КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1122/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора третього відділу процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 січня 2019 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 січня 2019 року, було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_10 , погодженого із прокурором третього відділу процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 38420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) грн. з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 191 КПК України у разі внесення застави, в межах строків досудового розслідування, а саме до 15 березня 2019 року включно, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Томськ, Російської Федерації, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, працюючого на посаді заступника начальника відділу нагляду в машинобудуванні та енергетиці управління нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Київській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Згідно ухвали суду слідчий суддя, врахувавши наявність обґрунтованої підозри, у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та характеризуючі дані про особу підозрюваного, зокрема його стан здоров`я, сімейний та майновий стан, який має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем роботи, що свідчить про його сталі соціальні зв`язки, прийшов до висновку про те, що клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також про те, що у клопотанні слідчого належним чином не вмотивовано, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу слідчого судді незаконною, а висновки слідчого судді про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, просить ухвалу слідчого судді Печерського районного суду від 17.02.2019 р. скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід на тримання під вартою.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, прокурор зазначає, що слідчим суддею не в повній мірі враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, те, що ОСОБА_7 підозрюється, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, та безпідставно, в порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, не застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою

Також апелянт вказує на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які в повній мірі були обґрунтовані, як в клопотанні слідчого, так і прокурор в судовому засіданні в суді першої інстанції, а саме, що підозрюваний, з наведених у клопотанні підстав, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, що, на думку прокурора, свідчить про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
Крім того, сторона обвинувачення не погоджується із твердженням суду, зазначеним у мотивувальній частині ухвали, щодо позитивної характеристики особи підозрюваного, із посиланням на виступ прокурора, який начебто зазначив, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки і що в сукупності з дослідженими судом матеріалами, дають підстави вважати, що застосування запобіжного заходу у вигляді застави, забезпечить належну та достатню процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки прокурором в судовому засіданні вказувалось про наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваного в обґрунтування наявності ризику, передбаченого п. 4 ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі матиме можливість, в силу своєї займаної посади та соціальних зв`язків чинити тиск на слідчого, прокурора або суд з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

Також, прокурор наголошує на тому, що слідчий суддя, в постановленій ним ухвалі, хоча і встановив наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак зазначив, що він є мінімізованим та малоймовірним, однак, на переконання апелянта, кримінальним процесуальним законом України суд не наділений правом надавати оцінку ризикам з точки зору їх малоймовірності чи більшої ймовірності, а чітко зазначено, що при обранні запобіжного заходу прокурор повинен довести, а слідчий суддя встановити наявність чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, доводи підозрюваного та його захисників, які вважають ухвалу законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів, Головним управлінням СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.12.2018 р. під №0000268, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, поєднаному із вимаганням неправомірної вигоди, для себе за вчинення чи не вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду та в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого йому службового становища, а саме в тому, що 18.12.2018 р. ОСОБА_7 , обіймаючи посаду заступника начальника відділу нагляду в машинобудуванні та енергетиці управління нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Київській області, діючи умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, усвідомлюючи, що ФОП «ОСОБА_11 » проводить роботи у сфері електроустановки випробувальних станцій та лабораторій, обслуговування яких провадиться спеціально підготовленими електротехнічними працівниками відповідно до встановлених вимог, а також проводить випробування та вимірювання електротехнічного обладнання, та те, що відповідно до Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів, затвердженими наказом № 4 від 09.01.1998 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.02.1998 р. за №93/2533, «…забороняється допускати до роботи в електроустановках осіб, які не пройшли навчання і перевірку знань цих Правил», вимагав та отримав від чоловіка ОСОБА_11 ОСОБА_12 неправомірну вигоду у розмірі 1000 доларів США (28000 грн.) за успішне проходження працівником ФОП «ОСОБА_11 », а саме ОСОБА_12 навчання та здачу іспиту комісії, яку очолює ОСОБА_7 , продовження посвідчення на право виконання вимірювальних робіт та не вчинення перешкод у роботі ФОП « ОСОБА_11 ».

14.01.2019 р. ОСОБА_7 був затриманий, в порядку ст. 208 КПК України та наступного дня останньому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, поєднаному із вимаганням неправомірної вигоди, для себе за вчинення чи не вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду та в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого йому службового становища.

16.01.2019 р. слідчий слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором третього відділу процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, з урахуванням наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та з метою запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати, або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, а також з урахуванням характеризуючи даних про особу підозрюваного ОСОБА_7 , в їх сукупності, слідчий вважає за можливе застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під варто.

17.01.2019 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києві було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 38420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) грн.з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 191 КПК України у разі внесення застави, в межах строків досудового розслідування, а саме до 15 березня 2019 року включно.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора та захисників, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, що слідчим належно не мотивовано, чому інший більш м`який запобіжний захід не може забезпечити проведення процесуальних дій та уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а посилання слідчого у клопотанні про те, що перебуваючи на волі підозрюваний зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати, або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, оскільки ОСОБА_7 має незадовільний стан здоров`я, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, непрацездатну матір та батька похилого віку, постійне місце проживання та роботи, за якими характеризується позитивно, а також враховуючи, що сама по собі ступінь тяжкості кримінального правопорушення, що інкримінується особі, не може бути безумовною підставою для застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, як вважає колегія суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що у клопотанні слідчого щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно відмовити, а до підозрюваного ОСОБА_7 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 38420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) грн., з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , даних про його особу, застосував щодо нього запобіжний захід у вигляді застави, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 січня 2019 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_10 , погодженого із прокурором третього відділу процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 38420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) грн. з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 191 КПК України у разі внесення застави, в межах строків досудового розслідування, а саме до 15 березня 2019 року включно, щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора третього відділу процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_13 ОСОБА_4