Справа № 547/331/19
провадження № 1-кс/527/677/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2019 року м. Глобине

Слідчий суддя Глобинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине клопотання заступника начальника СВ Семенівського ВП Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Семенівського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , яке надійшло з Полтавського апеляційного суду, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000099 від 11.04.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
26 квітня 2019 року до суду з Полтавського апеляційного суду надійшло клопотання заступника начальника СВ Семенівського ВП Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Семенівського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000099 від 11.04.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України про арешт майна.

У своєму клопотанні слідчий зазначив, що 11.04.2019 до органу досудового розслідування Семенівського ВП Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області звернувся ОСОБА_5 , житель с. Жуківка Буринського району Сумської області про те, що 30.03.2019 невстановлена особа, зловживаючи його довірою, шахрайським способом заволоділа грошовими коштами у сумі 1500 грн. за купівлю човна.

За даним фактом 11.04.2019 року розпочате кримінальне провадження № 0000099 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

У ході досудового розслідування у якості потерпілого було допитано ОСОБА_5 , який підтвердив факт перерахування грошових коштів на банківську картку невстановленої особи у сумі 1500 грн. як предоплату за купівлю човна.

Згідно матеріалів виконаного доручення встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 .

Також, 12.04.2019 ОСОБА_6 видав два мобільних телефони марки «Lenovo» А1000, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з абонентськими номерами: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , та «Sigma» ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 з абонентськими номерами: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 .

Під час огляду телефону «Sigma» у вкладці «Контакты» було виявлено абонентський номер «7 утро лод» НОМЕР_9 , який належить потерпілому ОСОБА_5 .

Мобільні телефони марки «Lenovo» А1000, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з абонентськими номерами: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , та «Sigma» ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 з абонентськими номерами: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

На даний час слідство має відомості, що право володіння, користування та розпорядження вище вказаним майном має ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що в кримінальному провадженні є достатньо даних вважати, що тимчасово вилучене майно є знаряддям та доказом вчинення кримінального правопорушення і відповідає вимогам ст. 167 КПК України, з метою збереження речових доказів, а також запобігання можливості їх приховування, знищення, пошкодження, псування, втрати, передачі, пересування, відчуження, слідчий просив накласти арешт на майно, вилучені мобільні телефони марки «Lenovo» А1000, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з абонентськими номерами: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , та «Sigma» ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 з абонентськими номерами: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , які перебувають у володінні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , шляхом заборони власнику, володільцю, чи іншим особам користуватися вказаними речами, із залишенням в кімнаті зберігання речових доказів Семенівського ВП.

У судове засідання слідчий не з`явився, направив до суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити за його відсутності, клопотання підтримував з підстав та обставин, викладених в ньому.

Власник майна в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч.5, ч.7 ст. 237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчим суддею встановлено, що мобільні телефони марки «Lenovo» А1000, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з абонентськими номерами: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , та «Sigma» ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 з абонентськими номерами: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , які перебувають у володінні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 та які добровільно видав останній, набули статусу тимчасово вилученого майна та визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Зазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст. 167 КПК, має значення речових доказів у кримінальному правопорушенні та підлягатиме дослідженню, а тому незастосування арешту може призвести до його втрати чи пошкодження. Клопотання слідчого подане до суду у строк, визначений ч.5 ст. 171 КПК України. Слідчим доведено наявність обставин, викладених в ч.11 ст. 170 КПК України.

З огляду на викладене, клопотання підлягає задоволенню, як обґрунтоване та таке, що відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 131,132, 167, 167,170-173, 175, 372, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання заступника начальника СВ Семенівського ВП Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Семенівського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , яке надійшло з Полтавського апеляційного суду, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000099 від 11.04.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на два мобільних телефони марки «Lenovo» А1000, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з абонентськими номерами: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , та «Sigma» ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 з абонентськими номерами: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , які перебувають у володінні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 та які добровільно видав останній, шляхом заборони власнику, володільцю, чи іншим особам користуватися вказаними речами, із залишенням в кімнаті зберігання речових доказів Семенівського ВП.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1