Справа№ 308/7474/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 000912 від 17.03.2018 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Ужгород, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
16.03.2018 року, приблизно о 15 год. 30 хв., обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Слов`янська набережна в напрямку площі Б. Хмельницького м. Ужгород, діючи в супереч вимог п. п. 10.1, 11.3, 12.1, з посиланням на термін «безпечна швидкість», який є в п. 1.10 Правил дорожнього руху, якими передбачено: п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 11.3 на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків, виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу; п. 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його руху та безпечно керувати ним; п. 1.10 «Безпечна швидкість» швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, виїхав на смугу зустрічного руху, не надавши при цьому перевагу для руху зустрічному транспортному засобу автомобілю марки «Тоуоtа Соrоlа», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався по своїй смузі руху в зустрічному для водія автомобіля «Mercedes-Benz», ОСОБА_4 напрямку, в результаті чого допустив зіткнення з вищевказаним автомобілем «Тоуоtа Соrоlа». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Тоуоtа Соrоlа», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 177 від 30.04.2018 року отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови, грудної клітки, кінцівок, ЗТГК, перелому 5, 7 ребер зліва, забою лівої легені, ЗЧМТ, струсу головного мозку, забою дисторзії шийного відділу хребта, забійно-рваної рани лобної ділянки зліва, які згідно з п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та пояснив, що 16.03.2018 року, приблизно о 15 год. 30 хв., він, керуючи автомобілем «Mercedes-Benz», н/з НОМЕР_1 , по вул. Слов`янська набережна в м. Ужгороді, виїхав на смугу зустрічного руху та не надавши перевагу для руху зустрічному автомобілю «Тоуоtа Соrоlа» допустив зіткнення з останнім.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні цивільний позов підтримав в повному обсязі, просив стягнути із ОСОБА_4 на його користь заподіяну моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 50000грн. та вважає повністю обґрунтовано. Також потерпілий в судовому засіданні вказав на ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_4 жодного разу, ані під час проведення досудового розслідування, ані під час судового розгляду даного кримінального провадження не попросив у нього вибачення.

Розглянувши матеріали кримінального провадження суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, доведена повністю.

Оскільки прокурор, обвинувачений та його захисник, потерпілий не заперечили щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_6 та дослідженням характеризуючих даних про його особу, цивільного позову.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України за кваліфікуючою ознакою порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до необережних, дані про особу винного, який є молодим за віком, на спеціальних обліках не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає визнання своєї вини, щире каяття, вчинення злочину вперше.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

За положенням ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7, зі змінами від 06.11.2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки.

Враховуючи наведене та конкретні обставини кримінального провадження, за яких вчинено діяння, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, його поведінку після вчинення злочину, за наявності альтернативної санкції ч. 1 ст. 286 КК України, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Суд вважає, що саме таке покарання у даному випадку буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню злочинів як ним, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
За ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє у ньому.
Потерпілим ОСОБА_6 пред`явлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у розмірі 50000 грн.
Обвинувачений позов потерпілого визнав частково.
Суд вважає, що даний позов слід задовольнити , виходячи з наступного.
Згідно зі ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода завдана особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4, із змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Суд встановив, що діями обвинуваченого потерпілому дійсно була завдана моральна шкода, яка полягає у його стражданнях та переживаннях за своє здоров`я, у перенесенні фізичного болю викликаного тілесними ушкодженнями, як під час їх отримання, так і під час лікування, що потягло за собою порушення його нормальних життєвих зв`язків. У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, керуючись принципом розумності та справедливості при вирішенні питання про розмір моральної шкоди, суд вважає, що 50000 грн. буде адекватною компенсацією потерпілому моральної шкоди заподіяної неправомірними діями обвинуваченого та необхідною і достатньою для відновлення його життєвих зв`язків.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Процесуальні витрати за проведення експертиз у даному кримінальному провадженні у загальній сумі 5577 грн., з яких: за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу від 17.04.2018 року № 10/100 в сумі 1144 грн.; експертизи технічного стану транспортного засобу від 18.04.2018 року № 10/101 в сумі 1144 грн.; транспортно-трасологічної експертизи від 20.04.2018 року № 22/101 в сумі 1144 грн.; судово-автотехнічної експертизи від 22.05.2018 року № 9782 в сумі 2145 грн., та судовий збір покласти на обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів вирішується судом у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 128, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди задовольнити .
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 50000 (п`ятьдесят тисяч) гривень у відшкодування заподіяної моральної шкоди. .
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 5577 (п`ять тисяч п`ятсот сімдесят сім) гривень процесуальних витрат за проведення експертиз та 768(сімсот шістдесят вісім гривен) 40 коп. судового збору.

Речові докази: автомобіль «Mercedes-Benz», реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , «Тоуоtа Соrоlа», д.н.з. НОМЕР_2 , що повернуто власникам на зберігання вважати повернутими за належністю.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1