У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху

07 травня 2019 року м. Рівне

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду ОСОБА_1 , у ході вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження за скаргою потерпілої ОСОБА_2 на вирок колегії суддів Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 березня 2019 року у кримінальному провадженні №0003968 за внесеними відомостями до ЄРДР від 15 червня 2017 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_3 визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 та ч.3 ст.357 КК України, та призначено йому покарання: за ч.1 ст.115 КК України - у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років; за ч.1 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; за ч.1 ст.357 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців; за ч.3 ст.357 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання ОСОБА_3 - у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років. Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу змінено з домашнього арешту на тримання під вартою та прийнято рішення про взяття його під варту негайно в залі суду. Строк відбуття покарання встановлено рахувати з 26 березня 2019 року. Судом також було вирішено питання щодо речових доказів. Накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 16 червня 2017 року арешт на автомобіль марки «BMW-520» з державними номерними знаками « НОМЕР_1 », який належав ОСОБА_4 , а також накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 29 червня 2017 року арешт на свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 13 вересня 2014 року - скасовано. Також, прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів на загальну суму 23439 (двадцять три тисячі чотириста тридцять дев`ять) грн. 82 (вісімдесят дві) коп..
Не погодившись із вироком, потерпіла ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити у частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 та призначити йому покарання за скоєне ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України, у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років. Також, на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, просить призначити ОСОБА_3 остаточне покарання - у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років.

Відповідно до ст.398 КПК України, отримавши апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції, суддя-доповідач протягом трьох днів перевіряє її на відповідність вимогам ст.396 цього Кодексу і за відсутності перешкод постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження.

Ознайомившись зі змістом апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_2 , вважаю, що її зміст не відповідає вимогам ст.396 КПК України, що надає підстави залишити апеляційну скаргу без руху.

Зокрема, за вимогами ст.396 КПК України, в апеляційній скарзі має бути зазначено судове рішення, яке оскаржується, і назва суду, який його ухвалив; вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обгрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необгрунтованість судового рішення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Частиною першою ст.408 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: 1) пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; 2) зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення; 3) зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення; 4) в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Із прохальної частини апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_2 убачається, що вона просить вирок колегії суддів Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 березня 2019 року відносно ОСОБА_3 змінити у частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_3 та призначити йому більш суворе покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.115 КК України, а саме - у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років, а також визначити його остаточним, згідно вимог ч.1 ст.70 КК України.

Глава 31 КПК України детально встановлює порядок підстав, за яких суд апеляційної інстанції може прийняти те, чи інше рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги особи на вирок суду першої інстанції, зокрема і для ухвалення нового вироку, за наведених у ст.ст. 420, 421 КПК України, підстав.

Пунктом десятим постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку» №1 від 15 травня 2006 року встановлено, що у разі порушення в апеляціях питання про погіршення становища одних засуджених (виправданих) та про скасування чи зміну вироку суду першої інстанції щодо інших таких осіб з інших підстав апеляційний суд за наявності до того підстав постановляє вирок тільки щодо тих засуджених (виправданих), становище яких погіршується, а щодо решти виносить ухвалу.

Прохання потерпілої ОСОБА_2 , висловлене в прохальній частині апеляційної скарги, за наведених у ньому доводів, з урахуванням положень Глави 31 КПК України та роз`яснень вищевказаної постанови Пленуму ВСУ позбавляє суд апеляційної інстанції постановити відносно ОСОБА_3 законне рішення, оскільки питання про погіршення становища обвинуваченого вирішується тільки вироком, про ухвалення якого потерпіла суд апеляційної інстанції не просить.

Згідно ч.1 ст.399 КПК України, суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст.396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

Крім того, у разі подачі уточнюючої апеляційної скарги до апеляційного суду, потерпілій ОСОБА_5 необхідно подати 5 (п`ять) копій уточнюючої апеляційної скарги для надіслання їх сторонам кримінального провадження та іншим учасникам судового провадження, інтересів яких стосується апеляційна скарга та долучення до матеріалів кримінального провадження, на підставі вимог ч.6 ст.396 КПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.399 КПК України, суддя-доповідач,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 на вирок колегії суддів Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 березня 2019 року у кримінальному провадженні №0003968 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України, залишити без руху.

Надати потерпілій ОСОБА_2 10 (десять) днів для усунення недоліків апеляційної скарги, який починає вираховуватись з дня отримання нею копії даної ухвали.

Копію цієї ухвали невідкладно надіслати потерпілій на адресу: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач - ОСОБА_1