Справа № 472/453/18
Провадження №1-кп/472/11/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2019 року смт. Веселинове

Миколаївської області

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 3 в смт. Веселинове матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000115 від 17.03.2018 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівка Тарутинського району Одеської області, громадянина України, освіта базова загальна середня, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, який не працює, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хромтау, Хромтауського району Актюбинської області, Казахстан, освіта базова загальна середня, громадянина України, не одруженого, інваліда ІІІ групи, на утриманні малолітніх дітей не має, який не працює, проживає без реєсстрації за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце прорживання: АДРЕСА_3 , судимого вироком Теплодарського міського суду Одеської області від 06 грудня 2018 року за ч.2 ст.185 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України,

Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинувачені - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисники - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 17 березня 2018 року приблизно о 02:00 годині ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 (засуджений вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2018 року, відносно якого вирок набрав законної сили 10.01.2019 року) вступили між собою у злочинну змову з метою вчинення крадіжки кабелю ПАТ «Укртелеком» по вул. Одеській в смт. Веселинове, яку домовилися вчинити відразу в темну пору доби, щоб не бути поміченими сторонніми особами.

Реалізуючи задумане, 17 березня 2018 року приблизино о 02:00 годині, точний час судом встановити не вдалося, ОСОБА_4 , діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_3 , ОСОБА_9 (засудженого вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2018 року, відносно якого вирок набрав законної сили 10.01.2019 року), діючи умисно, із корисливих спонукань та переслідуючи ціль незаконного збагачення, з метою таємного викрадення чужого майна прийшли до телефонного колодязя Миколаївської філії ПАТ «Укртелеком» по вул. Одеській в смт. Веселинове Миколаївської області. Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи ціль незаконного збагачення ОСОБА_4 разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_9 з даного колодязя по вул. Одеській в смт. Веселинове Миколаївської області таємно викрали 70 метрів кабелю марки ТПП 100х2х0,4 вартістю 10733 грн. 80 коп. та 35 метрів кабелю марки ТПП 200х2х0,4 вартістю 10759 грн. 35 коп. загальною вартістю 21493 грн. 15 коп., який винесли за межі телефонного колодязя та в подальшому розпорядилися викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_9 спричинили матеріальні збитки потерпілому ПАТ «Укртелеком» на загальну суму 21493 грн. 15 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, суду показав, що 17 березня 2018 року він перебував в домоволодінні своєї співмешканки ОСОБА_10 в с. Тімірязєвка Вознесенського району. Там з ним також знаходилися родичка його співмешканки ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 (ім`я не знає). Потім до них вночі о 01:00 годині приїхав ОСОБА_4 та запропонував йому, ОСОБА_9 поїхати та вчинити крадіжку. Він, ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_12 сіли в таксі і поїхали в смт. Веселинове, з собою взяли садовий секатор. Коли приїхали в смт. Веселинове, помітили біля лікарні колодязі та зупинилися. Таксист з ОСОБА_12 поїхали в невідомому йому напрямку, а він, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 підійшли до телефонного колодязя з метою вчинення крадіжки кабеля. Крадіжку вчиняли він, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 . В одному колодязі обрізали кабель та через інший колодязь витягли два кабеля та перенесли їх до лісосмуги. Один вони порізали на частини, інший не різали. О 06:00 годині в парку в смт. Веселинове їх затримала поліція. Зазначив суду, що до 17 березня 2018 року ОСОБА_4 з ОСОБА_9 знайомі не були, та він сам особисто не знав, що ОСОБА_9 неповнолітній. Обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов визнав повністю.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованих йому злочинах за ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, за ч. 1 ст. 304 КК України не визнав, суду показав, що в березні 2018 року він приїхав вночі до ОСОБА_3 , який перебував в домоволодінні своєї співмешканки в с. Тімірязєвка Вознесенського району. Запропонував ОСОБА_9 , ОСОБА_3 заробити грошей незаконним шляхом. Те, що ОСОБА_9 був на той час неповнолітній, він не знав, особисто з ним знайомий не був. Потім він разом з ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 поїхали на таксі в смт. Веселинове, з собою взяли сокиру та секатор. По приїзду з вікна машини помітили біля лікарні колодязі та зупинилися. ОСОБА_14 з таксистом поїхали додому, а він разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_9 пішли викрадати кабель. Залізли в колодязь, перерізали кабель та через інший колодязь витягли два кабеля і перенесли їх до лісосмуги. Тонший кабель порубали на частини, товщий кабель не рубали. Потім в парку їх затримали працівники поліції.

