Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/572/19
Провадження № 1-в/596/42/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" квітня 2019 р.
Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника лікарсько-консультативної комісії ОСОБА_4 ,
представника установи виконання покарань ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції під час трансляція з приміщення Державної установи «Копичинська виправна колонія № 112» в селищі Гусятин справу за поданням Державної установи «Копичинська виправна колонія № 112» про звільнення від відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Тасоткель, Державінського району, Тургайської області Республіки Казахстан, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта вища, до засудження не працюючого, раніше не судимий.

Засудженого: 10.07.2012 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за п.6, ч.2, ст. 115 КК України на 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого, крім житла.

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2016 року зараховано в строк відбування покарання за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.07.2012 строк попереднього ув`язнення в період з 19 червня 2011 року по 23 жовтня 2012 року, у відповідності до ст. 72 ч.5 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:
Представник Державної установи «Копичинська виправна колонія № 112» звернувся до суду із поданням про звільнення від відбування покарання за хворобою на невідбутий строк покарання засудженого ОСОБА_6 .

В судовому засіданні представник Державної установи «Копичинська виправна колонія № 112» ОСОБА_5 підтримав подання, посилаючись на те, що хвороба засудженого ОСОБА_6 перешкоджає подальшому відбуванню покарання засудженим в умовах Державної установи «Копичинська виправна колонія № 112», оскільки установа не може забезпечити належне лікування засудженого ОСОБА_6 і саме тому установа звернулась до суду з поданням в порядку ст.84 КК України.

Представник Лікарсько-консультативної комісії ОСОБА_4 підтримав висновок комісії від 22.03.2019 року, посилаючись на те, що в умовах Державної установи «Копичинська виправна колонія № 112» засудженому не може бути забезпечено належне лікування.

Засуджений ОСОБА_6 участі в дистанційному провадженні не брав у зв`язку з важким станом, що підтверджується довідкою філії ЦОЗ ДКВС України в Тернопільській області від 25.03.2019 року №203.

Прокурор ОСОБА_3 вважав подання необґрунтованим та передчасним. Просив відмовити в його задоволенні.

Перевіривши матеріали подання, суд, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, за які засуджено ОСОБА_6 , характер захворювання, що перешкоджає подальшому відбуванню покарання, особу засудженого та інші обставини, що мають істотне значення для вирішення цього питання прийшов до висновку про можливість задоволення даного подання, з наступних підстав.

Із матеріалів подання та особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_6 вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.07.2012 року засуджено за п.6, ч.2, ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого, крім житла.

За час утримання в слідчому ізоляторі м. Хмельницький не допускав порушень режиму утримання. Стягнень та заохочень не мав.

Міру призначеного судом покарання в Державній установі «Копичинська виправна колонія (№112)» відбуває з 24.01.2013 року.

Початок строку 19.06.2011 року, кінець строку 15.02.2023 року.

За період відбування покарання характеризувався негативно. Допустив п`ять порушень встановленого порядку відбування покарання, за які було накладено дисциплінарні стягнення. Однак після проведеної з ним профілактично - виховної роботи змінив свою поведінку в кращу сторону. На даний час характеризується посередньо . Дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, стягнення погашені у встановленому законом порядку. На підприємстві установи не працевлаштований. За дотримання норм, які визначають порядок та умови відбуття покарання адміністрацією колонії 5 разів заохочувався.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Приймає активну участь у суспільному житті колективу відділення. Утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Приділяє увагу необхідності дбайливою ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. Законні вимоги персоналу установи виконує вчасно та добросовісно. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Порушень правил пожежної безпеки та безпеки праці не допускає.

Приймав участь в програмі виховного диференційованого впливу на засуджених "Духовне відродження". За програмою виховного диференційованого впливу на засуджених "Професія" у 2017 році закінчив Копичинський навчальний центр №112 та здобув робітничу кваліфікацію "муляр".

Засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлення.

