УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 120 181 001 000 039 70 від 09.04.2018, у якому

гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Донецька, громадянин України, українець, з вищою освітою, перебуває у зареєстрованому шлюбі, утриманців не має, СПД фізична особа, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 , притягується до кримінальної відповідальності Голосіївським УП ГУНП у м. Києві за ч.4 ст. 296 КК України;

підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за ст. 257, ч.2 ст. 194 КК України,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .
На обґрунтування клопотання зазначено, що 27.11.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень за ст. 257, ч.2 ст. 194 КК України, відповідно до якої останній приймав активну участь в організованій озброєній банді, метою діяльності якої є вчинення на замовлення підпалів об`єктів нерухомості (торгівельних павільйонів) на території м. Києва з метою впливу на орендарів таких павільйонів.

На думку слідчого, існують підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання з наведених у ньому підстав, зазначивши, що під час здійснення злочинної діяльності, зокрема підпалу торгівельного павільйону, створено загрозу життю та здоров`ю осіб, які у ньому перебували.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, оскільки вважали висунуту підозру необґрунтованою, визначені стороною обвинувачення ризики не процесуальної поведінки підозрюваного не доведеними.

Слідчий суддя, заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшов висновку про таке.

Частиною 1 статті 194 КПК України на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:
-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;
-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;
-чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» Європейський Суд наголосив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту. Наведене положення знайшло своє відображення у ч. 2 ст. 177 КПК.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях підозрюваного ОСОБА_4 ознак інкримінованих злочинів.

Вирішуючи питання існування зазначених стороною обвинувачення ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає таке.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.

Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Бекчієв проти Молдови» ризик переховування оцінюється також з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, коштів, сімейних стосунків.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що про реальне існування наведеного вище ризику свідчить характер інкримінованого підозрюваному злочину, який вказує на активну участь останнього в організованій озброєній банді, члени якої здійснювали напади та підпали підприємств, що мало наслідком створення безпосередньої загрози життю та здоров`ю людей, знищення майна, що дає достатні підстави для критичної оцінки моральних якостей ОСОБА_4 та підтверджує ймовірність свідомої позапроцесуальної поведінки останнього.

Слідчий суддя вважає, що наявність у підозрюваного сімейних зв`язків, постійного місця проживання хоча і мінімізує певним чином ризик переховування від слідства та суду, однак повністю його не виключає.

Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому, тобто після його можливого затримання, з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Враховуючи, що на теперішній час встановлені не всі обставини вчинення кримінальних правопорушень, не виключено, що підозрюваний з метою зміни свідками показань, може здійснити незаконний вплив на останніх.

Крім того, ризик щодо можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення також ґрунтується на матеріалах клопотання, оскільки відносно ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні за ч. 4 ст. 296 КК України, інкриміновані підозрюваному дії вчиненні з корисливою метою. Тобто, не виключено, що здійснення злочинної діяльності є основним способом заробітку підозрюваного.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК.

У силу ст.178 КПК слідчий суддя враховує вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого діяння.

Відповідно до ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Санкція ст. 257 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_4 , передбачає позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Санкція ч. 2 ст. 194 КК України передбачає позбавлення волі строком до десяти років.

Зазначене приводить до висновку, що встановлені вище обставини є вагомими для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Частиною 3 статті 183 КПК передбачено обов`язок слідчого судді визначити розмір застави, який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

При цьому відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК слідчий суддя має право не визначати розмір застави щодо злочину, вчиненого із застосуванням або погрозою застосування насильства.

Враховуючи, що ОСОБА_4 інкриміноване, зокрема, вчинення нападів у складі озброєної банди, тобто дій, спрямованих на досягнення злочинного результату шляхом застосування насильства до потерпілого чи створення загрози його застосування, слідчий суддя вважає за можливе при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави.
На підставі викладеного, керуючись ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
Клопотання слідчого СУ ГУ НП у м.Києві ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою визначити по 25 січня 2019 року включно.

На ухвалу слідчого судді до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1