печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
05.03.2019 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження старшого слідчого в особливо важливих справах ГСУ Національної поліції України капітан поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

У судове засідання прокурор/слідчий не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Слідчий через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримує та просить задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки сторони обвинувачення обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у його відсутність.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000030, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, немаючи постійного офіційного джерела доходу, обрав вчинення злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин, як спосіб отримання стабільного незаконного прибутку, та у порушення законодавства щодо обігу в Україні наркотичних засобів, у невстановлений під час досудового розслідування проміжок часу, вирішив незаконно придбати, зберігати, перевезти з метою подальшого незаконного збуту та незаконно збути психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, в особливо великих розмірах.

18.02.2019, під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , серед іншого, виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 1174 (одна тисяча сто сімдесят чотири) гривні, мобільний телефон марки «Нокіа 710» ІМЕІ: НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Viaan» в корпусі червоного кольору, мобільний телефон марки «ХомТом» в корпусі золотистого кольору (номери МІЕІ яких невстановлені у зв`язку з неможливістю ввімкнення вказаних мобільних терміналів), електрична сушка фірми «MAGIO» із залишками речовини білого кольору, жорсткий диск марки «SEAGATE» с/н: ST31000524AS, що належать останньому.

Цього ж дня, о 18 год. 10 хв., ОСОБА_4 , затриманий за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, в порядку ст. 208 КПК України.

19.02.2019, ОСОБА_4 повідомлено про те, що він підозрюється в незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропної речовини, вчиненому повторно, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

20.02.2019, підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та поміщено до ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення подальшого можливого виконання конфіскації майна як виду покарання, на даний час виникла необхідність у накладенні арешту на грошові кошти в сумі 1174 (одна тисяча сто сімдесят чотири) гривні, мобільний телефон марки «Нокіа 710» ІМЕІ: НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Viaan» в корпусі червоного кольору, мобільний телефон марки «ХомТом» в корпусі золотистого кольору (номери МІЕІ яких невстановлені у зв`язку з неможливістю ввімкнення вказаних мобільних терміналів), електрична сушка фірми «MAGIO» із залишками речовини білого кольору, жорсткий диск марки «SEAGATE» с/н: ST31000524AS, які були вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 та належать останньому, із забороною користування та розпорядження.

Відповідно до ч.5ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 171 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, та те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за який законом передбачено конфіскацію майна, та як наслідок приходжу до висновку, про задоволення клопотання, та вважаю, що накладення арешту на майно, яке належить останньому на праві власності, є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту, з метою забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт, на грошові кошти в сумі 1174 (одна тисяча сто сімдесят чотири) гривні, мобільний телефон марки «Нокіа 710» ІМЕІ: НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Viaan» в корпусі червоного кольору, мобільний телефон марки «ХомТом» в корпусі золотистого кольору (номери МІЕІ яких невстановлені у зв`язку з неможливістю ввімкнення вказаних мобільних терміналів), електричну сушку фірми «MAGIO» із залишками речовини білого кольору, жорсткий диск марки «SEAGATE» с/н: ST31000524AS, які були вилучені під час проведення обшуку, за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та належать останньому, із забороною користування та розпорядження.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1