Крім повного визнання вини обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у таємному викраденні кабелю з телефонних колодязів, їх винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Показаннями свідка ОСОБА_15 , який суду показав, що в березні 2018 року вночі спрацювала сигналізація, що стоїть на магістральних кабелях, які належать ПАТ «Укртелеком». На ранок він дізнався, що було викрадено два кабеля марки ТПП 100х2х0,4 довжиною 65 -70 метрів та марки ТПП 200х2х0,4 довжиною 35 метрів. На зберігання від працівників поліції він отримав два види кабеля в порубаному стані.

Згідно з протоколом огляду місця події від 17.03.2018 року та фототаблицями, які додані до нього, оглянуто відкриту ділянку місцевості неподалік Веселинівської центральної районної лікарні. На даній ділянці знаходяться два колодязя. Обидва колодязі круглої форми, глибиною біля 0,5 метра. Всередині колодязів знаходиться кабель в чорній обмотці, який служить для телефонного зв`язку. З цих же колодязів відходять три перекушені телефонні кабелі, кінці яких ведуть до наступного колодязя.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 17.03.2018 року та фототаблиць, які додані до нього, ст. слідчий Веселинівського ВП капітан поліції ОСОБА_16 провів огляд місця події за участю ОСОБА_4 , яким встановив: об`єктом огляду є земельна ділянка лісосмуги, яка розташована на відстані 56 м. від Веселинівської центральної районної лікарні за адресою: вул. Одеська, 82, смт. Веселинове. На даній ділянці ОСОБА_4 вказав на місце, де було виявлено 70 метрів кабелю марки ТПП 100х2х0,4 та 35 метрів кабелю марки ТПП 200х2х0,4, який було прикрито листям, та два інструменти (кусачки), які вилучено до Веселинівського відділення поліції.
За даними протоколу огляду предмета від 26.03.2018 року та фототаблиці до нього ст. слідчий Веселинівського ВП капітан поліції ОСОБА_17 за участю гр. ОСОБА_15 провів огляд предмета, яким встановив: об`єктом огляду є кабелі двох видів: кабель ТПП 100х2х0,4 та кабель ТПП 200х2х0,4. Дані кабелі складаються із частин довжиною від 0,9 м. до 1,1 м. Загальна довжина кабелю ТПП 100х2х0,4 складає 70 метрів, а кабеля ТПП 200х2х0,4 35 метрів.
Відповідно до постанови про визнання та долучення до справи речових доказів від 17.03.2018 року та квитанції про прийом речових доказів ст. слідчий Веселинівського ВП капітан поліції ОСОБА_17 визнав як речові докази: кабель ТПП 200х2х0,4 довжиною 35 метрів, кабель ТПП 100х2х0,4 довжиною 70 метрів та двоє інструментів, які вилучені під час огляду місця події в смт. Веселинове Миколаївської області. Речові докази кабель ТПП 200х2х0,4 довжиною 35 метрів, кабель ТПП 100х2х0,4 довжиною 70 метрів залишено на зберігання свідку ОСОБА_15 , який є начальником Веселинівської станційно-лінійної дільниці №2 районного центру телекомунікацій № 622 Миколаївської філії ПАТ «Укртелеком». Двоє інструментів (кусачки), які вилучені під час огляду місця події в смт. Веселинове Миколаївської області, здано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Веселинівського ВП Вознесенського ВП ГУ НП в Миколаївській області.
Згідно з розпискою ОСОБА_15 від 17.03.2018 року, останній отримав від працівників поліції кабель ТПП 200х2х0,4 довжиною 35 метрів та кабель ТПП 100х2х0,4 довжиною 70 метрів у виді порубаних кусків 0,9-1,1 м.
За даними довідки про вартість кабелю №123 від 27.03.2018 року Миколаївська філія ПАТ «Укртелеком» повідомляє, що станом на 01.03.2018 року вартість одного метру кабелю ТПП 100х2х0,4 складає 153 грн. 34 коп. з ПДВ та вартість одного метру кабелю ТПП 200х2х0,4 складає 307 грн. 41 коп. з ПДВ.
