ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" травня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про призначення експертизи у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 липня 2018 року за № 0000725 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000725 від 16 липня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України.

До суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про призначення амбулаторної/стаціонарної судово психолого-психіатричної експертизи.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 клопотання підтримав.

Захисник підтримав клопотання обвинуваченого.

Прокурор заперечувала проти призначення експертизи, оскільки обвинувачений на жодну з обставин регламентованих КПК України для проведення експертизи не зіслався, а необхідність проведення експертизи обумовлює тим, що на його суб`єктивну оцінку наявні докази - висновок експертизи є суперечливим. Наполягала, що матеріали провадження містять достатню доказову базу та безпосередньо у самому провадженні, було проведено психіатричну експертизу.

Суд, заслухавши думку учасників провадження, дослідивши письмові доводи клопотання обвинуваченого, приходить до наступного.

ОСОБА_5 , згідно обвинувального акту, висунуто обвинувачення за ч. 2 ст. 259 КК України.

Згідно із висновком судово-психіатричного експерта № 394 від 08 серпня 2018 року встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 страждав під час скоєння інкримінованих йому дій та страждає в даний час на органічний розлад особистості та поведінки змішаного ґенезу (ЧМТ, алкоголізація), F 07.8 за МКХ-10; ОСОБА_5 за своїм психічним станом міг під час скоєння інкримінованих йому дій та може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними; ОСОБА_5 за своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. За своїм психічним станом він може приймати участь у слідчих діях та постати перед судом; ОСОБА_5 страждає на хронічний алкоголізм (психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності від алкоголю, в даний час стан відміни алкоголю неускладнений, F 10.30 за МКХ-10. Він потребує лікування від цього захворювання. Протипоказань до такого лікування не виявлено.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Згідно ст. 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства.

Частиною 1 статті 242 КПК України регламентовано, що експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений просить призначити проведення експертизи, оскільки, на його думку, наявний, на цей час, у справі висновок суперечить дійсним обставинам провадження та містить неточності, що в свою чергу, на його думку, не дає змоги суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

За таких умов, на думку суду, дане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки не містить, у відповідності до ст. 332 КПК України, в собі відомостей передбачених ст. 242 вказаного Кодексу, для з`ясування, яких саме обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, необхідно спеціальні знання, оскільки саме до компетенції суду, а не експерта, належить питання оцінки доказів з точки зору їх належності та допустимості згідно положень ст. 94 КПК України, а саме за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення з урахуванням того, що жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Тобто, у даному випадку стороною захисту сформовано клопотання без урахуванням положень ст.ст. 242, 332 КПК України, у зв`язку з чим воно, за своєю суттю є сумнівним, оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України), зокрема заявником не визначено підставу для проведення експертизи регламентовану ст. 242 вказаного Кодексу.

Не враховано те, що згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше. У цій ситуації, коло питань щодо психічного стану обвинуваченого уже досліджувалося.

Додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи. Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз). Комісійною є експертиза, яка проводиться двома чи більшою кількістю експертів, що мають кваліфікацію судового експерта за однією експертною спеціалізацією (фахівцями в одній галузі знань). Жодну із цих експертиз автор звернення не пропонує провести.

Крім того, стороною захисту не сформовано чіткий перелік питань у розрізі із найменуванням експертизи, яку він просив призначити, а доводи зазначенйі і клопотанні спрямовані за своєю суттю на оцінку попереднього висновку у поза процесуальний спосіб, а саме не, у порядку ст. 94 КПК України, судом, а в інший спосіб.

Експертиза проводиться із застосуванням спеціальних знань науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямів у межах однієї галузі знань) для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання) на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, а не з метою усунення певних сумнівів в учасників процесу, перевірки попередніх висновків експертів на дотримання законодавства при їх проведенні, тобто фактичної оцінки наявних у провадженні доказів.

Крім того, з наявного в матеріалах кримінального провадження клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 від 11 квітня 2019 року вбачається, що останній просив суд надати копію довідок про його не перебування на обліку у лікаря психіатра та нарколога, а також висновку судово-психіатричного експерта для надання їх в іншому судовому засіданні в порядку цивільного судочинства у справі про усиновлення, де він виступає в якості позивача.

На переконання суду наведене свідчить, що ОСОБА_5 в одному випадку за для задоволення свого приватного інтересу просить надати копію документів про його не перебування на обліку у лікарів психіатра чи нарколога, а в іншому з метою затягування судового розгляду просить призначити зазначену експертизу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 242, 332, 350, 369-372, 376 КПК України, Законом України "Про судову експертизу", суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотанні ОСОБА_5 про призначення експертизи - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя