Номер провадження по справі 1-кп/387/101/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2018 року смт. Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Волоське Деражнянського району Хмельницької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
законних представників потерпілої ОСОБА_5
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_3
28 серпня 2018 року до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, згідно якого :
ОСОБА_3 в період з весни 2017 року по 25.05.2018 року по місцю свого фактичного проживання, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , проживаючи у цивільному шлюбі із ОСОБА_8 , маючи на утриманні її малолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для якої він є вітчимом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняв розпусні дії щодо малолітньої декілька разів, точної кількості слідством не встановлено, однак, не менше трьох. Так, обвинувачений, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що ОСОБА_9 є малолітньою, не досягла статевої зрілості та 16-ти річного віку, усвідомлюючи свою значну перевагу у фізичному розвитку в порівнянні з малолітньою особою та користуючись її залежністю від нього, оскільки ОСОБА_9 перебуває на його утриманні, діючи умисно, з метою задоволення власного статевого потягу, оголяв зовнішні статеві органи потерпілої, доторкався до них власними руками та оголяв власні статеві органи в присутності малолітньої ОСОБА_9 , від чого отримував сексуальне збудження. Після цього, своїм ерегованим статевим органом торкався до тіла та зовнішніх статевих органів малолітньої потерпілої. Крім того, ОСОБА_3 вводив свої пальці в піхву ОСОБА_9 та її анальний отвір, маніпулюючи ними, задовольняючи в такий спосіб свої статеві пристрасті та потреби, посягаючи при цьому на статеву недоторканість ОСОБА_9 її нормальний моральний та психічний розвиток та негативно впливаючи на її психіку.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав повністю, від надання показань відмовився.
Обвинувачення ґрунтується на показаннях, документах та висновках судових експертиз, які були досліджені в судовому засіданні.
Так, свідок ОСОБА_10 , під час допиту вказала, що вона працює практичним психологом Новоукраїнського районного центру соціальної служби сім`ї та молоді. 01.06.2018 року, близько 13 години, її запросили до районного відділку поліції для участі під час розмови із малолітньою ОСОБА_9 , яка була разом із бабусею. Метою даної розмови було з`ясування, що трапилось із дитиною та чи відбулося із нею насильство. Під час першої зустрічі ОСОБА_9 була замкнена, стривожена, вона соромилась розповідати про те що з нею сталося. Потім, вона все ж таки розповіла, що із 6 років , тато, вона так називала ОСОБА_3 , почав проявляти більше до неї уваги, чим до меншої сестри Віолети, він обіймав її більше, цілував, та відносився до неї, як до дорослої жінки, а не як до дитини. Під час даної розмови тиску на дитину не вчиняли. Під час розмови бабуся мовчала, лише в кінці розмови запитала в ОСОБА_9 чому вона про це мовчала. На що ОСОБА_9 відповіла, що вона боялась, оскільки тато говорив, що якщо вона розповість то він буде ображати маму та сестру. Друга розмова з дитиною відбулася 03.06.2018 року, під час якої було виявлено ознаку суїцидального характеру. Також, ОСОБА_9 розповіла , що ОСОБА_3 за допомогою пальців рук проникав до її статевих органів, та вона відчувала біль, їй було некомфортно. Крім того, він погрожував ОСОБА_9 , щоб вона не розповідала мамі, а то він потім буде її бити та ображати, а вона цього боялась, оскільки в них у сім`ї часто відбувалися сварки. Під час даних розмов ОСОБА_9 не фантазувала, а розповідала про те що з нею відбувалося. Для визначення рівня фантазування ОСОБА_9 , ОСОБА_10 застосовувала різні тести , результати яких показали що вона не схильна до фантазування.
