ЄУН № 336/2977/18
пр. № 1-кп/336/449/2018
УХВАЛА
Іменем України
07 грудня 2018 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 , потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за звинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, який проживає у АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2012 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 11.03.2013 року за ст. 187 ч. 3 КК України до 6 років позбавлення волі (звільнився 17.08.2016 року умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 22 дні), у скоєнні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з посиланням на те, що ОСОБА_6 в ході досудового розслідування ухилявся від явки до слідчого, у зв`язку з чим був оголошений у розшук, а згодом йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що в подальшому продовжувався ухвалою суду. Посилаючись на наявність ризиків переховування від суду, здійснення незаконного впливу на потерпілу чи свідків чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, прокурор просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Обвинувачений та захисник не заперечували проти клопотання прокурора.

Потерпіла клопотання прокурора щодо запобіжного заходу підтримала.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також є достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.
При вирішенні клопотання суд враховує, що ОСОБА_6 є особою, яка раніше судима за скоєння особливо тяжкого злочину проти власності та здоров`я людини, обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину в період умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, підтверджених джерел доходу не має, в ході досудового розслідування ухилявся від слідства та був оголошений у розшук, не підтвердив у нього наявності стійких соціальних зв`язків чи постійного місця проживання, наразі судом продовжується дослідження доказів у кримінальному провадження, крім того ОСОБА_6 достеменно відомо місце проживання потерпілої, тож суд вважає, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме ухилення від суду, скоєння інших злочинів, здійснення незаконного впливу на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, які є достатньо вагомими для застосування щодо ОСОБА_6 найбільш суворого запобіжного заходу.

На переконання суду продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Керуючись ст. 331 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , який обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України, задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 04 лютого 2019 року включно.

Ухвала суду діє до 04 лютого 2019 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3