Як встановлено, засуджений ОСОБА_6 після винесення вироку захворів на хворобу, яка перешкоджає подальшому відбуванню ним покарання, а саме - ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз на фоні інфаркту міокарда лівого шлуночка (16.10.2017р.). Гострий коронарний синдром. Кардіоваскулярний синдром високого ступеня. Гіпертонічна хвороба III ст..,СН II- III ст., ХОЗЛ II ст. ремісії. ДН II ст. Ангіопатія сітківки обох очей.

З 30 жовтня 2017 року по 23 листопада 2017 року перебував на лікуванні в МОЛ при державній установі «Львівська установа виконання покарань(№19)» .

Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого, щодо наявності захворювання, визначеного переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання від 22 березня 2019 року, затвердженого начальником філії Центру охорони здоров`я Державної кримінально - виконавчої служби України в Тернопільській області ОСОБА_7 22 березня 2019 року, загальний стан ОСОБА_6 важкий. Клінічний діагноз: ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз на фоні інфаркту міокарда лівого шлуночка (16.10.2017р.). Гострий коронарний синдром. Кардіоваскулярний синдром високого ступеня. Гіпертонічна хвороба III ст..,СН II- III ст., ХОЗЛ II ст. ремісії. ДН II ст. Ангіопатія сітківки обох очей. Згідно п.8.1. Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року №1348/5/572, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.08.2014 за № 990/25767, матеріали на засудженого ОСОБА_6 можуть бути подані на розгляд суду.

Згідно 537, 539 КПК України за наявності підстав, передбачених статтею 84 КК України, суддя районного суду за місцем відбування покарання розглядає подання установи, яка відає відбуванням покарання, та висновок лікарської комісії і звільняє засудженого від покарання чи подальшого його відбування.

У відповідності до ст. 152 КВК України, хвороба є підставою звільнення від відбування покарання.

Частина друга статті 84 КК України передбачає можливість звільнення засудженого від покарання або від подальшого його відбування за таких умов: особа захворіла на іншу тяжку хворобу, крім психічної; така тяжка хвороба об`єктивно перешкоджає подальшому відбуванню покарання; це сталося після вчинення злочину або постановлення вироку. При вирішенні цього питання суд має враховувати тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28 вересня 1973 року № 8, факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.

Таким чином, судом встановлено, засуджений ОСОБА_6 під час відбуття покарання захворів на тяжку хворобу і ця хвороба перешкоджає йому відбувати покарання, оскільки адміністрація Державної установи «Копичинська виправна колонія № 112» не може забезпечити належне лікування засудженого.

Як слідує із довідки КНП «Копичинецька комунальна районна лікарня» Гусятинської районної ради від 01.04.2019 року, засуджений ОСОБА_6 перебуває на стаціонарному лікуванні і по даний час.

Відповідно до ст. 7,8 КВК України, держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду. Засуджений має право на охорону здоров`я в обсязі, встановленому Основами законодавства України про охорону здоров`я, за винятком обмежень, передбачених законом.
Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-IV визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Нормами частини 1 статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, покладає на державу зобовязання охороняти право кожної людини на життя. Обовязками держави з реалізації права на життя, яке є найбільшим і найважливішим із соціальних та правових благ особистості, є створення належних умов для реалізації цього права.
Так, в рішення ЄСПЛ у справі "Коновальчук проти України" від 13.10.2016 року, ЄСПЛ підтвердив системні порушення права засуджених осіб на медичну допомогу, відсутність адекватного лікування, так і про неналежні умови перевезення, що в подальшому було визнано судом порушенням з боку держави Україна.

На підставі викладеного та керуючись ст. 84 КК України, ст. ст.537, 539 КПК України, ст.152 КВК України, -

УХВАЛИВ:
Подання начальника Державної установи « Копичинська виправна колонії № 112» ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_6 - задовольнити.

Засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від подальшого відбування покарання, призначеного за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.07.2012 року, у зв`язку із хворобою.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, засуджений вправі подати апеляції до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1