ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 623/2597/16-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/533/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст.186 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 грудня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 6 червня 2018 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 6 червня 2018 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Сіверськ, Артемівського району, Донецької області, українець, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше судимий:
- 20 квітня 2016 року Слов`янським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки,
- 10 жовтня 2016 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст.186, ст. 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі,
визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, частково приєднано покарання, призначене за вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2016 року, і остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Макіївка, Донецької області, українець, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 02 червня 2017 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст.186, ч.2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі,
- 11 грудня 2017 року Краматорським міським судом Донецької області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,
- 13 грудня 2017 року Краснолиманським міським судом Донецької області за ч.2 ст.186 КК України, ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,
визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, частково приєднано покарання, призначене за вироком Краматорського міського суду Донецької області від 11 грудня 2017 року та вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 13 грудня 2017 року, і остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 8 місяців.

Вказаним вироком встановлено, що 28 липня 2016 року, близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , повторно, знаходячись поблизу будинку №15 по пров. Героїв Небесної Сотні в м. Ізюм Харківської області, з корисливих мотивів, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, шляхом ривку з шиї потерпілої ОСОБА_12 , зірвав золотий ланцюжок, вагою 12 грам, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4247 від 12 серпня 2016 року становить 7295 грн. 28 коп., на якому знаходився золотий кулон, потім підбіг до ОСОБА_7 та передав вказаний ланцюжок останньому, після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_7 удвох втекли з місця події, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вказану суму.

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та обвинувачені: ОСОБА_8 , ОСОБА_7 подали на нього апеляційні скарги.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в апеляційних скаргах, які за своїм змістом та вимогою є тотожними, просять змінити вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06.06.2018 року в частині відшкодування матеріальної шкоди та судових витрат, застосувати до них ч.5 ст. 72 КК України, зарахувавши в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з дати ухвалення вироку по дату набуття ним чинності.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачені посилаються на некваліфіковану роботу слідчих органів, яка потягнула за собою неправильний розмір стягнення матеріальної компенсації.

До початку апеляційного розгляду прокурор відмовився від своєї апеляційної скарги, відповідно до ч.1 ст.403 КПК України.

Заслухавши доповідь судді; доводи обвинувачених та їх захисників, які просили задовольнити подані апеляційні скарги; думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не підлягають задоволенню, зважаючи на наступне.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оскаржуються і докази щодо них, у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувалися, то висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.
Дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вірно кваліфіковані судом за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), який не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинений повторно за попередньою групою осіб.
При призначенні обвинуваченим покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості і суспільну небезпеку вчиненого злочину, дані про осіб винних, які раніше судимі, офіційно не працевлаштовані, мають постійне місце реєстрації, за місцем мешкання характеризуються посередньо, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, а також враховано їх щире каяття в скоєному.
З урахуванням викладеного, покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , призначене судом першої інстанції, колегія суддів вважає відповідним скоєному і даним про осіб обвинувачених, тому не вбачає підстав для призначення більш м`якого покарання.
Переглядаючи оскаржуваний вирок в частині апеляційних скарг обвинувачених про безпідставне стягнення на користь потерпілої матеріальної шкоди у розмірі 7295 грн. 00 коп., а також судових витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 87 грн. 96 коп., то колегія суддів вважає, що ці апеляційні доводи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є суб`єктивними та безпідставними.
Колегія суддів бере до уваги роз`яснення, що містяться в п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31 березня 1989 року із змінами і доповненнями «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», суд має навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову, зазначити якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню, вказати матеріальний закон, на підставі якого вирішено цивільний позов.
Відповідно формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним та яке не оспорюється обвинуваченими, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відкрито викрали золотий ланцюжок, вагою 12 грам, що належить потерпілої ОСОБА_12 та на якому знаходився золотий кулон, після чого удвох втекли з місця події, тим самим спричинили потерпілій матеріальну шкоду у розмірі 7295 грн. 00 коп.
Згідно вимог ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними діями фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла.
Як вбачається з висновку судово-товарознавчої експертизи №4247 від 12 серпня 2018 року, вартість викраденого золотого ланцюжка, вагою 12 грам, на якому знаходився золотий кулон, становить 7 295 грн.
Крім того, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Вартість судово-товарознавчої експертизи №4247 від 12 серпня 2018 року становить 87 грн. 96 коп.
Матеріали кримінального провадження не містять будь-яких відомостей щодо відшкодування обвинуваченими завданої шкоди та збитків.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вказані вимоги КПК України при постановлені вироку в частині розв`язання цивільного позову виконані в повному обсязі, та вірно враховано те, що злочином ОСОБА_7 та ОСОБА_8 була спричинена потерпілій ОСОБА_12 матеріальна шкода у розмірі 7295 грн. 00 коп.
За таких обставин, апеляційні доводи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо необґрунтованого стягнення з обвинувачених на користь потерпілої та держави матеріальної шкоди і судових витрат відповідно є безпідставними та суб`єктивними.

Апеляційні доводи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо неналежного виконання працівниками правоохоронних органів своїх функціональних обов`язків є необґрунтованими, оскільки матеріали кримінального провадження не містять скарг обвинувачених на дії слідчих та відповідних процесуальних рішень з цього приводу.

Разом з цим, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 належить зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 06 грудня 2018 року включно кожному, із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06 червня 2018 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), зарахувати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 06 грудня 2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Головуючий

Судді