Справа № 154/2637/16 Провадження №11-кп/802/49/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.289 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000642 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Володимир-Волинського міського суду від 24 листопада 2016 року, щодо ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, освіта базова середня, не одружений, не працюючий, раніше судимий18 листопада 2015 року Іваничівським районним судом Волинської області за ст. 185 ч. 3 КК України до позбавлення волі на строк три роки з іспитовим строком в один рік,
засуджений

- за ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, приєднано частину невідбутого покарання, призначеного вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 18 листопада 2015 у виді шести місяців позбавлення волі та остаточно призначено до відбування покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років та шість місяців.
Строк відбування покарання за цим вироком ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов не заявлено.
До набрання вироком законної сили продовжено щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на нього обов`язок не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду та заборонити йому залишати своє житло, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , з 20 год 00 хв до 06 год 00 хв.
Вироком вирішено питання про речові докази та судові витрати.
Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_8 , будучи засудженим 18.11.2015 року вироком Іваничівського районного суду Волинської області за вчинення злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим терміном на 1 рік, судимість не знята і непогашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став, а повторно вчинив умисний злочин.
Так, 29.07.2016 року, близько 05 год., ОСОБА_8 ,, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на березі ставка, розташованого між селами Суходоли та Ласків, Володимир-Волинського району, Волинської області, з метою здійснення приватної поїздки, всупереч волі власника - ОСОБА_9 , шляхом вільного доступу, повторно, незаконно заволодів мотоциклом марки "VAIPER ZS150", р.н.з. НОМЕР_1 , керуючи котрим, не впорався із його керуванням і допустив перекидання даного мотоцикла та його пошкодження, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 13463,45 грн.
Захисник в своїй апеляційній скарзі вважає, що суд при вирішенні питання про призначення покарання не в повній мірі врахував дані про особу ОСОБА_8 , а також ту обставину, що він може виправитись без відбування покарання, а тому вирок підлягає скасуванню із-за суворості призначеного покарання. Просить вирок в частині призначеного покарання змінити, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку, пояснив ким і в якому обсязі він оскаржений, виклав доводи апеляційної скарги, ОСОБА_8 та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечив, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, підтверджуються зібраними в провадженні доказами і ніким не оспорюються.

Діям ОСОБА_8 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оскаржується.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та про наявність підстав для призначення більш м`якого покарання є безпідставними.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_8 покарання, судом враховано характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, злочин вчинив під час невідбутого покарання за попереднім вироком, допускає порушення громадського порядку, за що притягався до адміністративної відповідальності, брав участь у антитерористичній операції, а також позицію потерпілого, який не наполягав на суворій мірі покарання та вірно призначив покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно обране судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для зміни вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, та враховуючи висновки суду апеляційної інстанції, колегія суддів не вбачає. Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_8 покарання, суд врахував усі ті обставини, на які захисник вказує в поданій апеляційній скарзі.

Так при призначенні покарання суд першої інстанції врахував всі ті обставини, на які вказує захисник, оскільки обрано мінімальне покарання, передбачене санкцією відповідної статті Кримінального закону у виді позбавлення волі, та на підставі ст.71 КК України частково приєднано частину невідбутого покарання та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі, що свідчить про їх врахування в повній мірі судом першої інстанції при визначенні виду і розміру покарання, призначеного ОСОБА_8 .

Підстав для зміни вироку з врахуванням доводів, зазначених у апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд.

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Володимир-Волинського міського суду від 24 листопада 2016 року в даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Дата набрання законної сили 07.11.2018р.

Суддя ОСОБА_2

помічник судді ОСОБА_10