1 із 10 Справа №303/2387/17
Провадження 1-кп/303/168/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2019 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачеві кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 лютого 2017 року за № 0000414, 03 липня 2017 року за № 0000722 та 11 липня 2017 року за №0001607 стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого:
- 14 липня 2014 року Мукачівським міськрайонним судом за частина 1 стаття 190 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.;
- 24 березня 2015 року Мукачівським міськрайонним судом за частина 1 стаття 296 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. Ухвалою суду від 13 листопада 2015 року покарання у виді штрафу замінено на покарання у виді громадських робіт з розрахунку одна година громадських робіт за один неоподатковуваний мінімум доходів громадян;
- 24 січня 2017 року Мукачівським міськрайонним судом за частиною 1 статті 185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.;
- 30 березня 2017 року Мукачівським міськрайонним судом за частиною 2 стаття 190 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Ухвалою суду від 03 серпня 2017 року покарання у виді штрафу замінено на покарання у виді громадських робіт з розрахунку одна година громадських робіт за один неоподатковуваний мінімум доходів громадян, громадянина України,
обвинуваченого за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185 КК України,-
з участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В:
22 лютого 2017 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою викрадення чужого майна, скориставшись

2 із 10
відсутністю власника ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу таємно викрав холодильник марки «Samsung RT 30GCSS1», вартість якого становить 7000 гривень та мікрохвильову піч марки «Delongi», бувшу в користуванні, вартість якої становить 1200 гривень.
У подальшому, зазначені вище речі, належні ОСОБА_6 , заклав у ВП «Відділення №42» ПТ «Ломбард» Роял Кредит» ТзОВ «Дом Україна» і компанія» у місті Мукачеві по вулиці Миру,4.
Своїми діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 8200 гривень.
10 липня 2017 року близько 18 години 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні кафе «Мілка» по вулиці І.Парканія,5 у місті Мукачеві, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю власника ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу таємно викрав велосипед «Bergamond», вартість якого становить 9500 гривень.
Своїми діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 9500 гривень.
Вказані вище дії ОСОБА_3 , органом досудового розслідування, кваліфіковані за частиною 2 статті 185 КК України - крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно.
Крім того, 01 липня 2017 року близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в селі Залужжя Мукачівського району, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою таємного викрадення чужого майна, пройшов на подвір`я дворогосподарства АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_9 , де з-під навісу приміщення сараю викрав бувшу в користування косу бензинову марки «EXPERT Garden» ВС-330, вартість якої становить 1164 гривень.
Своїми діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1164 гривень.
Такі дії ОСОБА_3 , органом досудового розслідування, кваліфіковані за частиною 3 статті 185 КК України - крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів щодо потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_8 визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив що викладені вище факти та обставини вчинення злочину, відповідають дійсності. Зазначив, що в лютому 2017 року проживав у ОСОБА_6 . Коли останнього не було дома вивіз з його квартири холодильник та мікрохвильову піч, заклав її у ломбарді, про що повідомив потерпілого, однак останній незважаючи на це звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою про здійснення крадіжки. Дані речі були ним вивезені та закладені в ломбард у зв`язку з тим, що терміново необхідно було погасити борги.
Щодо крадіжки велосипеду, неподалік кафе «Мілка» в місті Мукачеві по вулиці Парканія ствердив, що дійсно влітку 2017 року викрав велосипед і заклав його у ломбард, гроші використав на власні потреби. При цьому, обвинувачений категорично заперечив свою причетність до здійснення крадіжки коси бензинової. Ствердив, що в 2014 році перебував у цивільному шлюбі з ОСОБА_10 у них народився син, якого він після розлучення приходив навідувати. Влітку 2017 року, вкотре зателефонував своїй колишній співмешканці та повідомив, що хоче навідати сина. Коли підійшов до будинку в АДРЕСА_3 , побачив що центральні ворота зачинені, він обійшов з тильної сторони і зайшов через хвіртку, яка не була зачинена. Вже будучи на подвір`ї знову зателефонував дружині, але вона відмовила йому побачитись з сином, оскільки вже була пізня година.