За даними довідки директора Миколаївської філії ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_18 та керівника групи бухгалтерського та податкового обліку Миколаївської філії ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_19 про вартість викраденого, знищеного або зловмисно пошкодженого майна та перебування його на балансі №106 від 19.03.2018 року вартість кабеля ТПП 100х2х0,4 довжиною 70 метрів 10733, 97 грн., вартість кабелю ТПП 200х2х0,4 довжиною 35 метрів 10759, 21 грн., загальна вартість 21493, 18 гривень.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 22.04.2018 року та фототаблиць, доданих до нього, ст. слідчий Веселинівського ВП капітан поліції ОСОБА_17 за участю підозрюваного ОСОБА_3 провів слідчий експеримент, яким встановив: місцем слідчого експерименту є смт. Веселинове, вул. Одеська. Підозрюваний ОСОБА_3 пояснив, що він разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_9 пішли по дорозі в напрямку залізничного мосту до телефонного колодязя. Даний колодязь знаходився поряд з лікарнею та лісосмугою. ОСОБА_4 подав йому кабель з колодязя. Поряд з ним стояв ОСОБА_9 . Потім ОСОБА_3 пішов до іншого колодязя і показав, як саме вони витягували кабелі з колодязя. Потім ОСОБА_3 пішов до лісосмуги і показав, де вони лишили кабель.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 22.04.2018 року та фототаблиць, доданих до нього, ст. слідчий Веселинівського ВП капітан поліції ОСОБА_17 за участю підозрюваного ОСОБА_4 провів слідчий експеримент, яким встановив: місцем слідчого експерименту є смт. Веселинове, вул. Одеська. Підозрюваний ОСОБА_4 пояснив, що він разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_9 вчинили крадіжку кабелю з двох телефонних колодязів, пояснив, що крадіжку було вчинено біля Веселинівської центральної районної лікарні, в нього з ОСОБА_3 були секатори, показав, як він різав кабель і передавав його ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , потім показав місце, куди вони перенесли кабель, розташоване неподалік залізничної дороги.
Отже, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, доведена і суд вважає можливим дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб; дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, повторно.
Таким чином, 17 березня 2018 року приблизно о 02:00 годині, точний час судом встановити не вдалося, ОСОБА_4 , діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_3 , ОСОБА_9 (засудженого вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2018 року, відносно якого вирок набрав законної сили 10.01.2019 року), діючи умисно, із корисливих спонукань та переслідуючи ціль незаконного збагачення, з метою таємного викрадення чужого майна прийшли до телефонного колодязя Миколаївської філії ПАТ «Укртелеком» по вул. Одеській в смт. Веселинове Миколаївської області. Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи ціль незаконного збагачення ОСОБА_4 разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_9 з даного колодязя по вул. Одеській в смт. Веселинове Миколаївської області таємно викрали 70 метрів кабелю марки ТПП 100х2х0,4 вартістю 10733 грн. 80 коп. та 35 метрів кабелю марки ТПП 200х2х0,4 вартістю 10759 грн. 35 коп. загальною вартістю 21493 грн. 15 коп., який винесли за межі телефонного колодязя та в подальшому розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, спричинивши своїми умисними протиправними діями матеріальні збитки потерпілому ПАТ «Укртелеком» на загальну суму 21493 грн. 15 коп.