Свідок ОСОБА_11 , під час допиту вказав, що з жовтня 2015 року він працює сільським головою Малопомічнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. В один із днів, наприкінці весни 2018, у вечірній час, до нього звернулася ОСОБА_12 та повідомила, що зі слів своєї доньки ОСОБА_13 вона дізналася, що співмешканець її другої доньки - ОСОБА_3 вчиняє протиправні дії сексуального характеру відносно її малолітньої онуки - ОСОБА_9 , яка є останньому падчерицею . Вранці, наступного дня, свідок доставив ОСОБА_12 разом із малолітньою ОСОБА_9 до Новоукраїнської ЦРЛ. По дорозі ОСОБА_14 не перебувала в збудженому стані, а її поведінка була звичайною. Після огляду дитини лікарями, зі слів судово-медичного експерта, свідок дізнався, що дівоча пліва дитини не пошкоджена, однак це не виключало можливість проникнення до її статевих органів. Після лікарні ОСОБА_11 , на прохання ОСОБА_12 , відвіз вище зазначених осіб до відділення поліції. ОСОБА_3 проживає у селі Мала Помічна близько 7 років. Скарги на нього надходили лише з підстав перевищення ним швидкості під час руху автомобілем по населеному пункту. Будинок, де проживала сім`я обвинуваченого, знаходився в антисанітарному стані. Однак, після зауважень домоволодіння було приведено в порядок. В родині ОСОБА_3 часто відбувалися сварки між ним та співмешканкою, які кожного разу закінчувалися примиренням. ОСОБА_11 не відомо чи використовувала родина ОСОБА_15 інтернет. За його спостереженнями, взаємовідносини між ОСОБА_3 та малолітньою ОСОБА_9 носили характер відносин між батьком та донькою.
Свідок ОСОБА_8 , під час допиту повідомила, що ОСОБА_9 є її донькою. В період з 2011 по червень 2018 року свідок співмешкала із ОСОБА_3 31.05.2018 року між ними відбулася чергова сварка, а тому малолітня ОСОБА_9 пішла ночувати до матері свідка ОСОБА_12 01.06.2018 року, в обідню пору, до них прийшла мати та звинуватила ОСОБА_3 у вчиненні розпусних дій відносно ОСОБА_9 .. Наступного дня ОСОБА_12 повезла дитину в лікарню, а після цього звернулася до поліції. ОСОБА_8 особисто не була свідком подій, пов`язаних із вчиненням ОСОБА_3 дій сексуального характеру відносно її малолітньої доньки. Близько одного року тому, свідок знаходилась в іншій кімнаті та почула як ОСОБА_14 захникала. Коли зайшла у кімнату, то побачила , як ОСОБА_3 , знаходячись на ліжку, перелазив через дитину, ставши на руки та коліна. Чи торкався він власним тілом ОСОБА_14 , вона не бачила, оскільки дитина та співмешканець були вкриті ковдрою. На той момент ОСОБА_3 був одягнутий в сорочку та штани. Анастасія лежала на спині та була одягнута в майку та плавки. Встати з ліжка в іншому напрямку неможливо, оскільки останнє знаходиться під стіною. На запитання свідка : « Що ти робиш ? », ОСОБА_3 відповів, що помилився та більше такого не робитиме. Будь-яких скарг від доньки на поведінку обвинуваченого не надходило. Також, одного разу, свідок виявила на спідній білизні ОСОБА_14 сліди крові. При її огляді, виявила на зовнішніх статевих органах тілесне ушкодження у вигляді подряпини. Зі слів дитини, вона травмувалася під час гри. Змін у поведінці доньки ОСОБА_8 не помічала. Такі зміни були лише пов`язанні із навчанням у школі та взаємовідносинами між однолітками дитини. Після закінчення уроків діти перебували вдома, разом із ОСОБА_3 . ОСОБА_14 не мала доступу до інтернет-мережі, де б транслювалися сцени сексуального характеру. Дитина не схильна до фантазування щодо сцен сексуального характеру. Анастасія відносилась до ОСОБА_3 як до батька. Після 01.06.2018 року відношення у ОСОБА_14 до ОСОБА_3 змінилось, до вказаного періоду вона не помічала змін у відносинах між останніми.
