Справа № 182/3774/17
Провадження № 1-кп/0182/480/2019
У Х В А Л А
Іменем України

18.01.2019 року м. Нікополь

Колегія суддів Нікопольського міськрайонного суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0001445 за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИЛА :

В провадження колегії суддів Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження № 0001445 за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 187 КК України.
До Нікопольського міськрайонного суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, яке мотивував тим, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Також прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивовани тим, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , кожний з них окремо, обвинувачуються у скоєнні особливо тяжкого злочину. За думкою прокурора, ризики, які були враховані при обрані запобіжних заходів обвинувачених не минули.

Обвинувачений ОСОБА_10 , за думкою прокурора, враховуючи його особу, може вчинити інші злочини, аналогічні тим у скоєнні яких обвинувачується, може переховуватись від суду і чинити тиск на потерпілих.

Також, за думкою прокурора, існує обґрунтований ризик того, що обвинувачений ОСОБА_9 може вчинити інші злочини, аналогічні тим у скоєнні яких обвинувачується, може переховуватись від суду, чинити тиск на потерпілих.

Потерпілі підтримали прокурора.

Обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 відмовились від участі в судовому засіданні в режимі відео конференції.

Захисник заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, підтримала клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 та просила змінити запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 на домашній арешт. Захисник вважала клопотання прокурора не мотивованим.

Вислухавши думку сторін, колегія суддів приходить до висновку про можливість задоволення клопотання прокурора.

Обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , кожний окремо, обвинувачуються у скоєнні особливо тяжкого злочину з застосуванням вогнепальної зброї.

Колегія суддів вважає, що у разі обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, існує обґрунтований ризик того, що він може переховуватись від суду, так як розуміє , що у разі визнання його винним у скоєнні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна. В рішенні ЄСПЛ «Москаленко проти України», п.36, зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду». Крім того, за думкою колегії суддів існує обґрунтований ризик того, що ОСОБА_10 може продовжити скоювати злочини, так як наявність соціальних зв`язків, на які зазначала захисник, не змогли вберегти його від скоєння злочину, у вчиненні якого він обвинувачуються за цим кримінальним провадженням.

Також колегія суддів, не вбачає підстав для змін запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 , якому також відомо, що у разі визнання його винним у скоєнні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, що може спонукати його переховуватись від суду. Обгрунтованість наявності такого ризика підтверджена в вищеназваному п. 36 рішенні ЄСПЛ «Москаленко проти України». Також, за думкою колегії суддів, стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 , існує обґрунтований ризик того, що він може продовжити скоювати аналогічні злочини, незважаючи на наявність родичів, які, враховуючи тяжкість злочину, у вчинені якого він обвинувачується, на мають на нього впливу.

Злочин, в якому обвинувачуються ОСОБА_10 та ОСОБА_9 мав великий суспільний резонанс, котрий не минув до теперішнього часу.

Тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод

Пунктом 79 рішення ЄСПЛ в справі «Харченко проти України» визначено, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає необхідним в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 та адвоката ОСОБА_6 відмовити, клопотання прокурора задовольнити.

Строк тримання під вартою кожного з обвинувачених слід продовжити не більш ніж на 2 місяці..
На підставі наведеного та керуючись ст. 331, 336 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Клопотання прокурора задовольнити, в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 та адвоката ОСОБА_6 відмовити.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 продовжити, рахуючи з 18.01.2019 року до 18.03.2019 року включно.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 продовжити, рахуючи з 18.01.2019 року до 18.03.2019 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1