувався негативно. За час відбування покарання в Жовтоводській виправній колонії № 26 характеризувався задовільно, має 1 заохочення та 7 стягнень, не працевлаштований, до суспільно-корисних робіт робіт відноситься без ініціативи, не потребує додаткового нагляду з боку представників адміністрації. Окрім того, до представників адміністрації установи не завжди ввічливий та тактовний, в середовищі засуджених іноді конфліктний.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст. 81 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника з приводу неналежної оцінки даних про його особу, то вони під час апеляційного розгляду свого підтвердження не знайшли.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.

При цьому, колегія суддів зауважує, що жодні обставини на можливість звільнення ОСОБА_6 не вказують. Як встановлено судом, ОСОБА_6 судимий неодноразово, за час відбування покарання позитивної характеристики не має, в установі не працює. Наведені обставини з позиції суду не вказують на те, що особа ОСОБА_6 зазнала позитивних змін.

Щодо посилань захисника на наявність матері, яка потребує допомоги, то такі обставини на висновки суду вплинути не можуть. Окрім того, наведені обставини не перешкодили ОСОБА_6 вчинити злочин.

Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга захисника засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її зміни або скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30 липня 2018 року, про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 та його захисника щодо умовно - дострокове звільнення від відбуття покарання залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4