Справа № 461/1043/19
Провадження № 1-кп/461/305/19
У Х В А Л А

17.05.2019 року Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000427 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває зазначене кримінальне провадження.

Прокурором у судовому засіданні заявлене та надано суду письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на 02 місяці. Вимоги щодо продовження строку запобіжного заходу прокурор мотивує тим, що на даний час продовжують існувати ризики, встановлені ухвалою слідчого судді, а саме: можливість переховування ОСОБА_4 від суду, вчинення інших злочинів, перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні шляхом впливу на потерпілого та свідків, які потребують допиту. ОСОБА_4 раніше судимий, відбував покарання у виді позбавлення волі. Пісдя звільнення з виправної колонії ОСОБА_4 вчинив нові злочини, які перебувають на розгляді інших судів Львівської області. Тому, вважає, що менш суворі запобіжні заходи не забезпечать його належну процесуальну поведінку.

Потерпілий підтримав позицію прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою заперечували. Захисник зазначив, що продовження строку запобіжного заходу не передбачено чинним КПК України. Прокурором не надано доказів можливості впливу на учасників кримінального провадження. Вважає, що ОСОБА_4 не буде переховуватись від суду та впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні. Просив врахувати, що обвинувачений має хронічне захворювання, однак останньому в умовах слідчого ізолятора не надається належна медична допомога. Захисник вважає достатнім застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу, оскільки обвинувачений має родину, проживає та зареєстрований з батьками. Крім того, захисник просив суд зменшити розмір застави, оскільки визначена сума є непомірною для обвинуваченого.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши надане прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, встановив, що обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді від 30 січня 2019 року під час досудового розслідування був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 30 березня 2019 року. Ухвалою суду від 19 березня 2019 року строк продовжений до 17 травня 2019 року включно.

В ст. 315 КПК України не зазначено про право суду продовжувати дію запобіжного заходу. Проте, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Пунктом 24 ст. 3 КПК України визначено, що судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Таким чином, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження (яке включає в себе підготовче судове засідання) не було завершене до спливу 2-х місячного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчим суддею під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу 30 січня 2019 року вже було вирішено питання щодо обґрунтованості підозри обвинуваченого, тому на даному етапі судового провадження суд не перевіряє ці обставини.

Положеннями ст. 199 КПК України передбачено, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, ураховуються обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, а саме: у закінченому замаху на повторне відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, який у свій практиці зазначає, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів. Ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в які така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Керуючись наведеним, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який до взяття під варту працював без офіційного оформлення трудових відносин, раніше засуджений за аналогічний злочин.

Його дії, і сам ОСОБА_4 як особа, представляють підвищену суспільну небезпеку.

Вищезазначене у сукупності підтверджує ризик переховування ОСОБА_4 від суду, а також ризик вчинити інше кримінальне правопорушення. Суд вважає доведеним можливість впливу обвинуваченого на свідків та потерпілого з метою зміни ними показів в судовому провадженні.

Відтак застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Суд вважає, що наведені обвинуваченим та його захисником спростування позиції сторони обвинувачення щодо недоцільності тримання ОСОБА_4 під вартою та необхідності обрання більш м`якого запобіжного заходу не знайшли свого підтвердження під час розгляду та не є визначеними законом підставами для скасування або зміни запобіжного заходу.

Тривале тримання ОСОБА_4 під вартою виправдовується значним суспільним інтересом, який переважає принцип поваги до особистої свободи, про це йдеться у рішеннях Європейського суду з прав людини «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства».

З урахуванням викладеного, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити на два місці з дня проведення судового засідання, тобто до 15 липня 2019 року.

Альтернативний запобіжний захід у виді застави, який обраний ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30 січня 2019 року продовжує діяти.

Оскільки у судовому засіданні надійшли скарги обвинуваченого на стан здоров`я, на підставі ст. 206 КПК України слідчий суддя вважає необхідним зобов`язати керівника місця ув`язнення забезпечити право підозрюваного на медичну допомогу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 194, 199, 331, 369 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» по 15 липня 2019 року включно.

Вважати продовженим застосований альтернативний запобіжний захід у виді застави - 30 (тридцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 57630,00 гривень.

Роз`яснити ОСОБА_4 , його право внести або забезпечити внесення іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) застави у будь-який момент. Внесення застави, визначеної судом про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є підставою для звільнення особи з-під варти.

Зобов`язати керівника Державної установи «Львівська установи виконання покарань (№ 19)» забезпечити протягом найкоротшого об`єктивно можливого строку надання ОСОБА_4 кваліфікованої медичної допомоги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1