Свідок ОСОБА_12 , під час допиту повідомила, що ОСОБА_9 є її онукою, а ОСОБА_8 її донька . Остання проживала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 . Ввечері, 31.05.2018 року, до неї додому прийшла її друга донька ОСОБА_13 та повідомила, що зі слів ОСОБА_9 , обвинувачений вчиняв відносно останньої дії сексуального характеру, а саме, пальцем здійснював рухи в паховій ділянці. Наступного дня, на її прохання, сільський голова ОСОБА_11 доставив свідка разом з малолітньою ОСОБА_9 до Новоукраїнської ЦРЛ. Після огляду дитини, судово-медичний експерт повідомив, що пошкоджень у дитини немає, але її фізіологічна будова не виключає можливість статевого акту з нею, тому порадила звернутися до поліції, що ОСОБА_12 і вчинила. Змін у поведінці ОСОБА_14 свідок не помічала, але останнім часом вона часто просилася залишитися у неї вдома. Відношення ОСОБА_3 до обох дітей було однакове. Вона не була свідком, того як ОСОБА_3 проявляв до ОСОБА_14 надмірної уваги.
Свідок ОСОБА_16 , під час допиту повідомила, що працює практичним психологом Центру соціально-психологічної реабілітації дітей . ОСОБА_9 прибула до центру 07.06.2018 року. При первинній психодіагностиці дитина показала високий рівень тривожності, замкнутості вона постійно плакала та хотіла до матері. Спочатку дитина казала, що потрапила до центру, через те, що вітчим її один раз вдарив. В подальшому, а саме 12.06.2018 року, коли було налагоджено більш близький контакт, дитина повідомила : « Одного разу, коли вона була у другому класі, взимку, коли мама пішла на роботу, а сестричка була у бабусі, вітчим зачинив двері та наказ мовчати. Роздягнувся і зняв із неї спідню білизну та поклав поряд на ліжку. Потім, він увів свій статевий орган у її, у цей час дитина закривала очі. Під час вказаної розмови дитина постійно плакала. Повідомила, що він робив це із нею від 5 до 10 разів. Інший випадок трапився влітку, перед третім класом. Всі події відбувалися як і перший раз. Крім того, ОСОБА_3 брав її руки та змушував торкатися до свого статевого органу. Потім, він пішов на роботу, а вона пішла до туалету та побачила слиз, який витерла папером. Також, ОСОБА_9 розповіла, що минулого року, коли вони всі разом відпочивали і мама вночі вийшла із кімнати, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані сп`яніння стягнув її із ліжка, а тому вона почала плакати. В цей час до кімнати зайшла мама, та запитала, що він робить, на що ОСОБА_3 відповів, що помилився . Крім того, дитина розповіла, що недавно про всі події вона розповіла тітці ОСОБА_17 . Після цього, вона потрапила до центру реабілітації. ОСОБА_16 , під час терапії із ОСОБА_9 спостерігала за емоціями та поведінкою останньої, та вважає, що ОСОБА_9 розповідала щиро та казала правду про сексуальне насильство над нею. ОСОБА_9 прив`язана до матері та тяжко переносила перебування у центрі. ОСОБА_3 вона боялася. 05.07.2018 року дитина вибула, оскільки з нею було проведено необхідну реабілітаційну роботу, а також консультації з матір`ю, щодо налагодження мікроклімату у родині. Крім того, направлено лист до служби у справах дітей щодо вжиття заходів по виключенню можливості спілкування дитини з вітчимом. ОСОБА_9 дуже соціально неадаптована, вона чекала на приїзди матері. Під час таких візитів свідком не фіксувалося фактів навіювання дитині певної позиції .
Свідок ОСОБА_13 , під час допиту повідомила, що малолітня ОСОБА_9 є її племінницею. В один із днів травня місяця 2018 року, під час розмови з ОСОБА_9 , на запитання свідка чи її не ображає ОСОБА_3 , дитина повідомила, що ображає. На запитання ОСОБА_13 , як саме він її ображає чи б`є, ОСОБА_9 відповіла, що обвинувачений сунув палець у її піхву. Після вказаних слів дитина заплакала. На запитання ОСОБА_13 чому вона не розповіла про вказані події мамі, ОСОБА_9 відповіла, що ОСОБА_3 сказав, що якщо вона розповість мамі то буде , ще гірше. Про почуте ОСОБА_13 розповіла своїй матері ОСОБА_12 і вони разом пішли до ОСОБА_3 . Свідок розповіла обвинуваченому про обставини, які їй стали відомі зі слів ОСОБА_9 на що ОСОБА_3 відповів : " Це неправда, ви намагаєтесь таким чином прогнати мене з будинку. Спробуйте довести" . Наступного дня, свідок, разом з ОСОБА_12 повезли малолітню ОСОБА_9 в Новоуркаїнську ЦРЛ. Після огляду дитини лікарем, останній повідомив, що будь-яких пошкоджень не виявлено. Потім ОСОБА_12 написала у поліції заяву про злочин. ОСОБА_13 помітила, що останні півроку поведінка ОСОБА_9 змінилася, вона почала рідше приходити до неї у гості, та стала більш замкнена. Із ОСОБА_3 у ОСОБА_13 нормальні відносини. ОСОБА_9 не схильна до фантазування, вільного доступу до інтернету вдома вона не має.
