Провадження № 1-кс/761/997/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000000597 від 12.06.2014 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.388 КК України, про встановлення строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, -

в с т а н о в и в:

В січні 2019 року в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло вказане клопотання адвоката ОСОБА_3 , де він просив із урахуванням заяви від 29.01.2019 року встановити для слідчого ГСУ СБУ та прокурора Генеральної прокуратури України строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000000597 від 12.06.2014 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.388 КК України, а саме для повідомлення особі про підозру або прийняття рішення про закриття вказаного кримінального провадження.

Клопотання мотивоване тим, що Службою Безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000000597 від 12.06.2014 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.388 КК України. Вказане провадження, не дивлячись на тривалість досудового розслідування у ньому, на даний час не закінчено та жодній особі підозру пред`явлено також не було. У цьому провадженні заявником було подано велику кількість клопотань, які не виконані органом досудового розслідування, а його бездіяльність була предметом судових розглядів слідчими суддями та орган досудового розслідування було зобов`язано вчинити дії по необхідності розгляду клопотань у встановленому законодавством порядку. Зазначив загалом про відсутність ознак об`єктивною сторони злочинів у діях товариств-заявників та фізичних осіб та необхідність встановлення процесуального строку для закінчення досудового розслідування групою прокурорів. Між тим, від прокурора була отримана відмову у встановленні таких строків, а тому наявні підстави для його встановлення слідчим суддею в 1 місяць, зважаючи на тривалість досудового розслідування і бездіяльність органу досудового розслідування вже більш 4 років. В зв`язку з чим, заявник звернувся до слідчого судді з цим клопотанням, оскільки за умовами ст. 28, 114 КПК України наявні підстави для встановлення таких строків у цьому провадженні.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав зазначених у ньому.

Слідчий або представник юридичної особи органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився, хоча про дату і час проведення судових засідань з розгляду вказаного клопотання повідомлявся неодноразово та належним чином.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного клопотання з огляду на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що службою Безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №000000597 від 12.06.2014 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.388 КК України.

Як вбачається з наданих адвокатом матеріалів, то у вказаному провадженні оскаржувались дії та бездіяльність органу досудового розслідування як до прокурора вищого рівні, так і до слідчого судді, за наслідками чого було винесено ряд процесуальних ухвал про зобов`язання розглянути клопотання заявника та вирішити їх у відповідності до вимог процесуального закону.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Положеннями ст.ст. 3, 8 Конституції України встановлено засади верховенства права. Так, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Стаття 64 Конституції України визначає заборону обмежувати права, що їх надано Основним законом, крім випадків, установлених самою Конституцією. При цьому Конституція України не містить норм, які б обмежували право особи на судовий захист її порушеного права.
Відповідно до ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Якщо інше не передбачено КПК України, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до будь-яких засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.
Конституційний Суд України у рішенні від 23 травня 2001 року №6-рп/2001 зазначив, що право на судовий захист належить до основних, невідчужуваних прав і свобод людини і громадянина, та відповідно до ч. 2 ст. 64 Конституції не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану, а недоторканість інституту судового контролю за досудовим слідством не може бути перепоною для оскарження актів, дій чи бездіяльності посадових осіб органів державної влади.
Пріоритет положень Конституції над законами та підзаконними актами є очевидним та не підлягає доведенню. Окрім іншого, це підтверджено у рішенні ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» та інших справах.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням суду є здійснення правосуддя на засадах верховенства права, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.
Згідно п.18 ч.1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Звертаючись до слідчого судді із вказаною заявою адвокат зазначив, що станом на день подачі вказаного клопотання до суду і на час його розгляду судом остаточне рішення про закриття кримінального провадження чи оголошення підозри певній особі не прийнято вже понад 4 роки, що обумовлює його право у відповідності до норм чинного КПК України на встановлення такого строку досудового розслідування за ухвалою слідчого судді.

Між тим, вказана позицію адвоката ОСОБА_3 є помилковою з огляду на наступне.

