ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №643/3062/17 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1021/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186, ч.2 ст.345 КК України
ВИРОК
Іменем України

19 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участю прокурора - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинувачених - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_11 та прокурора на вирок Московського районного суду м. Харкова від 20.07.2018р. відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Манченки, Харківського району, Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, непрацюючий, неодружений, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-22.02.2017р. Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання строком 2 роки;
-18.05.2017р. Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 2-х років позбавлення волі,
засуджений за ч.2 ст.186 КК України до - 4 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України остаточно призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання 4 роки позбавлення волі.
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з середньою освітою, непрацюючий, неодружений, раніше не судимий, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
засуджений за: - ч.2 ст.186 КК України до 4(чотирьох) років позбавлення волі;
- ч.2 ст.345 КК України до 2(двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням - 4(чотири роки) позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 3(три) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно вироку, 15.01.2017р. о 22год. 00хв., знаходячись біля будинку №28 по вул. Академіка Павлова в м. Харкові, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 побачили раніше незнайому ОСОБА_13 . Після чого, у ОСОБА_11 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, виник злочинний намір на вчинення відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого спільно у групі за попередньою змовою із ОСОБА_12 , який перебував у стані алкогольного та наркологічного сп`яніння. Так, діючи за раптово виниклим злочинним умислом, маючи мету незаконного збагачення за рахунок злочинної діяльності, направленої на відкрите викрадення чужого майна за попередньою змовою у групі осіб, реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_12 підійшов до ОСОБА_13 і застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, а саме повалили її на сніг, після чого ОСОБА_12 та ОСОБА_11 вихватили з її рук жіночу сумку з грошовими коштами на загальну суму 83грн., після чого зникли з місця скоєного злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, таким чином заподіяли матеріальну шкоду ОСОБА_13 на суму 83грн.
Крім того, 15.01.2017 року приблизно о 22год. 45хв. інспектор УПП в м. Харків лейтенант поліції ОСОБА_14 разом з інспектором УПП в м. Харків лейтенантом поліції ОСОБА_15 , перебуваючи на службі у форменому одязі з табельною вогнепальною зброєю у складі екіпажу 0503, рухались по вул. Ак. Павлова в м. Харкові в бік Московського проспекту та побачили двох осіб, які бігли через дорогу з жіночою сумкою в руках. В рамках виконання службових обов`язків, співробітники поліції прослідували за зазначеними особами та біля буд. 3 по пров. Семиградському в м. Харкові наздогнали ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які намагались втекти від співробітників поліції та вимагали пояснень від останніх.
В цей час ОСОБА_12 , намагаючись уникнути відповідальності за вчинене правопорушення у відношенні ОСОБА_13 і зникнути з місця скоєння злочину, знаючи та усвідомлюючи, що вказані співробітники поліції перебувають при виконанні своїх службових обов`язків, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», маючи умисел на протидію здійсненню названими особами покладених на них обов`язків, не реагуючи на їх законні вимоги, діючи з умислом на заподіяння тілесних ушкоджень, скориставшись тим, що співробітник поліції підійшов на близьку відстань ОСОБА_12 кулаком правої руки наніс один удар в область голови, після чого наніс декілька ударів ногами в область правої ноги співробітнику поліції ОСОБА_14 .
В результаті чого своїми протиправними умисними діями ОСОБА_12 заподіяв потерпілому ОСОБА_14 тілесні ушкодження, а саме: синець на правій нозі, садно та тлі гіперемії на голові, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 339-ая/17 від 20.01.2016р. відносяться до легких тілесних ушкоджень.
При цьому співробітники поліції УПП в м. Харків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які діяли відповідно до своїх функціональних обов`язків, діючи правомірно, відповідно до вимог, передбачених ст.ст.18, 23, 32, 33, 44, 45 Закону України «Про Національну поліцію», затримали ОСОБА_12 .