Свідок ОСОБА_18 під час допиту повідомив, що є чоловіком ОСОБА_13 . В один із днів теплої пори 2018 року, у вечірній час, ОСОБА_13 повідомила йому про те, що їй поскаржилася малолітня ОСОБА_9 на те, що до неї чіплявся ОСОБА_3 . На протязі останніх двох років свідок не помічав змін у поведінці ОСОБА_9 .. Свідком будь-яких інших подій, що стосуються даного кримінального провадження, ОСОБА_13 не був.
Свідок ОСОБА_19 , під час допиту повідомив, що точну дату він не пам`ятає , в червні 2018 року близько 18-19 години, він та ОСОБА_20 були запрошені поліцейськими в якості понятих під час слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_3 . Вказана слідча дія відбувалась в приміщенні житлового будинку, де проживав останній та фіксувалася на відеокамеру. Перед відтворення дій, обстановки, обставин події підозрюваному не пропонувалося розповісти про скоєний ним злочин шляхом надання вільних показань . По прибуттю на місце всі присутні відразу зайшли в приміщення будинку, де ОСОБА_3 став показувати та розповідати про обставини події. При цьому, підозрюваному не надавалася можливість дати вільні показання. Весь слідчий експеримент був побудований таким чином, що слідчий ставив ОСОБА_3 запитання на які останній давав відповідь. Так, на пропозицію слідчого розповісти про відносини з донькою ОСОБА_21 , ОСОБА_3 повідомив, що одного разу, коли він разом із ОСОБА_9 відпочивали на одному ліжку, він, під час сну, поклав руку на її живіт . Однак, зрозумівши, що то дитина, відразу прибрав її. Іншого разу, коли вони разом з ОСОБА_14 відпочивали на одному ліжку, ОСОБА_3 , з метою встати з ліжка, переліз через дитину, при цьому, випадково доторкнувся до неї рукою. Третій раз, коли ОСОБА_3 прокинувся , ОСОБА_9 спала на ліжку у нього в ногах. Під час слідчого експерименту ОСОБА_3 не розповідав та не відтворював жодну із дій які йому інкримінуються та які зазначені в обвинувальному акті. Під час слідчого експерименту ОСОБА_19 бачив на лівій нозі ОСОБА_3 синець розміром близько 8 сантиметрів . Свідок вважає, що ОСОБА_3 примусили себе обмовити.
Свідок ОСОБА_20 , під час допиту повідомила, що проживає по сусідству з родиною ОСОБА_3 . В червні 2018 року, близько 17-18 години , вона, разом з ОСОБА_19 , були запрошені поліцейськими в якості понятих під час слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_3 . Вказана слідча дія відбувалась в приміщенні житлового будинку, де проживав останній. Перед відтворенням дій, обстановки, обставин події підозрюваному не пропонувалося розповісти про скоєний ним злочин шляхом надання вільних показань . По прибуттю на місце всі присутні відразу зайшли в приміщення будинку, де ОСОБА_3 став показувати та розповідати про обставини події. При цьому, підозрюваному не надавалася можливість дати вільні показання. Весь слідчий експеримент був побудований таким чином, що слідчий ставив ОСОБА_3 запитання на які останній давав відповідь. Так, на пропозицію слідчого розповісти про відносини з донькою ОСОБА_21 , ОСОБА_3 повідомив, що одного дня він прийшов додому та ліг відпочивати на ліжко. Поруч з ним відпочивала ОСОБА_9 .. Обвинувачений поклав руку на середину живота дитини, а також, показав, як поклав руку на лобкову ділянку тіла дитини. Скільки було таких епізодів свідок не пам`ятає. ОСОБА_3 не розповідав та не відтворював обставин, за яких він демонстрував власні статеві органи, чи оголяв статеві органи дитини. Під час слідчого експерименту до ОСОБА_3 не застосовували заходи психологічного та фізичного примусу. На тілі ОСОБА_3 , а саме на його лівій нозі, свідок помітила великий синець. ОСОБА_20 не була свідком подій, пов`язаних із вчиненням ОСОБА_3 , дій, спрямованих на розбещення дітей.
