справа №176/2665/18
провадження №1-в/176/4/19
УХВАЛА
Іменем України

15 січня 2019 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області
у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
судового розпорядника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовті Води в залі суду, в режимі відеоконференції, клопотання про зарахування в строк призначеного покарання період часу з 30 червня 2015 року по 01 серпня 2015 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року, що надійшло від

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Нікополя Дніпропетровської області, громадянина України, неодноразово судимого, останній раз засудженого вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2015 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці,

за участі: прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування у строк відбуття покарання період часу з 30 червня 2015 року по 01 серпня 2015 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суд задовольнити подане ним клопотання в повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_5 не заперечував у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4

Державна установа «Жовтоводська виправна колонія (№26)», будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду, в судове засідання свого повноважного представника не направила.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи та клопотання засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Так, 24 грудня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, відповідно до положень якого, частину п`яту статті 72 КК України викладено в такій редакції: зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» визначено, що Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Вказана редакція частини п`ятою статті 72 КК України втратила чинність 21 червня 2017 року.

21 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року, відповідно до якого частину п`яту статті 72 КК України викладено в такій редакції: попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Разом з тим, Великою палатою Верховного суду у постанові від 29 серпня 2018 року надано правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), відповідно до п. 106 якого, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. У такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Судом встановлено, що вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2012 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України та із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України йому остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 років, при цьому, на підставі ст. 75 КК України, звільнено відбування покарання з випробування на іспитовий строк 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України (а.о.с. 7-11).
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2015 року ОСОБА_4 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та останній направлений для відбуття покарання у виді позбавлення волі до кримінально-виконавчої установи (а.о.с. 12-14).
Згідно протоколу затримання, ОСОБА_4 був затриманий 30 червня 2015 року та саме з цього часу починає відраховуватися строк відбування ним покарання (а.о.с. 2).

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці.
При цьому суд звертає увагу, що під час ухвалення вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2015 року, попереднє ув`язнення до ОСОБА_4 не застосовувалося оскільки на той час він вже відбував покарання у виді позбавлення волі за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2012 року, що набрав законної сили.

Приходячи до такого висновку суд вважає за необхідне зазначити, що у строк попереднього ув`язнення за нормами КПК включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

д) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

При розгляді кримінальної справи у порядку КПК 1960 року до строку попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи органом дізнання за підозрою у вчиненні злочину;

б) затримання особи слідчим за підозрою у вчиненні злочину;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід,

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи.

Незалежно від процесуального порядку (КПК чи КПК 1960 року) попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили. У зв`язку із цим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбуття покарання.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка викладена в листі від 11 січня 2016 року вих. №223-20/0/4-16.
Таким чином, суд приходить до висновку, що попереднє ув`язнення у період часу з 30 червня 2015 року по 01 серпня 2015 року до засудженого ОСОБА_4 не застосовувалося та в зазначений проміжок часу він відбував покарання за обвинувальним вироком, який набрав законної сили, а тому зазначений період не підлягає зарахуванню за правилами визначеними ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року.

Враховуючи викладене, у задоволені клопотання засудженого слід відмовити у повному обсязі.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, керуючись ст.ст. 392, 395, 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування в строк призначеного йому покарання період часу з 30 червня 2015 року по 01 серпня 2015 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року, відмовити у повному обсязі.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1