Справа № 342/1019/18
Провадження № 11-кп/4808/159/18
Категорія ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 185 України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
(про відкриття апеляційного провадження)

13 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду ОСОБА_3 , перевіривши апеляційні скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 в його інтересах на вирок Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 08 листопада 2018 року по кримінальному провадженню № 0000723 відносно ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 08 листопада 2018 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 06 вересня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000723 між прокурором відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7 , підписану ними 07 вересня 2018 року, ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 185 КК України, та з призначенням відповідного покарання.

При цьому, суд першої інстанції встановив, крім іншого, що ОСОБА_7 злочин вчинив з ОСОБА_5 та ОСОБА_4

ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_6 в його інтересах, ОСОБА_4 подали апеляційні скарги на цей вирок.

Щодо права вказаних осіб на апеляційне оскарження цього вироку зазначаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За приписами ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

В апеляційних скаргах апелянти вказують, що оскільки оскаржений вирок має преюдиціальне значення, то може породжувати для них правові наслідки, стосується їх прав, свобод та інтересів, порушує презумпцію невинуватості.

Процесуальним законом не врегульовано питання оскарження вироку на підставі угоди в такому випадку особами, які не є учасниками цього кримінального провадження.

В той час, як слідує зі змісту ч. 6 ст. 9 КПК України в разі, якщо положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються відповідні загальні засади кримінального провадження.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності як одна із засад кримінального провадження означає згідно з ч. 2 ст. 24 КПК України, що гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Конституційний Суд України у своїх рішення висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі ст. 64 Конституції України не може бути обмежене (Рішення від 25 грудня 1997 року № 9-зп, Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, враховую висновок про правозастосування норм ст. 7, ч. 6 ст. 9, ст. 24 КПК України щодо права на оскарження судового рішення до суду вищого рівня, який міститься в постанові Верховного Суду України від 03 березня 2016 року в справі № 5-347 кс 15, де зазначено, що відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, передбаченому ст. 394 КПК України, за умови, що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою у доступі до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції, що передбачено ч. 2 ст. 24 КПК України, та позицію Верховного суду, викладену в постановах від 21 червня 2018 року по справі № 466/6808/16-к та від 10 липня 2018 року по справі № 757/5986/17-к.

З огляду на наведене, з метою дотримання однієї з головних засад кримінального провадження забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, даний вирок суду підлягає оскарженню вказаними особами в апеляційному порядку.

Подані апеляційні скарги за формою та змістом відповідають вимогам ст. 396 КПК України, чого, відповідно до вимог ст. 398 КПК України, достатньо для відкриття апеляційного провадження.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 55 Конституції України, ст. ст. 7, 9, 24, 394, 398, 401, 402 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відкрити апеляційне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 в його інтересах на вирок Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 08 листопада 2018 року.

Копії ухвали з копіями апеляційних скарг надіслати учасникам судового провадження, апелянтам, і встановити строк до 21 грудня 2018 року, протягом якого ними можуть бути подані заперечення на апеляційні скарги.

Запропонувати учасникам судового провадження, апелянтам, у зазначений вище строк подати нові докази, на які вони посилаються, або клопотання про їх витребування та інші клопотання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_3