Крім показань свідків обвинувачення ґрунтується на документах, висновках судових експертиз, які були досліджені в судовому засіданні .
Так, згідно заяви ОСОБА_12 від 01.06.2018 року остання просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , який на протязі трьох років вчиняв розбещення її малолітньої онуки ОСОБА_9 ( т.1 а.п. 145 ).
З протоколу огляду предметів від 18.07.2018 року встановлено, що вказаного дня в приміщенні службового кабінету № 32 Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області, вулиця Вані Демченка, 7 було оглянуто малюнки № 1, № 2, № 3, виконані малолітньою потерпілою ОСОБА_9 (том № 1 а.п. 174-177).
З протоколу про результати аудіо-, та відео контролю за особою від 31.07.2018 року, та додатків до нього ( DVD-R диск із відеозаписами зазначеної негласної слідчої ( розшукової) дії встановлено, що внаслідок проведення негласної слідчої дії - аудіо, відеоконтролю особи з використанням спеціальних технічних засобів від ОСОБА_3 отримана інформація, яка викриває його у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Зокрема, останній повідомив про три факти вчинення розпусних дій відносно малолітньої ОСОБА_9 ( т.1 а.п.202-203, т.2 а.п.156-159 ).
З протоколу обшуку від 08.06.2018 року та додатків до нього ( протокол копіювання відеозапису від 08.06.2018 року, DVD-R диск із відеозаписом зазначеної слідчої дії ), встановлено, що 08.06.2018 року було проведено обшук домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_8 . Під час проведення вказаної слідчої дії було виявлено та вилучено : троє дитячих плавок ( білого, червоного та світлового кольорів); темно-сині чоловічі труси; два простирадла ( білого та голубого кольору); ковдри в кількості 5 штук ( т.2 а.п.142-148).
Згідно протоколу слідчого експерименту від 05.06.2018 року та додатків до нього ( протокол копіювання відеозапису від 08.06.2018 року, DVD-R диск із відеозаписом зазначеної слідчої дії ), підозрюваний ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого проживання, розповів та показав про обставини вчинених ним дій відносно малолітньої ОСОБА_9 . Однак, повідомлені ним відомості не відповідають обставинам справи, які викладені в обвинувальному акті. ( т.2 а.п.149-154).
З висновку судової медичної експертизи № 55 від 06.06.2018 року встановлено, що вік ОСОБА_9 - 9 років. ОСОБА_9 не здатна до запліднення, враховуючи відсутність у неї менструації. Беручи до уваги відсутність ушкоджень дівочої пліви, вік і морфофункціональні характеристики дівочої пліви, на момент проведення судово- медичної експертизи ОСОБА_9 статевим життям не жила. При судово-медичній експертизі ОСОБА_9 яких - небудь тілесних ушкоджень, у тому числі і у ділянці статевих органів, не виявлено. Враховуючи вік потерпілої можливість введення статевого члену без ушкодження дівочої пліви виключається. Судово-медичних даних про спричинення шкоди для здоров`я ОСОБА_9 немає (том № 1 а.п. 154-155).
