Справа № 464/1354/19
пр.№ 1-кп/464/263/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.05.2019 м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова
в складі: головуючого ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження №464/1354/19, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000526 від 27 лютого 2019 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, неодружений, уродженець м.Львова, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, не працює, раніше несудимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 27.02.2019 близько 07.40 год., перебуваючи у маршрутному таксі №14, яке рухалось на перехресті вулиць Стрийська-Хуторівка у місті Львові, а саме біля кафе «Leо City», що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Стрийська, 47, та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів шляхом вільного доступу з сумки чорного кольору, що знаходилась на плечі потерпілої ОСОБА_5 таємно викрав мобільний телефон марки «Nokia» 230 вартістю 800 грн та гаманець сірого кольору, вартістю 200 грн, в якому знаходились грошові кошти у сумі 600 грн, всього майна потерпілої ОСОБА_5 на загальну суму 1600 грн та виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, намагався покинути місце події, однак свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був виявлений потерпілою ОСОБА_5 та свідком ОСОБА_6 . Своїми умисними діями ОСОБА_4 намагався заподіяти ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1600 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та дав суду показання, аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється і просить суд суворо не карати та врахувати, що вчинив дане кримінальне правопорушення у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, вказує, що на даний час у нього є кошти для оплати штрафу, якщо суд прийде до висновку про призначення йому такого покарання.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. З урахуванням викладеного, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.
Учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України є правильною, так як він вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, вчинення обвинуваченим закінченого замаху на злочин середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який неодружений, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, не працює, обставин, які обтяжують покарання - не встановлено,обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття у вчиненому, враховуючи зміст досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, з якої вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 є середнімта вважає, що останньому відповідно до принципу індивідуалізації покарання слід обрати покарання в межах санкції ч.1 ст.185 КК України з урахуванням положень ч.3 ст.68 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.Саме такий вид та розмір покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів у відповідності до вимог ст.50 КК України.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 Кримінального процесуального кодексу України.
Процесуальні витрати по справі відсутні.

Враховуючи, що заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді запобіжних заходів до ОСОБА_4 не застосовувались, відсутність відповідних клопотань та поведінку останнього під час розгляду справи, призначення покарання без реального його відбування, підстави для обрання йому запобіжного заходу відсутні.

Керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, с у д ,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у видіштрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази у справі, а саме:
- мобільний телефон марки «Nokia», чорно-сірого кольору імей 1: НОМЕР_1 , іме2: НОМЕР_2 , екран якого має легку потертість, та гаманець сірого кольору, в якому знаходились грошові кошти у розмірі 600 грн, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 під розписку - залишити останній.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1