Справа № 353/1216/18
Номер провадження 1-кп/353/120/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2018 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тлумацького районного суду Івано-Франківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000226 від 28.10.2018 року відносно:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Тлумацьким РВ УМВС в Івано-Франківській області 16.07.1998, РНОКПП НОМЕР_2 , освіта середня, розлученого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого на посаді водія ТзОВ «Станіславський», депутатом не обирався, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, пов`язаним з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії.

Кримінальне правопорушення вчинене за наступних обставин.

27 жовтня 2018 року приблизно о 19 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння підійшов до приміщення сільського клубу с. Гончарів, що в АДРЕСА_1 , де з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, безпідставно вчинив словесний конфлікт із неповнолітніми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , під час якого ображав їх нецензурними словами.

Почувши із вулиці голосні крики, з приміщення клубу вийшла завідувач ОСОБА_5 , яка знаходилась на робочому місці та виконувала свої обов`язки, з метою припинення хуліганських дій ОСОБА_4 , зробила йому зауваження, однак останній на вказані зауваження не реагував, почав ображати її нецензурними словами та погрожувати ОСОБА_5 фізичною розправою, а вона перелякавшись його, разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_8 заховались у приміщенні сільського клубу, зачинивши за собою двері.

Після чого ОСОБА_4 діючи умисно, маючи на меті показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці, а саме на території клубу с. Гончарів Тлумацького району, бажаючи самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, умисно, з особливою зухвалістю кинув дерев`яною палицею у вікно клубу, розбивши його.

Щоб припинити хуліганські дії ОСОБА_4 , із приміщення клубу до нього вийшла ОСОБА_5 , однак він, продовжуючи свої активні протиправні та хуліганські дії, перешкоджаючи їй виконувати свої функції та повноваження, згідно посадової інструкції керівника клубного закладу, відмовився від виконання її вимог, та застосував щодо неї фізичну силу, а саме зловив її за волосся та почав тягнути, спричинивши їй фізичну біль.

Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_4 було припинено роботу клубу с. Гончарів, Тлумацького району, Івано-Франківської області та пошкоджено майна на суму 1550 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому обвинуваченні беззастережно визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого злочину відповідно до викладеного. Так, 27.10.2018 близько 19 год. 30 хв. він прийшов до сільського клубу в с. Гончарів, де вчинив словесний конфлікт з неповнолітніми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час якого ображав їх нецензурними словами. Коли ОСОБА_5 зробила йому зауваження він почав обзивати її нецензурними словами та погрожувати. Коли ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заховались у приміщенні сільського клубу, зачинивши за собою двері, він кинув дерев`яною палицею у вікно клубу, розбивши його. З клубу вийшла ОСОБА_5 , він схопив її за волосся та почав тягнути. Зазначив, що відшкодував збитки у повному обсязі, щиро розкаюється у вчиненому та просить суворо його не карати.

Представник потерпілої особи Обертинської селищної ради Тлумацького району Івано-Франківської області ОСОБА_5 , просила суд суворо не карати обвинуваченого.

Дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючи даних на ОСОБА_4 .

Суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, пов`язаним з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки учасники судового провадження ці обставини не оспорюють. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст зазначених обставин, така позиція є добровільною та роз`яснив, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованому йому злочині поза розумним сумнівом повністю знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.3 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, пов`язаним з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує думку прокурора та представника потерпілої особи про розмір та вид призначення кримінального покарання ОСОБА_4 , ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність на утриманні обвинуваченого двох неповнолітніх дітей, особу винного, який позитивно характеризується за місцем роботи, щиро розкаюється у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину та добровільно відшкодував завданий збиток, а також вчинення ОСОБА_4 злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Так, ОСОБА_4 вчинив злочин, який відповідно до ч.3 ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Довідкою від 30 жовтня 2018 року підтверджується, що обвинувачений не перебуває на диспансерному обліку в лікаря -нарколога та в лікаря-психіатра.

Характеристикою з місця роботи від 31 жовтня 2018 року (а.с. 49) підтверджується, що ОСОБА_4 характеризується позитивно. Не встановлено судом негативної репутації обвинуваченого і з довідки характеристики № 473/02-33 від 29.10.2018 року, виданої Обертинською селищною радою Івано-Франківської області (а.с. 48), з місця проживання ОСОБА_4 .

З вимоги про судимість від 29 жовтня 2018 року встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий.

Довідкою № 231 від 28.10.2018 року, виданою Івано-Франківським обласним наркологічним диспансером, підтверджується перебування ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння 28.10.2018 року о 01 год. 40 хв. (а.с. 41).

Сума збитків завданих Обертинській селищній раді Івано-Франківської області кримінальним правопорушенням вчиненим 27.10.2018 року ОСОБА_4 становить 1550 (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят) гривень, відповідно до довідки №474/02-31 від 27.10.2018 року (а.с. 32).

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до п.1 та п.2 ч.1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до п.13 ч.1 ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З досудової доповіді складеної органом пробації щодо обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без ізоляції від суспільства можливе та не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторного кримінального правопорушення.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

За викладених обставин, з врахуванням позиції прокурора, що просив визнати винуватим обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України, та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суспільно небезпечного характеру вчиненого злочину, суд вважає, що для досягнення мети покарання передбаченої ст. 50 КК України, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкцій ч.3 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі. Вказане покарання буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Згідно ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого ним збитку, позитивну характеристику за місцем проживання та місцем роботи, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, відсутність шкідливих наслідків внаслідок вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення та інші обставини в сукупності, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без реального відбування покарання і до нього можливо застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку. При цьому суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не пред`являвся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався та підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 75,76 КК України, ст. ст.100, 124,126, 369 - 371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання та встановити іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 76 КК України покласти на засудженого додатково обов`язок:

1)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Після набрання вироком законної сили, речові докази по справі:

-дерев`яну палицю, яка передана на зберігання у кімнату зберігання речових доказів Тлумацького ВП знищити.

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області учасниками судового провадження передбаченими ст. 393 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою - протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію даного вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1