З висновку комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 58 від 13.08.2018 року , встановлено , що питання, що відносяться до компетенції судового експерта-психолога: випробувана ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ознак відставання в психічному розвитку не виявляє, вона може правильно сприймати важливі для справи обставини. За характером випробувана спокійна, довірлива, слухняна. В силу своїх вікових і індивідуально-психологічних особливостей, а також особливостей самої ситуації випробувана не в повній мірі могла осмислювати як зовнішню, так і внутрішню картину ситуації, що досліджується в справі, тобто перебувала в безпорадному стані. Дії підозрюваного дитина усвідомлювала більшою мірою як агресивні по відношенню до себе, що викликають страх, сором і приниження, не дивлячись на формальне розуміння сексуальної спрямованості дій вітчима. У неї відзначалася розгубленість, страх, стан високої нервово-психічної напруженості, що істотно знижувало її здатність до надання опору ґвалтівникові. Дівчинка не здатна була аналізувати і передбачити наслідки кримінальної ситуації (морально-етичний, фізіологічний компонент), тобто у неї спостерігалося часткове усвідомлення скоєних з нею дій. Патологічної схильності до фантазування вона не виявляє, рівень сугестивності і підкореності досить високий, що характерно для дітей її віку, орієнтованих на повагу до дорослого авторитету, проте випробувана в ряді випадків виявляє достатню резистентність до відстоювання своєї думки. Досліджувана в справі ситуація стала для підекспертної серйозною психотравмою, вплинула на формування її характеру, особистісних проявів, відносин з оточуючими, тому експертна комісія не рекомендує участь її в судовому засіданні, щоб уникнути подальшої психотравматизації дитини. Питання, що відносяться до компетенції судових експертів - психіатра: потерпіла ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на період досліджуваної по справі кримінальної ситуації будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, іншим хворобливим станом психіки не страждала. На теперішній час ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявляє ознаки «Посттравматичного стресового розладу» ( F43.1 за МКХ-10), та за своїм психічним станом у теперішній час потребує супроводу психолога, та спостереження психіатром за місцем проживання. На час досліджуваної за провадженням кримінальної ситуації ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ознак тимчасового розладу психічної діяльності не виявляла. За своїм психічним станом, з урахування малолітнього віку та відсутністю сексуальної обізнаності у малолітньої потерпілої ОСОБА_9 обмежена актуальна можливість реалізації потенційної здатності давати покази, вона може правильно сприймати зовнішню, фактичну сторону обставин, які мають значення для справи, та давати про це покази, без розуміння внутрішньої, змістовної сторони, т.т. без розуміння об`єктивного (культурного, соціального) значення події, що відбувається. Малолітній потерпілій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не рекомендовано приймати участь у судово- слідчих діях, щоб уникнути подальшої психотравматизацїї(том № 1 а.п.194-200).
Протокол про результати аудіо-, та відео контролю за особою від 31.07.2018 року та додатки до нього суд вважає недопустимим доказом з тих підстав, що вказана негласна слідча ( розшукова ) дія була проведена особою, яка не мала на те відповідних повноважень. Так, як встановлено судом, ухвалою слідчого судді апеляційного суду Кіровоградської області від 04.06.2018 року було надано дозвіл на проведення зазначеної вище негласної слідчої ( розшукової ) дії заступнику начальника СВ Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_22 . Сама негласна слідча (розшукова) дія була проведена оперуповноваженим СКП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_23 , про що ним же складено відповідний протокол. Однак, матеріали кримінального провадження не містять доказів про надання ОСОБА_22 доручення ОСОБА_23 на вчинення зазначених вище дій. Крім того, судом звертається увага на ті обставини, що під час проведення аудіо-, та відео контролю за ОСОБА_3 з участю свідка ОСОБА_12 обвинувачений повністю заперечував свою причетність до вчинення злочину відносно малолітньої ОСОБА_9 . Відомості про визнання своєї винуватості були повідомлені ОСОБА_3 під час проведення аудіо-, та відео контролю за ним з участю кількох поліцейських, що відбувалося в приміщенні Новоукраїнського ВП, що є додатковою підставою для визнання таких доказів недопустимими ( т.2 а.п.202-203,207-208).
Протокол слідчого експерименту від 05.06.2018 року суд вважає недопустимим доказом, оскільки вказана слідча дія була проведена з порушенням ч.5 ст.240 КПК України, а саме без добровільної згоди осіб, які володіють житловим будинком АДРЕСА_2 ( ОСОБА_8 чи ОСОБА_3 ) та без ухвали слідчого судді.
