Провадження № 1-кп/520/344/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2019 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003151 від 17.11.2018 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 13.04.2016 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн, обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, 16.11.2018 року біля 13 години 45 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи біля будинку №92 по вул. Академіка Корольова в м. Одесі, з метою особистої наживи, діючи умисно, маючи корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає і вони залишаться непоміченими, обвинувачений ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу, таємно викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_5 , а саме металеві двері холодильної камери, вартістю 1 000 гривень, які знаходились біле вищевказаного будинку.

Після чого обвинувачений ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1 000 гривень.

Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна, крадіжці, обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч. 1 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України визнав повністю, розкаявся у скоєному, та пояснив, що через своє скрутне матеріальне становище, 16.11.2018 року в денний час, біля будинку № 92 по вул. Академіка Корольова в м. Одесі побачив металеві двері холодильної камери, які таємно викрав та з місця злочину зник. В скоєному щиро кається та просить суворо його не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його вина доведена дослідженими судом письмовими доказами кримінального провадження, якими підтверджуються показання обвинуваченого стосовно часу, місця і обставин вчинення кримінального правопорушення,а саме:

-Витягом з ЄРДР за № 0003151 від 17.11.2018 року;

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.11.2018 року, згідно якого було прийнято заяву від ОСОБА_5 , за змістом якої він просить прийняти заходи до незнайомої особи, яка викрала біля будинку № 92 по вул. Академіка Корольова в м. Одесі металеві двері холодильної камери;

-протоколом огляду місця події від 16.11.2018 року з фототаблицею з якого вбачається, що в ході огляду місцевості, біля будинку № 92 по вул. Академіка Корольова в м. Одесі виявлено металеві двері від холодильнику з написом «Моршинська», біля яких знаходився обвинувачений ОСОБА_4 . Останній пояснив, що дані металеві двері він викрав з метою здачі в пункт приймання металобрухту.

- протоколом огляду предмета від 17.11.2018 року з фототаблицею, згідно якого було проведено огляд металевих дверей холодильної камери;

- постановою про залучення в якості речових доказів від 17.11.2018 року, з якої вбачається, що металеві двері холодильної камери зеленого кольору з надписом «Моршинська» визнати речовим доказом в кримінальному провадженні № 0003151;

- розпискою потерпілого ОСОБА_5 від 17.11.2018 року про отримання на відповідальне зберігання металевих дверей холодильної камери;

- звітом про вартість металевих дверей холодильної камери від 17.11.2018 року з якого вбачається, що їх ринкова вартість складає 1 000 гривень;

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Оцінюючі всі зібрані у судовому засіданні по справі докази в умовах повної змагальності в їх сукупності, суд вважає що вони є належними та допустимими, оскільки дані докази кожний окремо, а також у своїй сукупності, за своїм змістом та послідовністю підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України та підтверджують вину обвинуваченого в пред`явленому обвинуваченні.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у відповідності до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає повне визнання вини, щире каяття у скоєному. Крім цього, суд враховує позитивну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 за місцем мешкання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем мешкання, вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні він визнав повністю, у вчиненому розкаявся,відсутність у потерпілого вимог до обвинуваченого матеріального характеру, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність обставин які обтяжують покарання, а також ступінь тяжкості та конкретні обставини і наслідки вчиненого кримінального правопорушення, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.
Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, маючи при цьому не відбуте покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 13.04.2016 року, яким ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у вигляді штрафу 3400 грн. в дохід держави, тому до нього необхідно застосувати вимоги ст. 71 КК України, приєднавши не відбуте покарання за попереднім вироком.
Відповідно до ст. 71 КК України та п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, то суд на підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.
Згідно роз`яснень пункту 10 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі засудження особи за злочин, вчинений у період не відбутого покарання за попереднім вироком, та призначення покарання, яке згідно з ч.3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги ст. 71 КК України і призначити за сукупністю вироків остаточне покарання. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності не відбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України, а саме: металеві двері холодильної камери передати за належністю власнику ОСОБА_5 .

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.

Процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати не відбуте покарання призначене ОСОБА_4 за попереднім вироком Малиновського районного суду м. Одеси за ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді штрафу 3400 грн. та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік та штрафу в розмірі 3 400 гривень в дохід держави.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до ч.3 ст. 72 КК України вирок в частині призначеного ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень в дохід держави - виконувати самостійно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази: металеві двері холодильної камери, які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 вважати повернутим потерпілому ОСОБА_5 за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1