Справа № 539/2326/16-к
Провадження № 1-кп/539/2/2019
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю : прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області кримінальне провадження №0000942 про обвинувачення :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Рокитне Кременчуцького району, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта неповна середня, не працюючої, не одруженої, раніше судимої :

-вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21.03.2016 року за ч.1 ст. 185 КК України на 15 діб арешту, відповідно до ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28.07.2016 р. іспитовий строк згідно вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21.03.2016 року скасовано,

-вироком Крюківського районного суду м. Кременчук від 12.08.2016 року за ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України на 35 діб арешту;

-вироком Автозаводського районного суду м. Кременчук від 14.09.2016 року за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України із застосуванням ч.1, ч.4 ст. 70 КК України на 40 діб арешту,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

24 травня 2016 року близько 21 год. 30 хв. неповнолітня ОСОБА_8 перебуваючи в салоні автомобіля марки Форд Транзіт д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився в м. Лубни Полтавської області по вул. І. Франка, помітила мобільний телефон світлого кольору iPhone-6 128 GB, належний ОСОБА_9 , який вирішила таємно викрасти.

Так, ОСОБА_8 діючи повторно, умисно, таємно, з корисливими мотивом та метою, переконавшись, що за неї ніхто не спостерігає шляхом вільного доступу викрала мобільний телефон світлого кольору iPhone-6 128 GB вартістю 10 700 грн., який належить потерпілому ОСОБА_9 та розпорядилася даним викраденим майном за власним розсудом.

В судовому засіданні ОСОБА_8 свою вину у скоєнні злочину при вищевикладених обставинах визнала повністю, про обставини скоєння злочину дала показання, як указано в мотивувальній частині вироку. ОСОБА_8 пояснила, що 24.05.2016 року вона перебувала в салоні автомобіля, де також був і ОСОБА_9 . Вона побачила, що у ОСОБА_9 є телефон, який вирішила таємно викрасти. Так, помітивши як ОСОБА_10 відволікся та не бачить її дій, вона забрала даний телефон собі, при цьому дані дії вчинила непомітно для потерпілого. В подальшому даний телефон вона продала, у вчиненому кається.

Згідно ст. 349 КПК України, суд за згодою всіх учасників судового провадження, при дослідженні фактичних обставин справи, які ніким не оспорювалися, обмежився тільки допитом обвинуваченої.

Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати дані фактичні обставини вчиненого злочину у апеляційному порядку.

Зважаючи на послідовність показань ОСОБА_8 , суд вважає ці показання достовірними.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_8 в таємному викладенні чужого майна (крадіжці), а саме майна потерпілого ОСОБА_9 , вчиненому повторно, встановлена і доведена, а її дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною справи, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 суд визнає вчинення злочину неповнолітньою.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин справи, що обтяжують покарання ОСОБА_8 суд не вбачає.

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 65, 103 КК України враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу винної ОСОБА_8 , яка вину в скоєному визнала, посередньо характеризувалася за місцем проживання та колишнього навчання, умови її життя, як особи, яка фактично виховувалася без родини та перебувала на обліку у службі в справах дітей, як дитина, що залишилася без батьківського піклування, думку учасників судового провадження, вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_8 за ч.2 ст. 185 КК України в межах, визначених ст. 101 КК України у виді 35 діб арешту.

Разом із тим, підстав для призначення покарання ОСОБА_8 із урахуванням вироків Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21.03.2016 року, Крюківського районного суду м. Кременчук від 12.08.2016 року, Автозаводського районного суду м. Кременчук від 14.09.2016 року, суд не вбачає, оскільки покарання за останнім вироком згідно зазначеного преліку, а саме вироком Автозаводського районного суду м. Кременчук від 14.09.2016 року згідно повідомлення Автозаводського районного суду м. Кременчук від 10.12.2018 року (т.2 а.с. 69) вирок в частині призначеного ОСОБА_8 покарання виконаний в повному обсязі, а попередні вироки від 21.03.2016 року та від 12.08.2016 року були враховані при постановленні вироку Автозаводського районного суду м. Кременчук від 14.09.2016 року.

Підстав для врахування при ухваленні даного вироку покарання згідно вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 17.03.2017 року та Автозаводського районного суду м.Кременчук 05.06.2018 року відносно ОСОБА_8 суд також не вбачає, оскільки станом на час вирішення даної справи у суду відсутні відомості про те, що вказані вироки набрали законної сили станом на час постановлення даного вироку, а дана справа тривалий час перебуває в провадженні суду, у зв`язку з чим для подальшого її відкладення суд не вбачає підстав. При цьому, остаточне покарання ОСОБА_8 може бути визначено в порядку п.11 ч.1 ст. 537 КПК України.

Відносно ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні застосовувався запобіжний захід домашній арешт, строк дії якого сплив.

Разом із тим, відсутні підстави щодо застосування у даному кримінальному провадженні запобіжного заходу тримання під вартою, враховуючи вимоги КК України та КПК України щодо того, що вказаний злочин ОСОБА_8 вчинила у неповнолітньому віці, а тому даний запобіжний захід до неї у даному кримінальному провадженні не може бути застосовано.

Строком відбуття покарання за даним вироком суду, суд вважає за необхідне визначити день отримання установою відбування покарання розпорядження суду про набрання даним вироком законної сили, оскільки на даний час ОСОБА_8 перебуває під вартою по іншим кримінальним провадженням, що не може бути враховане у даному кримінальному провадженні, разом з тим відсутні також підстави і для затримання засудженої, оскільки вона фактично перебуває в установі відбування покарання.

Речові докази підлягають вирішенню згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374 КПК України,

З А С УД И В :

ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 35 (тридцяти п`яти) діб арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня отримання установою відбування покарання розпорядження суду про виконання вироку, що набрав законної сили.

Речовий доказ : захисне скло від телефону повернути потерпілому ОСОБА_9 , СД диск із відеозаписом із камер спостереження зберігати у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1