Що стосується обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 304 КК України, то тут суд дійшов наступного висновку.
Стороною обвинувачення ОСОБА_4 обвинувачується за ч. 1 ст. 304 КК України, а саме, в тому, що 17 березня 2018 року приблизно о 02:00 годині він з метою втягнення неповнолітнього ОСОБА_9 в злочинну діяльність (крадіжку), під час розмови з ним, шляхом умовляння та обіцянки грошової винагороди схилив ОСОБА_9 до участі у крадіжці кабелю ПАТ «Укртелеком» по вул. Одеській в смт. Веселинове. При цьому після досягнення згоди він з ОСОБА_3 та ОСОБА_9 вступили між собою у злочинну змову з метою вчинення даної крадіжки, яку домовилися вчинити відразу в темну пору доби, щоб не бути поміченими сторонніми особами та в подальшому разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_3 з телефонного колодязя по вул.Одеській в смт.Веселинове Миколаївської області таємно викрали 70 метрів кабелю марки ТПП 100х2х0,4 вартістю 10733 грн. 80 коп. та 35 метрів кабелю марки ТПП 200х2х0,4 вартістю 10759 грн. 35 коп. загальною вартістю 21493 грн. 15 коп., який винесли за межі телефонного колодязя та в подальшому розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 304 КК України, тобто втягнення неповнолітнього в злочинну діяльність.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 27.02.2004 року "Про застосування судами законодавства про відповідальність за втягнення неповнолітніх у злочинну чи іншу антигромадську діяльність" кримінальній відповідальності за втягнення неповнолітнього у злочинну чи іншу антигромадську діяльність можуть бути піддані особи, які на час вчинення цих дій досягли вісімнадцятирічного віку.

Зважаючи на те, що такі злочини можуть бути вчинені тількі з прямим умислом, суди повинні з`ясовувати, чи усвідомлювала доросла особа, що своїми діями втягує неповнолітнього у вчинення злочину або в іншу антигромадську діяльність.

Однак необхідно враховувати, що кримінальна відповідальність за зазначені дії настає як у разі, коли доросла особа знала про неповнолітній вік втягуваного, так і тоді, коли вона за обставинами справи повинна була або могла про це знати.

