Справа № 301/472/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

15.05.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів:
ОСОБА_1 (головуючої),
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №11-кп/4806/258/19(ЄРДР за №0000160 від 19.02.2018) за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Іршавського районного суду від 08 червня 2018 року щодо нього.
Цим вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючий, раніше судимий: 12.03.2008 Іршавським районним судом за ч. 3 ст. 185, ч.1 ст.162 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки; 19.12.2008 Іршавським районним судом за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України на 6 років позбавлення волі; 30.08.2017 Іршавським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік обмеження волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік -
визнаний винуватим та йому призанчнео покарання за ч.1 ст. 162, ч. 2 ст. 194, ч.2 ст. 185, ст.395 КК України :
-за ч.1 ст. 162 КК України 1 рік обмеження волі:
-за ч.2 ст. 194 КК України 3 роки позбавлення волі
-за ч.2 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі
-за ст. 395 КК України 4 місяці арешту.
На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, призначено ОСОБА_7 - три роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 30 серпня 2017 року і за сукупністю вироків остаточно призначено три роки три місяці позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку у законну силу залишено без змін тримання під вартою та зараховнао у у строк відбуття покарання час перебування під вартою з 02 травня 2018 року.
Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області науково-дослідний експертно-криміналістичний центр 3146 грн. за проведення судових експертиз.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин. Так, він 17.02.2018, близько 05 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою помсти та знищення чужого майна, зайшовши в житловий будинок АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_6 , та який за місцем проживання був відсутній у зв`язку із відбуванням покарання у місцях позбавлення волі, про що ОСОБА_7 було відомо, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, підпалив на підлозі в одній із кімнат знайдені в приміщенні пусті паперові коробки, та вийшов з будинку, чим здійснив підпал. Внаслідок вчиненого ОСОБА_7 підпалу будинок повністю вигорів та був знищений.
Крім цього 17.02.2018, близько 05 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, незаконно проник в житловий будинок АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_6 , чим порушив недоторканість житла останнього.
Також ОСОБА_7 , 27 квітня 2018 року близько 12 години 00 хвилин, знаходячись на території домогосподарства АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_9 , повторно, умисно викрав велосипед марки «MARS», вартістю 2000 гривень. В подальшому ОСОБА_7 продав велосипед марки «MARS» ОСОБА_10 , чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.
Продовжуючи злочинну діяльність, не дивлячись на те, що постановою Іршавського районного суду Закарпатської області від 17.07.2017 відносно ОСОБА_7 встановлено адміністративний нагляд строком на один рік з встановленими обмеженнями та будучи належним чином ознайомлений з ними, з метою ухилення від адміністративного нагляду, діючи умисно, без поважних причин, 16.02.2018 самовільно залишив своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та повернувся 19.02.2018, чим порушив встановлені умови перебування під адміністративним наглядом.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що він не згідний з вироком суду щодо визнання його винним за ч. 2 ст. 194 КК України та просить повторно розглянути справу за участі потерпілого ОСОБА_6 .
В доповненні до апеляційної скарги, захисник ОСОБА_11 просить пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 194 КК України, застосувавши положення ст. 69 КК України, оскільки потерпілий до нього претензій немає, обвинувачений активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся.
Потерпілий ОСОБА_6 подав заперечення на апеляційну скаргу, в якому просить змінити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 194 КК України з 3 років позбавлення волі на той самий строк обмеження волі; за ч. 1 ст. 162 КК України покарання залишити без змін; зобов`язати ОСОБА_7 відшкодувати йому матеріальну шкоду в сумі 180 000 грн. та 30 000 грн. моральної шкоди. Вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив вказане кримінальне правопорушення за вказівкою ОСОБА_12 , який у даному кримінальному провадження є свідком. Про вказане йому стало відомо від самого обвинуваченого. Крім того, ОСОБА_7 повідомив йому, що перед підпалом належного йому будинку, такий був пограбований ОСОБА_13 , який також є свідком у кримінальному провадженні. Зазначає, що у будинку знаходилися цінні для нього речі, його особисті речі, які мають для нього велике значення, що спричинило йому сильний душевний та біль. Стверджує, що обвинувачений не міг сам вчинити вказане кримінальне правопорушення, а тільки під тиском ОСОБА_14 . Крім того, заявляє клопотання про недовіру слідчим СВ Іршавського відділення поліції Хустського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання апеляційної скарги з проханням про пом`якшення покарання, потерпілого, який не заперечив щодо пом`якшення покарання, однак підтримав подані ним заперечення, думку прокурора, який просив відхилити апеляційну скаргу, вивчивши та перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з таких підстав.
Фактичні обставини кримінальних правопорушень, кваліфікація діянь та доведеність вини за ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 194, ч.2 ст. 185, ст. 395 КК України, апелянтом не оспорюється, як і іншими учасниками судового розгляду, тому апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги щодо призначеного покарання за ч.2 ст. 194 КК України.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Порядок та умови призначення покарання визначені ст. 65 КК України .

Убачається, що суд першої інстанції дотримав вимог ст.50, ст. 65 КК України і вирок містить обгрунтування призначеного покарання.

Отже, апеляційний суд приходить до переконання, що міра покарання обрана судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки є в повній мірі справедливою, водночас, ця міра покарання визначена в межах мінімального строку, передбаченого санкцією ч.2 ст. 194 КК України, яка передбачає позбавлення волі строком від трьох до десяти років.

Пояснення апелянта апеляційному суду про те, що він здійснив підпал через підбурювання його іншими особами до цього, та що він сам такого наміру не мав, а тому на його думку, ця обставина пом`якшує покарання, та є підстави для застосування положення ст. 69 КК України відносно цього покарання, апеляційний суд вважає необгрунтованим, оскільки такі пояснення обвинуваченого не узгоджуються з фактичними обставинами.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ( санкції частини статті)Особливої частини цього Кодексу або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті( санції частини статті) Особливої частини Кримінального Кодексу за цей злочин.
Між тим, таких підстав, які б слугували для пом`якшення покарання, як це визначено ст. 69 КК України, не встановлено. Те, що обвинувачений ОСОБА_7 визнав вину та щиро розкаявся, суд першої інстанції врахував, разом з тим, будь-якого відшкодування потерпілому ОСОБА_6 не було здійснено, та те, що ОСОБА_6 не має до нього претензій, спростовується поданими ним запереченнями на апеляційну скаргу.

Таким чином, апеляційний суд не приходить до висновку, що ОСОБА_7 щиро розкаявся, та таке його твердження є безпідставним. Інших обставин, які б слугували підставою для пом`якшення покарання в суді апеляційної інстанції не встановлено.

Апеляційний суд вважає вирок суду законним, обгрунтованим, підстав для його зміни в сторону пом`якшення покарання, не знаходить .

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Іршавського районного суду від 08 червня 2018 року щодо ОСОБА_7 - залишити без зміни.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного Кримінального суду у складі Верховного суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим який перебуває під вартою - у цей же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: