Справа № 635/9360/18
Провадження № 1-в/635/1116/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Хролівський виправний центр №140» - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Покотилівка Харківського району Харківської області спільне подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр №140» ОСОБА_5 , голови спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області ОСОБА_6 від 19.12.2018 року відносно засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Родникове, Сімферопольського району АР Крим, українця, громадянина України, освіта базова загальна - середня, неодруженого, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

1) 22.11.2002 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. Звільнений з Холодногірської виправної колонії № 18 на підставі Закону України «Про амністію»;

2) 14.03.2006 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. Звільнений 22.02.2010 року з Олексіївської виправної колонії №25 умовно-достроково на невідбутий строк 2 місяці 11 днів;

3) 13.10.2011 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.289, ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років 7 місяців позбавлення волі. Звільнився 06.04.2013 року з Олексіївської виправної колонії №25 за відбуттям призначеного судом строку покарання;

4) 10.02.2017 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч.1 ст.395 КК України до покарання у виді 2 місяців арешту. Звільнився 12.06.2017 року за відбуттям строку покарання.

засудженого вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 03.04.2017 року за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі, на підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 10.02.2017 року, більш суворим, призначити остаточно 3 роки обмеження волі. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 27.12.2017 року зараховано в строк відбування покарання, відбуте покарання за вироком Богодухівського районного Харківської області від 10.02.2017 року. Залік 4 місяці

про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 засуджений вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 03.04.2017 року за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі, на підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 10.02.2017 року, більш суворим, призначено остаточно 3 роки обмеження волі.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 27.12.2017 року зараховано в строк відбування покарання, відбуте покарання за вироком Богодухівського районного Харківської області від 10.02.2017 року. Залік 4 місяці.

Початок строку: 03.10.2017 року Кінець строку: 03.06.2020 року.

Засуджений ОСОБА_7 самостійно прибув до державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» 03.10.2017 року за приписом Богодухівського районного відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства Юстиції згідно вироку Богодухівського районного суду Харківської області від 03.04.2017 року.

За власною ініціативою з перших днів перебування в виправному центрі виявив бажання працювати.

Був працевлаштований з листопада 2017 року по липень 2018 року в обслуговуючому персоналі установи, згідно ст.60 КВК України. До виконання поставлених завдань ставиться сумлінно, поставленні завдання виконує своєчасно та у повному обсязі, дбайливо ставиться до майна та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. У період з серпня 2018 року по теперішній час до праці не залучається, у зв`язку з тривалим розладом здоров`я.

За час відбування покарання випадки порушення вимог порядку відбування покарання не допускав, за сумлінну поведінку і ставлення до праці три рази заохочувався адміністрацією установи.

У відношенні до представників адміністрації виправного центру ввічливий, тактовний, дотримується правомірних взаємовідносин, виконує їх законні вимоги. До основної роботи та не оплачуваних робіт з благоустрою установи ставиться сумлінно, проявляє в роботі розумну ініціативу. Виконує передбачені законом вимоги персоналу, при виконанні робіт із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, порушень техніки безпеки не допускає.

Приймає активну участь в організації і проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених, згідно ст.66 КВК України. За власним бажанням приймає участь в програмі диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження» та « Підготовка до звільнення», відвідує заплановані заходи та подає позитивний приклад іншим засудженим.

За характером врівноважений, цілеспрямований. У відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує рівні стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Стан здоров`я засудженого не задовільний. Підтримує доброзичливі стосунки з рідними шляхом телефонних розмов та побачень. За вироком суду позову немає.

В разі умовно-дострокового звільнення буде проживати за адресою: АДРЕСА_2 .

Умовно-дострокове звільнення від покарання, відповідно до ст. 81 КК України, може бути застосоване після відбуття не менше 1/2 частини призначеного судом строку покарання, а саме не раніше 03.12.2018 року.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким ст.82 КК України може бути застосовано за відбуттям не менше 1/3 частини призначеного строку покарання, а саме 03.06.2018 року. Рішенням комісії державної установи «Хролівський виправний центр №140» (протокол №13 від 13.06.2018 року) відмовлено в направлені матеріалів до суду для вирішення питання щодо заміни невідбутої частини більш м`яким, згідно ст. 82 КК України, як особі яка стала на шлях виправлення.

Представник адміністрації виправного центру в судовому засіданні підтримав подання.

Засуджений в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, згідно яких не заперечував проти задоволення подання та просив його задовольнити.

Суд, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого, вивчивши матеріали справи, особову справу засудженого, приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджених сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув встановлений ч.3 ст.81 КК України термін покарання.

Відповідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Системний аналіз Кримінального та Кримінально-виконавчого законодавства України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних звязків, відсутність порушень дисципліни.
Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обовязків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином, та надання матеріальної допомоги сім`ї або виплати аліментів.
З матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_7 був працевлаштований з листопада 2017 року по липень 2018 року в обслуговуючому персоналі установи, згідно ст.60 КВК України, проте з серпня 2018 року по теперішній час до праці не залучається, у зв`язку з тривалим розладом здоров`я. При цьому матеріали подання не місять належних та допустимих доказів на підтвердження будь-яких хвороб засудженого. Крім того, слід зазначити, що у відповідності до вимог ст.ст. 81,82 КК України тривалий розлад здоров`я не є підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного вироком покарання.
Таким чином, підтвердження сумлінної поведінки суду не надано, засуджений не працює, до відбуття покарання залишилось 1 рік 1 місяць 7 днів, що є значним терміном, суд вважає, що подання про його умовно-дострокове звільнення задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 81 КК України та ч.1 п.2 ст. 537, ст.539 ч.2 п.1 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр №140» ОСОБА_5 , голови спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області ОСОБА_6 від 19.12.2018 року відносно засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення на невідбутий строк - відмовити.

Ухвалу направити до Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» для виконання.

Ухвала протягом семи діб з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1