У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 грудня 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000345 - слідчого в ОВС 2 відділення слідчого відділу Управління СБУ в Закарпатській області майора юстиції ОСОБА_4 , погоджене прокурором прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий в ОВС 2 відділення слідчого відділу Управління СБУ в Закарпатській області звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно.
В обґрунтування клопотання слідчий вказує на те, що в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що 21.05.2007 року між батьком ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» укладено Кредитний договір № 014/4044/82/32804 щодо позики 57 тис. Євро під заставу нерухомого майна.

21.05.2007 між ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» ОСОБА_7 та ОСОБА_5 укладено Договір «Про іпотеку» № 014/4044/82/32804 та в забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором вказаній банківській установі передано нерухоме майно, а саме: незавершений будівництвом житловий будинок (готовністю 95 %), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0206 га, що за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Тячівського районного суду від 30.11.2009 по справі № 2-1618/09 та додатковим рішенням по цій же справі від 22.02.2011 вирішено стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на користь ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/4044/82/32804 в-розмірі 804481,01 гривень за рахунок належного відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_7 предмет іпотеки, а саме: незавершений будівництвом житловий будинок (готовністю 95%), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0206 га, що за адресою АДРЕСА_1 .

Так, в заяві ОСОБА_8 вказано, що ні він, ні його дружина жодних повідомлень про хід виконання вказаного судового рішення не отримували.

В подальшому, заявнику ОСОБА_5 після ознайомлення з інформацією з «Державного реєстру речових правна нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна» стало відомо, що громадянка ОСОБА_9 , набула право власності на 1/1 частки житлового будинку що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

01.10.2018 року ОСОБА_9 разом з невстановленими особами проникла у вищевказаний будинок та замінила замки на вхідних дверях в результаті чого, ОСОБА_5 та його сім`я була позбавлена можливості користуватись належним їм майном.

Так, в рамках розслідування вказаного кримінально провадження досліджуються обставини правомірності заволодіння чужим майном, а саме: незавершеним будівництвом житловим будинком (готовністю 95 %), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та земельною ділянкою площею 0,0206 га за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що незавершений будівництвом житловий будинком (готовністю 95 %), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0206 га, що за адресою АДРЕСА_1 містять ознаки речового доказу, як визначено ч. 1 ст. 98 КПК України і будуть використані як докази фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив суд накласти арешт на незавершений будівництвом житловий будинок (готовністю 95 %), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; - земельну ділянку площею 0,0206 га, що за адресою АДРЕСА_1 .

Власник майна, а саме: незавершений будівництвом житловий будинок (готовністю 95 %), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в судове засідання не зявився. Згідно рапорта прокурора ОСОБА_3 , власник майна ОСОБА_9 була повідомлена про час та місце розгляду клопотання.
Заслухавши доводи прокурора ОСОБА_3 , дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Управління СБУ в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000345 від 11.10.2018 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Постановою слідчого від 22.11.2018 року в порядку ст.ст. 98, 100, 110 КК України: незавершений будівництвом житловий будинок (готовністю 95 %), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0206 га за адресою АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000345.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 140240604 від 04.10.2018 року, власником незавершеного будівництва житловий будинок (готовністю 95 %), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_9 .
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 151328249 від 27.12.2018 року, іпотеко держателем земельної ділянки площею 0,0206 га за адресою АДРЕСА_1 , є ОСОБА_9 .

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Таким чином, арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів (в тому числі цінних паперів, грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Під час розгляду клопотання прокурором доведено, що незавершений будівництвом житловий будинком (готовністю 95 %), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0206 га, що за адресою Закарпатська область, Тячівський район, с. Нижня Апша. вул. 40 років Перемоги, 1 «а» містять ознаки речового доказу, як визначено ч. 1 ст. 98 КПК України і будуть використані як докази фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення.

Таким чином, зазначені вище об`єкти відповідають критеріям визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України, є речовими доказами у кримінальному провадженні та будуть використані органом досудового розслідування для доказування обставин даного кримінального правопорушення.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, та встановленню інших обставин кримінального правопорушення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню, яке знаходиться на початковому етапі, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розуміючи, що арешт вказаного майна не призведе до зупинення та надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності, слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване й підлягає повному задоволенню.
Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000345 - слідчого в ОВС 2 відділення слідчого відділу Управління СБУ в Закарпатській області майора юстиції ОСОБА_4 , погоджене прокурором прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно задовольнити.
Накласти арешт на:
- незавершений будівництвом житловий будинок (готовністю 95 %), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,0206 га, що за адресою Закарпатська область,Тячівський район, с. Нижня Апша, вул. 40 років Перемоги, 1 «а».

Копію ухвали вручити слідчому, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена доЗакарпатського Апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено і оголошено 28.12.2018 року о 14-00 год.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1