Справа № 548/287/19
Провадження №1-кс/548/170/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2019 року м. Хорол

Слідчий суддя Хорольського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання ст. слідчого СВ Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна ,-

ВСТАНОВИВ:
Ст. слідчий СВ Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна.

В клопотанні вказувалося, що 11.02.2019 року до Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області надійшли матеріали проте, що на території Хорольського району, в одній із аптек, з порушенням встановлених законом правил відпускаються нарковмісні препарати.

11.02.2019 року по даному факту відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 за ч. 1 ст. 320 Кримінального кодексу України.
11.02.2019 року ОСОБА_4 , добровільно видала працівникам поліції п`ять пачок з надписом «П`ятирчатка ІС» в кожній із яких по одному блістеру в якому по 10 таблеток, які вона придбала 11.02.2019 року в аптеці м. Хорол по вул. Незалежності.
11.02.2019 року за постановою слідчого п`ять пачок з надписом «П`ятирчатка ІС» в кожній із яких по одному блістеру в якому по 10 таблетоквизнано речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000064 від 11.02.2019 року.

Ст. слідчий СВ Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, але в заяві прохала про розгляд клопотання за її відсутності, клопотання підтримала повністю та прохала його задовольнити.

Власник майна в судове засідання також не зявився.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, беручи до уваги положення ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні обєкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були обєктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи, що вилучене майно, про яке йдеться в клопотанні та з клопотанням про накладення арешту на яке сторона обвинувачення звертається до слідчого судді може бути наркотичним засобом, їх аналогом або прекурсором, а тому може містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 320 КК України, в цілях подальшого проведення експертних досліджень, підтвердження або спростування можливої події вищевказаного кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав та необхідності в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

В свою чергу не накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, може призвести до його знищення, що в свою чергу, призведе до унеможливлення досягнення завдань кримінального провадження та підтвердження події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 320 КК України.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майна є обґрунтованим, правові підстави для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження наявні, а тому подане клопотання підлягає задоволенню.

Крім того, в звязку з наявністю загрози знищення зазначеного у клопотанні майна, слідчий суддя, з дотриманням вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, вважає за необхідне також накласти заборону користування та розпорядження таким майном.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Задовольнити клопотання ст. слідчого СВ Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна.

Накласти арешт на п`ять пачок з надписом «П`ятирчатка ІС» в кожній із яких по одному блістеру в якому по 10 таблеток з забороною відчуження, користування та розпоряджання, які будуть зберігатися у камері речових доказів Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області, що за адресою м.Хорол, вул. Незалежності, 80 до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Виконання ухвали про арешт майна покласти на ст. слідчого СВ Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 .
Ухвала підлягає до негайного виконання.
Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя Хорольського районного
суду Полтавської області: ОСОБА_1