Номер провадження: 11-сс/785/1941/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.11.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000169, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.305 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

слідчого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_7 ,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.11.2018 року задоволено клопотання старшого слідчого-криміналіста СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 5 286 000 гривень строком до 16.01.2019 року щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, одруженого, тимчасово не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні №0000169, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.305 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором в судовому засіданні були доведені наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.305 КПК України, та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також доведена неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник у своїй апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, або значно зменшити розмір застави.

Вказує, що слідчим та прокурором не доведені наявність у кримінальному провадженні ризиків, заявлених у клопотанні, а також неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. Слідчим суддею необґрунтовано застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та безпідставно визначена застава в розмірі, завідомо непомірному для підозрюваного.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 10.10.2018 року він вступив у злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою резидентом Королівства Нідерландів з метою незаконної контрабанди на територію України особливо небезпечних наркотичних засобів МДМА в особливо великих розмірах шляхом здійснення міжнародного поштового відправлення.

З метою досягнення злочинної мети ОСОБА_6 перерахував через платіжну систему «Bitcoin» на рахунок невстановленої особи грошові кошти в сумі 300 доларів США та повідомив їй свої анкетні дані, адресу та номер відділення поштового зв`язку.

У жовтні 2018 року до поштового відділення №122 ПАТ «Укрпошта», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, буд.63/1, з Королівства Нідерландів на ім`я ОСОБА_6 надійшло поштове відправлення, в якому знаходилась речовина темно-коричневого кольору загальною вагою 52,748 г., в якій містилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено МДМА

19.11.2018 року під час візиту до поштового відділення ОСОБА_6 отримав на своє ім`я дане поштове відправлення, після чого був затриманий співробітниками УСБУ в Одеській області.

19.11.2018 року ОСОБА_6 був затриманий в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, і 20.11.2018 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.305 КК України.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Положеннями частини першої ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

У п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Позиція Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України" свідчить про те, що п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі "Таран проти України" зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

ЄСПЛ у рішенні від 22.05.2018 року у справі «Гафа проти Мальти» зазначив, що гарантія, передбачена статтею 5§3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні (див. «Мангурас проти Іспанії» [ВП], №. 12050/04, § 78, ЄСПЛ 2010 року). Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі (див. «Неймайстер проти Австрії», 27 червня 1968 року, § 14, серія А 8 ).

Крім того, розмір застави має бути належним чином обґрунтовано у рішенні, яке встановлює заставу («Георгієва проти Болгарії», §§ 15, 30 та 31), також має бути враховано матеріальне становище обвинуваченого (підсудного) («Христова проти Болгарії», § 111) та його платоспроможність («Тошев проти Болгарії», §§69-73). За певних обставин небезпідставним також буде взяття до уваги суми збитку, що ставиться йому в провину («Мангурас проти Іспанії», §§ 81 та 92).

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також наявність зазначених у клопотанні слідчого ризиків та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків.
ОСОБА_6 на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_6 є громадянином України, зареєстрований в м. Одесі, а проживає в с. Лиманка Овідіопольського району Одеської області, є батьком малолітньої дитини, не працевлаштований та не навчається, обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому особливо тяжкий злочин.

Відомості, встановлені під час огляду належного підозрюваному мобільного телефону від 20.11.2018 року, зокрема щодо здійснення підозрюваним спроб відшукання джерел отримання заробітку незаконним шляхом, зокрема здійснення незаконного розповсюдження наркотичних засобів, викрадення автомобільних номерних знаків тощо, свідчить про те, що у кримінальному провадженні наявний ризик подальшого вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень.

Крім того, із матеріалів провадження вбачається, що вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 інкримінується за попередньою змовою групою осіб з іншими невстановленими на даний час особами, у зв`язку з чим у кримінальному провадженні існує ризик того, що перебуваючи на свободі, підозрюваний матиме можливість повідомляти цих осіб про хід та результати слідчих (розшукових) дій з метою уникнути кримінальної відповідальності, знищити знаряддя та предмети кримінального правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, а застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки він не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно визначення ОСОБА_6 застави в розмірі, який є завідомо непомірним для підозрюваного.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу врахував усі обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 КПК України, та дійшов вірного висновку про необхідність визначити підозрюваному розмір застави як альтернативного запобіжного заходу.

Разом з цим, застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_6 заставу як альтернативний запобіжний захід, слідчий суддя встановив її в розмірі, який значно перевищує встановлений ч.5 ст.182 КПК України граничний розмір застави для особи, яка підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частина п`ята статті 182 КПК України також містить виключення із загального правила визначення розміру застави, згідно з яким у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Прокурор не навів апеляційному суду жодного обґрунтування такого розміру застави, окрім резонансу злочину. У клопотанні також відсутня вказівка на конкретні правові підстави для визначення саме такого розміру застави.

На думку апеляційного суду, в разі наявності обставин, які свідчать про необхідність визначення особі застави в розмірі, який перевищує встановлений за загальним правилом граничний розмір застави, слідчий суддя у кожному конкретному випадку повинен належним чином мотивувати таку необхідність із посиланням на встановлені доказами та доведені прокурором конкретні обставини кримінального правопорушення, які свідчили би про те, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків.
В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя не обґрунтував необхідність визначення застави саме в розмірі, зазначеному у клопотанні, не навів обставини, які свідчать про неможливість визначення застави в розмірі, встановленому ч.5 ст.182 КПК України, що, на думку апеляційного суду, є істотним порушенням вимог КПК України та безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Визначаючи підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави, апеляційний суд враховує ступінь тяжкості та обставини інкримінованого йому злочину, який пов`язаний з контрабандою наркотичних засобів в особливо великих розмірах з метою їх незаконного розповсюдження та отримання прибутку, який, за версією органу досудового розслідування, є непоодиноким, у зв`язку з чим доходить висновку про те, що максимальний розмір застави в межах встановленого ч.5 ст.182 КПК України граничного розміру для особи, яка підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, в разі її внесення, буде здатна в повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Визначаючи саме такий розмір застави, апеляційний суд враховує, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки - родину, яка, за твердженнями сторони захисту, здатна внести заставу в межах, визначених законом, тому такий розмір застави не буде завідомо непомірним для підозрюваного. Жодних доводів про протилежне в апеляційній скарзі не зазначено та стороною захисту в судовому засіданні не надано.

Будь-яких обставин, які свідчили би про необхідність застосування застави в розмірі, що перевищує такі граничні межі, у клопотанні слідчого та долучених до нього матеріалах не зазначено. Прокурором в судовому засіданні не наведено жодних підстав для визначення такого розміру застави.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу захисника необхідно задовольнити частково, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі, встановленому ч.5 ст.182 КПК України.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, Апеляційний суд Одеської області, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.11.2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого-криміналіста СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 5 286 000 гривень щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000169, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.305 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого-криміналіста СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000169, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.305 КК України - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 16.01.2019 року.

Визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, визначених цією ухвалою, у розмірі 300 (трьохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 528 600 (п`ятсот двадцять вісім тисяч шістсот) гривень.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на Депозитний рахунок для зарахування заставних сум Апеляційного суду Одеської області (отримувач: Апеляційний суд Одеської області; Код , р/р 5572 МФО 820172, Банк отримувача: ДКСУ м. Київ, призначення платежу: згідно ухвали Апеляційного суду Одеської області від 26.11.2018 року; заставна сума за ОСОБА_6 (судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ).

Підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, зокрема:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. В разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Визначити строк дії покладених на підозрюваного обов`язків до 19.01.2019 року.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4