Положеннями ст.28 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Між тим, за вимогами за ч.6 ст.28 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.
Саме на вказану норму законодавства при зверненні до слідчого судді із цим клопотанням посилається сторона. Між тим, вказана норма ч.6 ст.28 КПК України викладена із урахуванням внесених до цієї частині статті змін за Законом України №2213 від 16.11.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо забезпечення дотримання прав учасників кримінального провадження та осіб правоохоронними органами під час здійснення досудового розслідування» із змінами та доповненнями за Законом від 21.06.2018 року за №2469.
За цим Законом зокрема ч.6 ст.28 КПК України доповнена словами «інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування».
Згідно ч. 1 ст.113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.
Відповідно до ч. 1 статті 114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.
Частиною 2 вказаної статті встановлено, що будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.
Системний аналіз Конституцій України та зазначених норм процесуального закону в сукупності з положеннями пунктів 10, 18 частини 1 статті 3, статей 7, 9, 28, 303, 306, 307 КПК України дає підстави вважати, що слідчий суддя має право встановлювати процесуальні строки лише при розгляді конкретної слідчої чи процесуальної дії.
Відповідно до ч.1 ст.219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Досудове розслідування повинно бути закінчено: 1) протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; 2) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до практики ЄСПЛ обчислення строку провадження у кримінальній справі розпочинається з моменту винесення постанови про притягнення особи як обвинуваченого, затримання особи за підозрою у вчиненні злочину чи допиту її як підозрюваного (навіть допиту особи як свідка, якщо з протоколу допиту вбачається, що на момент допиту слідчий вже підозрював допитуваного у причетності до конкретного злочину) залежно від того, яка із зазначених подій сталася раніше, і закінчується винесенням остаточного рішення у кримінальній справі. У п. 253 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" зазначено, що "момент, з якого ст. 6 Конвенції починає застосовуватись до "кримінальних" питань, залежить від обставин справи. Провідне місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий судовий розгляд, спонукає Суд віддавати перевагу "сутнісній", а не "формальній" концепції "обвинувачення", про яке йдеться у п. 1 ст. 6 (п. 62 рішення ЄСПЛ від 18.01.2007 у справі "Шубінський проти Словенії" Subinski v. Slovenia))".
Між тим, в судовому засіданні під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що будь-якій особі в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №000000597 від 12.06.2014 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.388 КК України, про підозру не повідомлено, а відтак відсутні підстави для встановлення та відліку строку досудового розслідування для вказаного провадження в цілому із визначенням кінцевого строку його закінчення.
Також, за ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
У відповідності до ч.ч.1-3 ст.28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.
Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:
1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;
2) поведінка учасників кримінального провадження;
3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
Крім того, за ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
У той же час, на підтвердження своїх доводів, викладених у клопотанні, представником заявників не доведено обставин необхідності встановлення органу досудового розслідування строку в 1 місяць для закінчення досудового розслідування у цьому провадженні, а звернення, звернення із чисельними клопотаннями до слідчих суддів, слідчого та прокурора у кримінальному провадження, інших суб*єктів у даному випадку не свідчить про безпідставну тривалість досудового розслідування, а є позицією захисту юридичної особи щодо якої здійснюється кримінальне провадження.
За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що адвокатом слідчому судді належним чином не доведено беззаперечну необхідність для встановлення процесуального строку слідчому для завершення досудового розслідування, а тому слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_3 про встановлення органу досудового розслідування процесуального строку слідчим суддею в один місяць для оголошення про підозру чи закінчення досудового розслідування у цьому провадженні.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 28, 113, 114, 219, 303, 304, 309, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

У х в а л и в:

Відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 від 04.10.2018 року із урахуванням заяви про внесення змін і доповнень від 29.01.2019 року про встановлення службовим особам органу досудового розслідування строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000000597 від 12.06.2014 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.388 КК України.

У відповідності до вимог ст..309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1