Крім того, судом звертається увага й на ті обставини, що важливою умовою проведення слідчого експерименту є його проведення в умовах, максимально наближених до тих, у яких у минулому відбувалася досліджувана дія чи подія. Тому, перш ніж проводити дослідницькі дії, необхідно відтворити (реконструювати) обстановку, у якій вони проводитимуться. Ступінь реконструкції залежить від характеру експерименту, обстановки, у якій він здійснюватиметься, від можливостей реконструювання. Недотримання цієї умови розцінюється як порушення вимог кримінального процесуального закону, що спричиняє втрату доказового значення одержаних даних. Як вбачається з відеозапису зазначеної вище слідчої дії, слідчий формально віднісся до виконання вимог процесуального законодавства в частині реконструювання обстановки. В зв`язку з цим, відтворені під час слідчого експерименту ОСОБА_3 дії, обстановка, обставини події суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті.
Відповідно до ч.4-6 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Особа дає показання лише щодо фактів, які вона сприймала особисто, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Висновок або думка особи, яка дає показання, можуть визнаватися судом доказом, лише якщо такий висновок або думка корисні для ясного розуміння показань (їх частини) і ґрунтуються на спеціальних знаннях в розумінні статті 101 цього Кодексу.
Малолітня потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні відмовилася давати показання .
Показання останньої, надані 25.06.2018 року під час допиту слідчим суддею Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_24 , суд вважає недопустимим доказом, оскільки такий доказ отриманий з порушенням права обвинуваченого на захист. Так, з матеріалів кримінального провадження, вбачається, що ОСОБА_3 мав статус підозрюваного з 05.06.2018 року та із вказаної дати мав захисника . Однак, допит малолітньої потерпілої, який відбувався 25.06.2018 року, був проведений без повідомлення та участі сторони захисту, чим позбавив останню можливості реалізації своїх процесуальних прав .
Показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_25 стосовно обставин справи, які підлягають доказуванню та інкримінуються ОСОБА_3 , є показаннями з чужих слів, оскільки повідомлені свідками факти, що мають значення по даному кримінальному провадженні, отримані останніми з пояснень потерпілої ОСОБА_9 яка відмовилася надавати показання в судовому засіданні.
Згідно ч.6 ст.97 КПК України показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами, відмінними від положень частини другої цієї статті.
Оскільки показання зазначених вище свідків не підтверджуються іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні, які визнані судом належними та допустимими, тому вони є недопустимими доказами.
З показань свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 встановлено, що під час проведення слідчого експерименту з участю підозрюваного ОСОБА_3 , останній не розповідав та не відтворював жодну із дій які йому інкримінуються та які зазначені в обвинувальному акті.
Стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що : « обвинувачений оголяв зовнішні статеві органи потерпілої, оголяв власні статеві органи в присутності малолітньої ОСОБА_9 , від чого отримував сексуальне збудження. Після цього, своїм ерегованим статевим органом торкався до зовнішніх статевих органів малолітньої потерпілої. Крім того, ОСОБА_3 вводив свої пальці в піхву ОСОБА_9 та її анальний отвір, маніпулюючи ними ».
Натомість, викладені в обвинувальному акті обставини справи спростовуються висновком судово-медичної експертизи № 55 від 06.06.2018 року.
Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до п. 1,3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення .
З огляду на вказане, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3 в пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.156 КК України слід виправдати із вказаних вище підстав.
Захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання обвинуваченого під вартою слід скасувати негайно в залі суду.
Цивільний позов не заявлявся.
Доля речових доказів має бути вирішенна в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 156 КК України та виправдати .
Запобіжний захід у вигляді тримання обвинуваченого під вартою - скасувати, звільнивши ОСОБА_3 з-під варти негайно в залі суду.
Речові докази : троє дитячих плавок ( білого, червоного та світлового кольорів), темно-сині чоловічі труси, два простирадла ( білого та голубого кольору), ковдри в кількості 5 штук, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Новоукранського ВП ГУНП України в Кіровоградській області - повернути законному власнику - ОСОБА_8 , після набрання вироком законної сили.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1