Обвинувачений, ОСОБА_11 , в своїй апеляційній скарзі просить зарахувати йому весь строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У поданій апеляційній скарзі прокурор, просить вирок в частині призначення покарання ОСОБА_12 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідність, а саме ст.75 КК України, що потягло за собою неправильне звільнення від відбування покарання та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначититеж саме покарання але без застосування ст.75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинувачених та їх захисників, які підтримали апеляційні вимоги обвинуваченого і заперечували з приводу другої апеляції з`ясувавши позицію прокурора, який просив задовольнити свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з вироку суду (т.1 а.с.196-198), фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.
Так як, судом встановлено, що ОСОБА_12 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинений за попередньою змовою групою осіб то суд першої інстанції, за переконанням колегії суддів, вірно кваліфікував ці його дії за ч.2 ст.186 КК України, як і його ж дії щодо умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків за ч.2 ст.345 КК України.
Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст.65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_12 , суд першої інстанції врахував: ступень тяжкості вчинених злочинів; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та встановленню об`єктивної істини по справі, а вчинення злочину в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння обставиною, яка обтяжує покарання.
З урахуванням наведеного, враховуючи молодий вік обвинуваченого, той факт, що раніше ОСОБА_12 не засуджувався за вчинення злочинів і взагалі до кримінальної відповідальності не притягувався, з моменту вчинення злочинів не вчиняв дій, які б свідчили про його противоправну поведінку, виразив в судовому засіданні бажання стати на шлях виправлення, пояснивши, що він самостійно вживав реабілітаційних заходів для подолання наркотичної залежності і має намір почати працювати, суд прийшов до правомірного, за переконанням колегії суддів, висновку, що виправлення ОСОБА_12 можливе і без його ізоляції від суспільства.
Такий підхід при призначенні покарання, з урахуванням аргументації застосування ст.75 КК України, колегія суддів находить таким, що в повній мірі відповідає вимогам процесуального закону і тим критеріям які наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Крім того, приймаючи до уваги відсутність претензій від потерпілих і те, що додані до матеріалів кримінального провадження документи свідчать, що ОСОБА_12 постійно працює з 13.02.2015р., позитивно характеризується, а трудовий колектив навіть виявив бажання взяти його на поруки підтверджують правильність висновків суду першої інстанції, щодо звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
Разом з цим, звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею особи на поруки згідно ч.1 ст.47 КК України можна особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а ОСОБА_12 вчинив поряд з іншим ще тяжкий злочин, а тому з цієї підстави його неможна передати на поруки трудовому колективу але цю обставину необхідно врахувати при призначенні покарання.
Звідси, колегія суддів приходить до висновку про правомірність застосування судом першої інстанції положення ст.75 КК України до ОСОБА_12 .
Поряд з цим, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції призначаючи покарання дійсно допустив непослідовність при визначенні розміру покарання за конкретний злочин.
Так, призначивши більш суворий вид покарання за менш тяжкий злочин передбачений ч.2 ст.345 КК України суд не врахував цього при призначенні покарання за ч.2 ст.186 КК України і призначив мінімальне покарання за тих саме обставин.
З урахуванням вищенаведеної обтяжуючої покарання обставини, колегія суддів вважає, що в даному аспекті суд недостатньо врахував рекомендації, які наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», а тому допустив порушення передбачене ст.414 КК України призначивши покарання за ч.2 ст.186 КК України, яке за розміром неможна вважати справедливим через м`якість.
Звідси, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора в цій частині підлягає задоволенню.
Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_12 скасувати з підстави передбаченої ч.2 ст.409 КПК України та ухвалити новий вирок відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України.
Керуючись ст.ст. 405, 407, ч.2 ст.409, 414, п.2 ч.1 ст.420 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 20.07.2018р. відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в частині призначення покарання ОСОБА_12 скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_12 покарання за:

- ч.2 ст. 186 КК України 5(п`ять) років позбавлення волі;
- ч. 2 ст. 345 КК України 2(два) роки позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання призначити ОСОБА_12 за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим 5(п`ять) років позбавлення волі.
В решті вирок, включаючи застосування положенняст.ст.75, 76 КК України до ОСОБА_12 , залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді