Номер провадження:1-в/521/29/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника ДУ «ОВК № 14» ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі із застосування відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Камянка, Біляївського району, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, раніше судимого, який відбуває покарання в ДУ «ОВК № 14» за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.09.2015 року за ч.3 ст.185, ч. 2 ст. 289, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, -

В С Т А Н О В И В:

З клопотання засудженого ОСОБА_5 вбачається, що він засуджений за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.09.2015 року за ч.3 ст.185, ч. 2 ст. 289, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна, за яким відбуває покарання у ДУ «ОВК (№14)».

В своєму клопотанні засуджений ОСОБА_5 просить суд застосувати у відношенні нього ст. 82 КК України, а саме замінити невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням.

Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні просив суддю задовольнити клопотання та замінити невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням.

Прокурор та представник ДУ «ОВК № 14» в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання засудженого та заміні останньому невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням, оскільки засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення.

Вислухавши клопотання, думку прокурора, представника ДУ «ОВК №14» та засудженого, вивчивши додаткові матеріали, суд вважає за необхідне у задоволені клопотання відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Пунктом 2 ч. 2 ст. 82 КК України встановлюється, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.
Встановленням особи засудженого ОСОБА_5 ,судом встановлено, що останній відповідно до ст. 12 КК України скоїв тяжкий злочин. З характеристики на засудженого вбачається, що він в теперішній час адміністрацією колонії характеризується негативно. Допускав порушення режиму відбування покарання, за що має 2 діючих стягнення. Має одне заохочення. Не працевлаштований на виробництві установи.У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Участі у організації виховних заходів установи та реалізації програм диференційованого виховного впливу не приймає.
Під час розгляду клопотання колонії, судом встановлено, що засуджений формально підпадає під дію ст. 82 КК України та заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, оскільки відбув більше половини строку покарання, призначеного вироком суду.

Разом з тим, суд вважає, що підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_5 не має. Так адміністрація колонії характеризує засудженого негативно. За час відбування покарання в установі останній допускав порушення режимних вимог, за що має 2 діючих стягнення. Участі у організації виховних заходів установи та реалізації програм диференційованого виховного впливу не приймає.

Так, покарання це один із центральних інститутів кримінального права, якому відведена важлива роль щодо охорони найбільш значущих суспільних відносин від злочинних посягань.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Тобто мета покарання це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Застосовуючи покарання, суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і для задоволення почуття обурення і справедливості потерпілого, його близьких та суспільства в цілому.

У даному випадку ОСОБА_5 засуджений за скоєння злочинів, які відноситься до категорії тяжких злочинів.

Таким чином, метою вироку Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.09.2015 року, було не тільки виправлення засудженого, запобігання вчиненню ним нових злочинів, але й кара, як відплата засудженому за вчинений злочин. У вказаній якості, кара не тільки визначає характер покарання, а й значною мірою забезпечує досягнення всіх цілей покарання.

Забезпечення цієї мети обов`язкова відповідь держави на вчинення злочину. При цьому суд враховує і те, що сам факт призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує почуття справедливості у потерпілого і суспільства.

Окрім того, під час судового розгляду, судом встановлено, що засуджений раніше неодноразово судимий.

Таким чином, особа засудженого, обставини за якими було засуджено ОСОБА_5 , а також тяжкість покарання, свідчать про необхідність залишення засудженому покарання у вигляді позбавлення волі.

Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджено його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання; виконання покладених на засудженого обов`язків; виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання та інш.

Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; та інш.

Таким чином, сумлінна поведінка та ставленні до праці є необхідним і достатнім доказом того факту, що засуджений став на шлях виправлення.

Враховуючи викладені обставини, а також особу засудженого, та відсутність стабільної законослухняної поведінки при відбутті покарання, суд вважає, що в задоволені клопотання засудженого необхідно відмовити, оскільки підстав вважати, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення, не має.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, СУД, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відмовити.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано

С У Д Д Я: ОСОБА_1