КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2018 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, громадянина України, з вищою освітою, працюючого директором ТОВ «Айва Плюс ОЛТД», неодруженого, що має на утриманні неповнолітню дитину 2008 року народження, сина інваліда та матір похилого віку, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України
за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 , та продовжено ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 28 лютого 2019 року.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя врахувавши конкретні обставини вчинення тяжкого кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , наявність встановлених при застосуванні запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 ризиків, а саме те, що він може ухилитися від слідства та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які не зменшилися, прийшов до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_6 менш суворий запобіжний захід.
Захисник вважає, що рішення слідчого судді про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , є таким, що не відповідає обставинам кримінального провадження. Судом не враховано факт відсутності доказів вини, дані щодо особи підозрюваного, його сімейного стану та інших обставин.
Апелянт стверджує, що ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного відсутні, та ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі і будучи обізнаним з санкцією статі, яка йому інкримінується, не буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Оскільки з моменту оголошення ОСОБА_6 клопотання про застосування запобіжного заходу до розгляду його суді пройшло більше 5 годин і він мав можливість за цей час покинути територію України, однак він самостійно на власному автомобілі прибув до місця слухання справи.
Відсутній ризик і того, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі буде незаконно впливати на свідків та схилити їх до дачі неправдивих показів у судовому засіданні, оскільки останній своєї вини в скоєнні яких-небудь злочинів не визнає, тому у нього немає необхідності у спілкуванні з потерпілим та свідками.
Також сторона захисту зазначає про відсутність ризику, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, в тому числі не з`являтися до слідчого для проведення слідчих та процесуальних дій, так як ОСОБА_6 добросовісно неодноразово з`являвся до слідчого без якої-небудь повістки і з його участю проводились необхідні слідчі дії. Більш того у судовому засіданні на пряме запитання слідчого судді до слідчого, про явку ОСОБА_6 для проведення слідчих дій, останній дав чітку відповідь що підозрюваний регулярно з`являвся по телефонним викликам без наявності повістки.
На думку сторони захисту відсутній і ризик того, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 , раніше до адміністративної, кримінальної та іншої відповідальності не притягувався, є раніше не судимим і ніяких злочинів у тому числі тяжких не скоював.
Також захисник вважає, що слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_6 має реєстрацію та постійне місце проживання, яке він не змінював на протязі тривалого часу, він працює керівником приватного підприємства. На утриманні ОСОБА_6 знаходиться мати похилого віку, син інвалід, та малолітня дочка.
Заслухавши доповідь судді, думку захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Дніпровським УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні

№ 0008168, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 серпня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115; ч. 2 ст. 121 КК України.
04 жовтня 2018 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
04 жовтня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
26 листопада 2018 року постановою керівника київської місцевої прокуратури № 4 строї досудового розслідування продовжено до 3-х місяців.

28 листопада 2018 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва продовжено строк тримання під вартою до 28 грудня 2018 року.

20 грудня 2018 року слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку дії застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без можливості внесення застави.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2018 року зазначене клопотання задоволено.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею в повному обсязі не дотримані.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою.
Під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав продовження строку тримання під вартою, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальномуправопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.
Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінальногоправопорушення, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що вірогідність причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього одного з запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапіпровадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_6 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчий суддя також врахував наявність ризиків, передбаченихст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.
Разом з тим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував (рішення в справі «Харченко проти України») на тому, що п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення "законності". Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою. Зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення особи свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані національними судами.

Крім того, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який раніше до адміністративної, кримінальної та іншої відповідальності не притягувався, є раніше не судимим, працює директором ТОВ «Айва Плюс ОЛТД», що має на утриманні неповнолітню дитину, сина інваліда та матір похилого віку, а також те, що в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про те, що перебуваючи на волі, ОСОБА_6 переховувався від органів досудового розслідування та суду, перешкоджав кримінальному провадженню, зокрема здійснював незаконний вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що слідчим суддею безпідставно продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою, з огляду на відсутність належного обґрунтування існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Відсутнє таке переконливе обґрунтування і в самому клопотанні слідчого про продовження строку тримання під вартою та не доведено належним чином наявність таких ризиків і прокурором під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Як вважає колегія суддів, продовжуючи ОСОБА_6 найбільш суворий запобіжний захід, слідчим суддею хоча і встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, однак не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 , як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону України, підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, оскільки саме такий запобіжний захід, на переконання колегії суддів, здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього, процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182,194, 199, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 та продовжено ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 28 лютого 2019 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 задовольнити частково.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби, заборонивши йому залишати вищевказане місце проживання в період з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити з-під варти.
Зобов`язати підозрюваного з`являтися за кожною вимогою суду чи органу державної влади протягом дії запобіжного заходу.

Роз`яснити підозрюваному, що, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органів Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Крім того, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:
- не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Виконання ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого групи слідчих у даному кримінальному провадженні.
Строк дії ухвали про застосування до підозрюваногоОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладення згаданих обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України визначити до 28 лютого 2019 року.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/141/2019
Категорія: ст. 199 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_10
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1