Справа № 527/761/19
провадження № 1-кс/527/558/19
УХВАЛА
іменем України
10 квітня 2019 року слідчий суддя Глобинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине клопотання слідчого Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження №0000231 зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 08 квітня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
09 квітня 2019 року до суду надійшло клопотання слідчого Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження №0000231 зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 08 квітня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК Україн.
У своєму клопотанні слідчий зазначив, що 08 квітня 2019 року, на березі Кременчуцького водосховища поблизу с. Кагамлик Глобинського району Полтавської області, було виявлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який займався рибним добувним промислом без передбаченого законом дозволу, чим заподіяв істотну шкоду природному середовищу.

08.04.2019 року в ході огляду місця події берегу затоки Кременчуцького водосховища р. Дніпро в територіальних межах с. Кагамлик Глобинського району Полтавської області, на відстані 100 м від вул. Набережна, було виявлено та вилучено риболовну сітку: довжиною 150 м, висотою 1,5 м, з діаметром вічка сіткового полотна 35х35 мм, свіжо виловлену рибу виду: плітка 84 шт. загальною вагою 11 кг. 09.04.2019 вилучене в ході огляду вищевказане майно визнано речовим докази та залучено до кримінального провадження, свіжо виловлена рибу передано інспектору рибоохоронного патруля.
Досудовим розслідуванням встановлено, що власником риболовної сітки являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .
Посилаючись на те, що в кримінальному провадженні є достатньо даних вважати, що тимчасово вилучене під час огляду 09 квітня 2019 року майно є знаряддям та доказом вчинення кримінального правопорушення і відповідає вимогам ст. 167 КПК України, з метою збереження речових доказів, а також запобігання можливості їх приховування, знищення, пошкодження, псування, втрати, передачі, пересування, відчуження, слідчий просив накласти арешт на майно, вилучене 09 квітня 2019 року під час огляду місця події берега Кременчуцького водосховища, поблизу с. Кагамлик Глобинського району Полтавської області а саме: риболовну сітку довжиною 150 м, висотою 1,5 м, з діаметром вічка сіткового полотна 35х35 мм, яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження власнику, володільцю, чи іншим особам та користування вказаними речами із залишенням їх в кімнаті збереження речових доказів Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області.

У судове засідання слідчий Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, клопотання підтримував з підстав та обставин, викладених в ньому.
Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи проводити за його відсутності, проти задоволення клопотання не заперечував.
Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали ( а.с. 1-7), дійшов висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ч.5, ч.7 ст. 237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Слідчим суддею встановлено, що вилучена 09 квітня 2019 року в ході огляду риболовна сітка довжиною 150 м, висотою 1,5 м, з діаметром вічка сіткового полотна 35х35 мм, набула статусу тимчасово вилученого майна та визнана речовим доказом у кримінальному провадженні.
Зазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст. 167 КПК, має значення речових доказів у кримінальному правопорушенні та підлягатиме дослідженню, а тому незастосування арешту може призвести до його втрати чи пошкодження. Клопотання слідчого подане до суду у строк, визначений ч.5 ст. 171 КПК України. Слідчим доведено наявність обставин, викладених в ч.11 ст. 170 КПК України.
З огляду на викладене, клопотання підлягає задоволенню, як обґрунтоване та таке, що відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 131,132, 167, 167,170-173, 175, 372, 309 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження №0000231 зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 08 квітня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене 09 квітня 2019 року під час огляду місця події берега Кременчуцького водосховища поблизу с. Кагамлик Глобинського району Полтавської області а саме: риболовну сітку довжиною 150 м, висотою 1,5 м, з діаметром вічка сіткового полотна 35х35 мм, яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження власнику, володільцю, чи іншим особам та користування вказаним майном із залишенням його в кімнаті збереження речових доказів Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1