Провадження № 1-в/317/36/2019
Справа № 317/4348/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника адміністрації - ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжі в режимі відеоконференції клопотання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ Запорізької області, українця, громадянина України, не одруженого, до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:
У грудні 2019 року до Запорізького районного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.

В обґрунтування свого клопотання засуджений вказав, що відбуває покарання в ДУ «БВК (№99)». Та на даний час працює у цеху по переробці поліетилену.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав своє клопотання в повному обсязі, просив суд його задовольнити.

В судовому засіданні, представник адміністрації ДУ «БВК (№99)» ОСОБА_4 зазначив, проти клопотання засудженого заперечував, вважає його передчасним.

Прокурор заперечував проти клопотання відносно засудженого ОСОБА_5 , вважає що засуджений не став на шлях виправлення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши висновок прокурора, суд вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Вивчивши матеріали особової справи засудженого, характеристику, яка була надана адміністрацією колонії, суд встановив, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 10.02.2017 року.

Під час триманім в Кам`янському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо.

З 25.09.2017 року відбував покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№99)», характеризувався негативно. Допустив одне порушення режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Заохочень не мав. З 28.10.2017 року тримався під вартою Кам`янському слідчому ізоляторі характеризувався негативно. Допустив одне порушення режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІ. Заохочень не мав. З 25.05.2018 року відбуває покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)». За період відбування покарання порушень встановленого порядку відбування покарання не допускає, стягнень не має. За сумлінну поведінку та ставлення до праці мас одне заохочення правами начальника установи. На безоплатній добровільній основі виконує обов`язки днювального дільниці КДіР. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підгримує стосунки із засудженими позитивної так і негативної спрямованості. Дотримується правомірних, та ввічливих взаємовідносин з персоналом з метою встановлення з ними неслужбових стосунків, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається утримувати у частоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не мас. Відповідно до етапі 123 Кримінально-виконавчого кодексу України не бере участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу. Відповідно до статті 126 Кримінально-виконавчого кодексу України не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно - технічних навичок. Відповідно до статті 127 Кримінально-виконавчого кодексу України не бере участі у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисної активності в організації їх роботи. До складу самодіяльних секцій не входить. Відповідно до статті 11З Кримінально-виконавчого кодексу України підгримує зв`язки з рідними шляхом листування. За період відбування покарання засуджений перебуває на профілактичному обліку, як схильний до суїциду. Провину у скоєному злочині визнає частково. За вироком суду позову не має.

21.06.2018 року комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої статтями 100, 101 Кримінально-виконавчого кодексу України у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації, так як засуджений в повній мірі не стає на шлях виправлення та враховуючи заяву засудженого.

30.11.2018 року комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми передбаченої статтею 82 Кримінального кодексу України, у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, враховуючи заяву засудженого.

30.11.2018 року комісією адміністрації установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми передбаченої статтею 81 Кримінального кодексу України у вигляді умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, так як засуджений не довів свого виправлення.

Згідно наданої суду медичної довідки засудженого ОСОБА_5 , вбачається, що за станом здоров`я засудженому можливо замінити не відбуту частину покарання на більш м`яке у вигляді обмеження волі.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 має одне заохочення та два стягнення, які погашені на час подання клопотання.

Судом встановлено, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що до нього було застосовано догану та переміщення до карцеру строком на 10 діб. Незважаючи на те, що на теперішній час стягнення погашені у встановленому законом порядку, проте враховуються судом як характеристика поведінки засудженого протягом всього періоду відбування покарання.

Суд не може не врахувати, що у судовому засіданні представник адміністрації ОСОБА_4 зазначив, що поведінка засудженого дійсно не була стабільно позитивною протягом усього часу відбування покарання.

Проаналізувавши в цілому надані суду адміністрацією ДУ «БВК (№ 99)» матеріали та особову справу засудженого, суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 не довів те, що він став на шлях виправлення та заслуговує на пільгу передбачену ст. 82 КК України.

Керуючись ст.82 КК України, ст.537, ч.2, ч.3 ст.539 КПК України, ст.118, 153, 154 КВК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким відмовити в повному обсязі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя: ОСОБА_1