УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року

м. Київ
справа № 578/1702/17
провадження № 51-9817ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу цивільного відповідача ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 24 жовтня 2018 року в межах кримінального провадження № 0000190 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Верхосулка Білопільського району Сумської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК.
Суть питання
За вироком Сумського районного суду Сумської області від 06 квітня 2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 звільнено від відбування призначених як основного так і додаткового покарань.
Постановлено стягнути:
з ОСОБА_5 в дохід держави в особі Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації витрати на стаціонарне лікування потерпілого 15 824,92 грн;
з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_6 у рахунок відшкодування, матеріальної шкоди 13 630,14 грн, моральної шкоди 681,50 грн;
з фізичної особи підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 у рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 грн;
з фізичної особи підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 у рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 грн;
Апеляційний суд Сумської області ухвалою від 24 жовтня 2018 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 , в частині стягнення моральної шкоди змінив. Постановив стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_4 у рахунок відшкодування моральної шкоди на користь: ОСОБА_6 120 000 грн, ОСОБА_7 60 000 грн. В решті вирок місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі цивільний відповідач ОСОБА_4 , посилаючись, на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам, в частині вирішення цивільного позову, а також на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і залишити в силі вирок місцевого суду або призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Статтею 400 ЦПК визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону цивільний відповідач ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне, на його думку, вирішення апеляційним судом цивільного позову, в частині стягнення суми моральної шкоди, фактично наводить доводи щодо неповноти судового розгляду та його незгоди з наданою судом, в цій частині, оцінкою доказам, що в силу статей 433, 438 КПК та ст. 400 ЦПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
При цьому ОСОБА_4 , порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, не обґрунтував, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність та обґрунтованість постановленого апеляційним судом судового рішення, і чому ці порушення слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 370, 404, 412, 419, цього Кодексу.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, вимоги до суду касаційної інстанції, викладені цивільним відповідачем у скарзі, не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 КПК, також перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу цивільного відповідача ОСОБА_4 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3