№566/1504/18
УХВАЛА
про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

15 листопада 2018 року смт. Млинів, Рівненської області Млинівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000422, яке внесено до Єдиного реєстру судових розслідувань 18 вересня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Млинівського районного суду Рівненської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000422, яке внесено до Єдиного реєстру судових розслідувань 18 вересня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні, 15 листопада 2018 року, прокурор заявив клопотання про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , посилаючись на те, що існують ризики, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, заслухавши, думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши докази, якими прокурор обґрунтовує наявність ризиків, вважає, що клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 підлягає до задоволення.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження ризик, передбачений п.5 ч. 1 ст.177 КПК України., який полягає в тому, що ОСОБА_6 у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

.

Наявність даного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_6 , будучи неодноразово судимим, зокрема:

- вироком Горохівського районного суду Волинської області від 07 березня 1997 року за ч. 2 ст. 140, ч.3 ст.140, ч.2 ст.141, ч.3 ст.81, 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, з конфіскацією майна;

- вироком Дубенського міського суду Рівненської області від 29 травня 2000 року за ч. 1 ст. 183, ч.3 ст.81, ч.1 ст.89, 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.43 КК України до вироку Горохівського районного суду від 07 березня1997 року частково приєднано 6 місяців позбавлення волі і ОСОБА_6 остаточно був засуджений до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 18. січня 2005 року за ч. 1 ст. 187 КК України (в редакції 2001 року), до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

- вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 липня 2008 року за ч. 2 ст. 185 КК України (в редакції 2001 року), до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, відповідно до ст.71 КК України частково приєднано покарання по вироку Ківерцівського районного суду від 18 січня 2005 року, до позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці;

- вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 04 листопада 2010 року, за ч. 2 ст. 187 КК України (в редакції 2001 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, з конфіскацією майна.

- відповідно до вимог ст.ст. 88, 89 та ст. 90 КК України судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку.

ОСОБА_6 на момент вчинення злочину, у вчиненні якого підозрюється, мав не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості за вчинення ряду інших умисних, корисливих, тяжких злочинів, зокрема пов`язаних із застосування насильства, тобто будучи неодноразово судимим, на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний, корисливий тяжкий злочини проти власності, нехтуючи діючим законодавством України.

З`ясовано, що ОСОБА_6 не має власної сім`ї, ніде не працює, не має джерела постійного доходу, з жителями села не контактує та тривалий час за місцем реєстрації не перебуває, що в свою чергу свідчить про відсутність в ОСОБА_6 міцних соціальних зав`язків, його суспільну небезпечність та відсутність в нього стримуючих чинників особистісно-соціального характеру.

Таким чином, утримати ОСОБА_6 від вчинення іншого кримінального правопорушення, а також ухилення від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, може лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зазначений ризик виправдовує застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, враховуються вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, , репутацію, майновий стан.

З врахуванням всіх встановлених у кримінальному провадженні обставин, є всі підстави стверджувати що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 6 років, наявність достатніх даних, що існує ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, вирішуючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , суд враховує наявність ризику, передбаченого п.5 ч. 1 ст. 177 КПК, а також тяжкість покарання у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , його вік, стан здоров`я, а тому дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Оскільки, підстави передбачені ч.4 ст.183 КПК України про незастосування застави, як альтернативного запобіжного заходу (ч.4 183 КПК України) відсутні, то суд вважає, з врахуванням матеріального стану обвинуваченого, за необхідне визначити розмір застави сімдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб та покласти на нього обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Санкцією ч.3 ст.185 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 може бути застосований.

У відповідності до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи вищенаведене, суд оцінивши в сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, враховуючи суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке йому інкримінується та імовірну можливість продовження обвинуваченим протиправної поведінки у подальшому, з урахуванням цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, приходить до висновку про доцільність обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку, визначеного законом, на 60 днів.

На підставі наведеного,
керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 199, КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, не працюючого, розлученого, на утриманні неповнолітніх, непрацездатних осіб та осіб похилого віку немає, не депутата, раніше неодноразово судимого

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів з утриманням в СІЗО м. Рівне.

Строк тримання ОСОБА_6 під вартою обчислювати з 14 години 30 хвилин, з 15 листопада 2018 року.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_6 заставу, як альтернативний запобіжний захід, в розмірі сімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
В разі внесення обвинуваченим застави покласти на нього слідуючі обов`язки:
1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;
5) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання.

Визначити строк дії ухвали до 14 години 30 хвилин, 13 січня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя Млинівського райсуду ОСОБА_1