Стороною обвинувачення суду не надано жодних доказів, які б підтвердили наявність у обвинуваченого ОСОБА_4 суб`єктивної сторони даного злочину - прямого умислу на втягнення неповнолітнього в злочинну діяльність.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України та аналогічна позиція держави закріплена й у ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, за змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
З цього приводу також неодноразово висловлював правову позицію і Європейський суд з прав людини.
Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії» в розумінні Суду принцип презумпції невинуватості полягає в наступному: "Тягар доведення вини обвинуваченого покладається на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Обвинувач повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього, для того, щоб він міг підготувати та надати доводи в свій захист, і, врешті-решт, обвинувачення повинно надати докази, достатні для визнання його винуватим". (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).
Згідно з положеннями ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
За вимогами ст. 374 КПК України, у разі визнання особи виправданою, у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Також, відповідно до роз`яснень, наведених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 р. «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» суду належить оцінити всі зібрані у справі докази, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, підсудних та інших джерелах, з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності.
Так, на обґрунтування винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч. 1 ст. 304 КК України сторона обвинувачення надала суду наступні докази: протокол огляду місця події від 17.03.2018 року та фототаблиці, відповідно до якого слідчим Веселинівського ВП оглянуто відкриту ділянку місцевості неподалік Веселинівської центральної районної лікарні, де знаходяться два колодязі, з яких було викрадено телефонні кабелі; протокол огляду місця події від 17.03.2018 року та фототаблиці, відповідно до якого встановлено ділянку місцевості, куди обвинувачені перенесли відрізані телефонні кабелі; протокол огляду предмета від 26.03.2018 року, яким встановлено марку, довжину та ширину зрізаних кабелів; протокол проведення слідчого експерименту від 22.04.2018 року та фототаблиці, під час якого обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що він разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_9 пішли по дорозі в напрямку залізничного мосту до телефонного колодязя. Даний колодязь знаходився поряд з лікарнею та лісосмугою. ОСОБА_4 подав йому кабель з колодязя. Поряд з ним стояв ОСОБА_9 . Потім ОСОБА_3 пішов до іншого колодязя і показав, як саме вони витягували кабелі з колодязя. Після цього ОСОБА_3 пішов до лісосмуги і показав, де вони лишили кабель; протокол проведення слідчого експерименту від 22.04.2018 року та фототаблиці, під час якого обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_9 вчинили крадіжку кабелю з двох телефонних колодязів, пояснив, що крадіжку було вчинено біля Веселинівської ЦРЛ, в нього з ОСОБА_3 були садові секатори, показав, як він різав кабель та предавав його ОСОБА_3 , показав місце, куди вони перенесли кабель.
Однак, надані суду стороною обвинувачення вищевказані докази доводять вину обвинуваченого ОСОБА_4 лише у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Крім того, з показань обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_4 особисто з неповнолітнім ОСОБА_9 знайомим не був, зустрів його в нічний час 17.03.2018 року у співмешканки свого знайомого ОСОБА_3 - ОСОБА_10 , там перебували всі дорослі: ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_20 . Тому підстав вважати, що ОСОБА_9 був неповнолітній на той момент, в обвинуваченого ОСОБА_4 не було. Крім того, ОСОБА_9 на момент вчинення крадіжки було 17 років та 11 місяців, а отже, антропометричні дані не свідчили очевидно та беззаперечно про неповнолітній вік ОСОБА_9 .
Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до характеристики Прибужанівської сільської ради №38 від 20.03.2018 року ОСОБА_4 зареєстрований в с. Григорівка Братського району Миколаївської області, проживає в АДРЕСА_4 з жовтня 2017 року. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_4 не місцевий житель с. Тімірязєвка, в одну шкоду з ОСОБА_9 він не ходив, близько з ним не знайомий, бачив його декілька разів візуально, а саме: як він катався на мотоциклі з повнолітнім ОСОБА_13 , а тому знати, що ОСОБА_9 був неповнолітнім, ОСОБА_4 не міг.
Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення, яка проти закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами не заперечувала, в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК України, а саме: суб`єктивної сторони даного злочину - прямого умислу на втягнення неповнолітнього в злочинну діяльність, оскільки ні обвинувачені, ні свідок не повідомили будь-яких фактичних даних щодо обізнаності обвинуваченого ОСОБА_4 в тому, що ОСОБА_9 був неповнолітнім, вказаних фактичних даних не містять в собі і досліджені в ході судового розгляду матеріали кримінального провадження.
Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Стаття 373 КПК України передбачає, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні наряду з іншим підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в даному кримінальному провадженні зроблено не було.
Суд зі свого боку забезпечив сторонам усі можливості для реалізації своїх прав у судовому засіданні в рамках кримінального процесуального закону, проте сторона обвинувачення не надала суду достатніх, вагомих та допустимих доказів, які б у своїй сукупності доводили наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК України, а саме, суб`єктивної сторони даного злочину - прямого умислу на втягнення неповнолітнього в злочинну діяльність.
Ретельно перевіривши зібрані під час досудового розслідування та надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_4 було пред`явлено обвинувачення, суд, зробивши детальний аналіз усіх досліджених доказів та давши належну оцінку кожному з них та їх сукупності у взаємозв`язку, встановив, що жоден із цих доказів не доводить поза розумним сумнівом, що в діях обвинуваченого ОСОБА_4 наявний склад інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК України, а саме, суб`єктивна сторона злочину - прямий умисл на втягнення неповнолітнього в злочинну діяльність.

