Справа № 206/1091/19
Провадження № 1-кп/206/177/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" лютого 2019 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004 від 20.01.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 29.08.2002 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на 1 рік, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік;

- 19.06.2003 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч .2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбутний строк 3 місяці по вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29.08.2002. До відбуття 5 років 3 місяці позбавлення волі. 11.04.2006 року звільнений умовно - достроково, невідбутий строк 1 рік 8 місяців;

- 20.05.2011 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі; 10.08.2017 року звільнений із Солонянської ВК Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 20 січня 2019 року, в період часу з 12.00 годин до 12.30 годин, проходячи вздовж 3-ї колії парку «Е», розташованого неподалік від залізничного переїзду на ст. Нижньодніпровськ Вузол, приблизно в 150 метрах від буд. №91 по вул.. Масивна в м. Дніпро, в адміністративно-територіальних межах Самарського району м. Дніпро помітив локомотив ВЛ-8 №323. Оглянувши вищезазначений локомотив, ОСОБА_3 виявив підвіску гальмівного башмака та башмак, яка кріпиться поряд з колісними парами на один валик із шплінтом, яку визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , діючи таємно, умисно, повторно з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з рами теліжки локомотива ВЛ-8 №323, руками шляхом демонтування шплінта та валика, зняв підвіску гальмівного башмака та башмак у кількості однієї одиниці, поклавши його до заздалегідь заготовленого мішка із синтетичного матеріалу, білого кольору. В подальшому ОСОБА_3 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, тим самим розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 , згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №39 від 30.01.2019 року, спричинив СП «Локомотивне депо Нижньодніпровськ-Вузол» РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», матеріальну шкоду на загальну суму 201 грн. 04 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину при вищезазначених обставинах визнав в повному обсязі, при цьому суду показав, що він 20.01.2019 року викрав на залізній дорозі "башмак", який хотів сдати на металобрухт.. З висновком експерта згоден в повному обсязі.У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.
Представник потерпілого ОСОБА_6 в судовому засідання показала, що було скоєно крадіжку підвіски гальмівного башмака та башмак, на теперішній час майно повернуто, претензій не має.

Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності і логічності його показань про обставини злочину, добровільності та істинності його позиції.
В судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням обвинуваченого та за відсутності заперечень інших учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого обвинуваченим злочину, які ніким не оспорювалися.
Враховуючи показання обвинуваченого та представника потерпілого, та бажання не досліджувати інші докази по справі, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, суд доходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні вказаного злочину.
Оцінюючи викладені докази, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними, несуперечливими, а викладені в них відомості, такими, що вірно відображають фактичні обставини справи, у зв`язку з чим приходить до однозначного висновку про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину.
А тому, крім допиту обвинуваченого та представника потерпілого, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих даних на нього.

Підводячи підсумок викладеному, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
При вирішенні питання про вид та міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікаря-нарколога перебував з метою профілактики з приводу розладів психіки та поведінки внаслідок вживання канабіноїдів. Вживання з шкідливими наслідками. Знятий з обліку 24.04.2009 року по відсутністю даних, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд вказує повне визнання ним своєї винуватості, щире каяття.
Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є рецидив злочинів, оскільки останній має не зняті та не погашені судимості за ч. 1 ст. 309 та ч. 2 ст. 121 КК України.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання менш суворе особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо.

Приймаючи наявність обставин, які пом`якшують покарання, враховуючи ставлення самого обвинуваченого до вчиненого злочину, суд приходить до висновку про те, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і знаходить необхідним звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, відповідно до ст. 76 КК України.

Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь експерта документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Питання про долю речових доказів по даному провадженню вирішено судом виходячи з положень ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 : не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь судового експерта ОСОБА_7 документально підтверджені витрати за проведення судової експертизи № 39 від 30.01.2018 року у розмірі 170 грн.
Речові докази: підвіску гальмівного башмака з башмаком до електровозу ВЛ-8, залишти за належністю ПАТ "Укрзалізниця".
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1