Дата документу 10.01.2019 Справа № 554/136/19
Провадження № 1-кс/554/818/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Полтавського РВП ПВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000023 від 05.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням, погодженим з прокурором Полтавської місцевої прокуратури, у якому просив накласти арешт на автомобіль ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 року випуску на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 від 19.09.2012 належить ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , який буде зберігатися на території штрафмайданчика для тимчасового тримання транспортних засобів Полтавського РВП ГУ НП в Полтавській області за адресою: Полтавський район., с. Тахтаулове, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , яке буде зберігатися при матеріалах кримінального провадження.

Підставами для арешту майна слідчий вказує, що у провадженні СВ Полтавського РВП ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000023 від 05.01.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

05.01.2019 року до Полтавського РВП надійшло повідомлення від судового експерта Полтавського НДЕКЦ МВС України про те, що під час дослідження ідентифікаційних номерів та супроводжуючих документів автомобіля ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 , виявлено, що номерне позначення кузова та д.н.з. піддавалося зміні не в умовах заводу виробника.

При виїзді 05.01.2019 року слідчо-оперативної групи Полтавського РВП ПВП ГУ НП в Полтавській області до місця пригоди встановлено, що на ділянці місцевості, що знаходиться по вул. Європейська, 146 в с. Розсошенці, Полтавського району, виявлено автомобіль «ВАЗ-21093», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, номерне позначення кузова вищевказаного автомобіля піддалось зміні не в умовах заводу виробника шляхом перезакріплення номерної деталі з нанесеним номерним позначенням « НОМЕР_4 » .

Автомобіль ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 року випуску на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 від 19.09.2012 року належить ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , під керуванням її зятя ОСОБА_6 ).

Даний транспортний засіб вилучено і поміщено до майданчику тимчасового тримання транспортних засобів ГУ НП в Полтавській області за адресою: Полтавський район, с. Тахтаулове.

05.01.2019 року автомобіль «ВАЗ-21093», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 було визнано речовими доказами, про що складено відповідну постанову.

На підставі наведеного слідчий просить задовольнити клопотання.

У судовому засіданні слідчий підтримала подане клопотання, просила його задовольнити у повному обсязі. Вказала, що майно є тимчасово вилученим, арешт необхідний для зберігання речового доказу, проведення експертизи та наступних слідчих дій.

Власник майна в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання. Зазначила, що автомобіль був куплений для себе в 2011 році; при переоформленні експерт оглядав автомобіль, зауважень не було, хоче забрати автомобіль.

Захисник в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки експерт при придбанні автомобіля перевіряв його; власник співпрацювала зі слідством та намірів приховати автомобіль у неї немає.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Встановлено, що у провадженні Полтавського РВП ПВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000023 від 05.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу(ч. 1ст. 173 КПК України).

Слідчим доведено, що вищевказане майно вилучене під час огляду від 05.01.2019 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Постановою слідчого від 05.01.2019 року автомобіль ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 року випуску на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 від 19.09.2012 належить ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000023 від 05.01.2019 року.

Вилучене, відповідно до протоколу огляду від 05.01.2019 року, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження,а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.2,7,132,98,167,170-173,309,372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого Полтавського РВП ПВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000023 від 05.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України задовольнити.

Накласти арешт наавтомобіль ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 року випуску, який на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 від 19.09.2012 року належить ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1