З урахуванням викладеного, інкриміноване ОСОБА_4 діяння (втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність) не утворює складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 304 КК України, оскільки відсутня суб`єктивна сторона вищевказаного злочину ? прямий умисл на втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність.
За таких обставин суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_21 відсутній склад злочину, передбаченого ч.1 ст. 304 КК України, в зв`язку з чим він підлягає виправданню по даній статті на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.
При призначенні обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виду і міри покарання за ч.2 ст.185 КК України суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про осіб обвинувачених.

Згідно зі ст. 12 КК України вчинений обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, не працює, на військовому обліку не перебуває.
Відповідно до характеристики Прибужанівської сільської ради Миколаївської області №37 від 20.03.2018 року скарг, заяв та зауважень від сусідів щодо поведінки ОСОБА_3 до сільської ради не надходило, в сім`ї стосунки та взаємовідносини підтримує добрі, поведінка в побуті та громадських місцях добра.
Відповідно до досудової доповіді, складеної на обвинуваченого ОСОБА_3 , вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. На думку органу пробації виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку Вознесенського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

На підставі наведеного, суд з урахуванням ступеня та характеру суспільної небезпечності вчиненого злочину, пом`якшуючої обставини, даних про особу обвинуваченого, вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненому злочині та раніше не судимий, враховуючи матеріали досудової доповіді про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, то суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі та в зв`язку з цим вважає за необхідне звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, не працює, на військовому обліку не перебуває.
Відповідно до характеристики Прибужанівської сільської ради Миколаївської області №38 від 20.03.2018 року скарг, заяв та зауважень від сусідів щодо поведінки ОСОБА_4 до сільської ради не надходило, в сім`ї стосунки та взаємовідносини підтримує добрі, поведінка в побуті та громадських місцях добра.
Відповідно до досудової доповіді, складеної на обвинуваченого ОСОБА_4 , вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. На думку органу пробації виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку Вознесенського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

На підставі наведеного, суд з урахуванням ступеня та характеру суспільної небезпечності вчиненого злочину, пом`якшуючої обставини, даних про особу обвинуваченого, вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, та приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 був засуджений вироком Теплодарського міського суду Одеської області від 06 грудня 2018 року за ч.2 ст.185 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків, то суд вважає, що йому необхідно призначити покарання відповідно до ч.4 ст.70 КК України.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчинененому злочині, є інвалідом з дитинства, вчинив злочин середньої тяжкості, та враховуючи матеріали досудової доповіді про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, то суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі та в зв`язку з цим вважає за необхідне звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

В кримінальному проваджені заявлено цивільний позов, згідно з яким цивільний позивач ПАТ «Укртелеком» просив солідарно стягнути з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 14328,78 гривень матеріальних збитків, які останні спричинили своїми протиправними діями.
Згідно зі ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Виходячи з наведеного, позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову про відшкодування матеріальних збитків, спричинених кримінальним правопорушенням.
В даному випадку кримінальним правопорушенням була спричинена матеріальна шкода, від сплати судового збору якої потерпілий звільнений.
Згідно зі ст.ст.128, 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст.ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна" покладаючи на підсудного обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Суд може зменшити розмір відшкодування заподіяної шкоди лише з підстав, передбачених законодавством (ст. 137 КЗпП України або ст. 454 ЦК України), з наведенням у вироку відповідних мотивів. Не підлягає зменшенню розмір шкоди, якщо вона заподіяна злочинними діями засудженого, вчиненими з корисливою метою.

Солідарну відповідальність по відшкодуванню шкоди несуть особи, діяння яких були об`єднані спільним злочинним наміром, а заподіяна ними шкода стала наслідком їх спільних дій.

При вчиненні злочину кількома особами вони несуть солідарну відповідальність за заподіяну шкоду по епізодах злочину, в яких встановлено їх спільну участь. Разом з тим, є неприпустимим покладення солідарної відповідальності на осіб, яких хоча й притягнуто до кримінальної відповідальності в одній справі, але за самостійні злочини, не пов`язані спільним наміром, а так само на осіб, коли одних з них засуджено за корисливі злочини, наприклад за розкрадання, а других - за халатність, незважаючи на те, що дії останніх об`єктивно сприяли першим у вчиненні злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
В даному кримінальному провадженню цивільний позов про відшкодування майнової шкоди підлягає задоволенню, оскільки в суді доведено винуватість ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні таємного викрадення телефонного кабелю, розмір витрат підтверджений довідкою директора Миколаївської філії ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_18 та керівника групи бухгалтерського та податкового обліку Миколаївської філії ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_19 про вартість викраденого, знищеного або зловмисно пошкодженого майна та перебування його на балансі №106 від 19.03.2018 року, відповідно до якої вартість кабеля ТПП 100х2х0,4 довжиною 70 метрів 10733, 97 грн., вартість кабелю ТПП 200х2х0,4 довжиною 35 метрів 10759, 21 грн., загальна вартість 21493, 18 гривень, довідкою директора ПАТ «Укртелеком» № 123 від 27.03.2018 року ОСОБА_18 про вартість кабелю, за якою вартість одного метру кабелю ТПП 100х2х0,4 складає 153 грн. 34 коп. та вартість одного метру кабелю ТПП 200х2х0,4 складає 307 грн. 41 коп.
Також судом встановлено, що у даному кримінальному провадженні процесуальних витрат не має, запобіжний захід обвинуваченим не обирався.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, а саме: - кабель ТПП 200х2х0,4 довжиною 35 метрів, кабель ТПП 100х2х0,4 довжиною 70 метрів, який переданий на зберігання начальнику Веселинівської станційно-лінійної дільниці №2 районного центру телекомунікацій № 622 Миколаївської філії ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_15 , необхідно передати Публічному акціонерному товариству «Укртелеком» в особі Миколаївської філії, як власнику майна.
- двоє інструментів (кусачки), які вилучені під час огляду місця події в смт. Веселинове Миколаївської області та зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Веселинівського ВП Вознесенського ВП ГУ НП в Миколаївській області, слід знищити.
Суд вважає, що до набрання вироком законної сили підстав для обрання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжного заходу не має, так як відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 2-х (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік і 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 та п.4 ч.2 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 304 КК України, та виправдати його за ч.1 ст.304 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України в зв`язку з відсутністю в його діянні складу зазначеного злочину.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за даним вироком та покарання, призначеного за вироком Теплодарського міського суду Одеської області від 06 грудня 2018 року (ч.2 ст.185 КК України) призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки і 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 та п.4 ч.2 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Миколаївської філії (п/р 2201, в ПАТ Альфа-банк, м. Київ, МФО 300346, ) в солідарному порядку завдану злочином майнову шкоду у ромірі 14328 (чотирнадцять тисяч триста двадцять вісім) гривень 78 (сімдесят вісім) копійок.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- кабель ТПП 200х2х0,4 довжиною 35 метрів, кабель ТПП 100х2х0,4 довжиною 70 метрів, який переданий на зберігання начальнику Веселинівської станційно-лінійної дільниці №2 районного центру телекомунікацій № 622 Миколаївської філії ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_15 , - передати Публічному акціонерному товариству «Укртелеком» в особі Миколаївської філії, як власнику майна.
- двоє інструментів (кусачки), які вилучені під час огляду місця події в смт. Веселинове Миколаївської області та зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Веселинівського ВП Вознесенського ВП ГУ НП в Миколаївській області, - знищити.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору, а учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, - не пізніше наступного дня після ухвалення судового рішення.

Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1