3 із 10
Повертаючись, на території дворогосподарства він побачив косу бензинову, яку колись придбав за свої особисті гроші, тому вирішив її забрати. У подальшому, його колишня співмешканка неодноразово шантажувала його, щоб він відмовився від дитини, вона забере заяву-повідомлення про злочин. Ствердив, що між ними часто виникали конфлікти.
Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у судове засідання не прибули, звернулися з клопотанням про здійснення судового розгляду в їх відсутності. Суд враховує позицію потерпілих, які не зверталися до суду з цивільним позовом, міру покарання, яку необхідно обрати обвинуваченому, за вчинений злочин, залишили на розсуд суду.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він працює на підприємстві «ЕНО меблі», і в один період часу обвинувачений ОСОБА_3 проживав у нього. Зранку він йшов на роботу, а обвинувачений залишався сам в його квартирі. Того дня, точної дати він не пам`ятає, в лютому місяці 2017 року, зранку він пішов на роботу, о 17 год. 30 хв. він зателефонував ОСОБА_3 відносно ключів, зустрілися на таксі, купили піцу, і він поїхав до своєї дівчини, де залишився до ранку, після чого звідти пішов на роботу.
Наступного дня, біля 15 год., він зателефонував обвинуваченому, той віддав йому ключі, після чого він пішов додому, де виявив зникнення речей. Він відразу зателефонував ОСОБА_3 , а той сказав, що мікрохвильову піч дав на ремонт, а холодильник кудись відніс, зараз поверне. В подальшому кілька разів вони телефонували один одному, обвинувачений обіцяв привести речі, але так не привіз, тому він зателефонував до поліції і повідомив про дану крадіжку.
Потерпілий ствердив, що дозволу ОСОБА_11 брати його речі він ніякого не давав, з ним були тільки знайомі, проживав він сам, а обвинувачений попросився до нього, оскільки знімав квартиру. Холодильник та мікрохвильову піч йому не повернуто, піч інкасовано, холодильник вилучено, і він наразі знаходиться в камері зберігання.
Крім повного визнання обвинуваченим його вини у вчиненні кримінального правопорушення щодо потерпілого ОСОБА_6 , вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого частиною 2 статті 185 КК України доведена показами потерпілого, свідка ОСОБА_12 та зібраними в ході досудового розслідування доказами.
Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що приблизно 22 лютого 2017 року, попередньо зателефонувавши, до неї додому приїхав ОСОБА_6 , якого привів обвинувачений ОСОБА_3 . Пробувши в неї деякий час, ОСОБА_6 зателефонував до ОСОБА_3 , однак останній повідомив, що його немає вдома, так як поїхав в село. Після цього, ОСОБА_6 залишився в неї ночувати, а наступного дня, при зустрічі, розповів їй, що з його квартири зникли речі, повідомив, що їх викрав ОСОБА_3 , який з ним деякий час проживав.
Згідно з протоколом огляду місця події від 23 лютого 2017 року слідчим, на підставі заяви ОСОБА_6 , оглянуто приміщення квартири АДРЕСА_2 , тобто зафіксовано місце вчинення крадіжки речей у потерпілого ОСОБА_6 .
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29 березня 2017 року свідок ОСОБА_13 впізнала за фотознімками ОСОБА_3 як особу, яка 22 лютого 2017 року здавала до ломбарду холодильник.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29 березня 2017 року свідок ОСОБА_13 не впізнала жодну з осіб, в тому числі громадянина ОСОБА_6 . Цим самим підтверджується факт, що ОСОБА_6 не приходив разом з обвинуваченим до ломбарду, коли той здавав холодильник.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 квітня 2017 року свідок ОСОБА_14 впізнала за фотознімками ОСОБА_3 як особу, яка пропонувала їй придбати холодильник.
На запит слідчого ПТ «Ломбард» Роял Кредит» ТОВ «Дом Україна» і компанія» надало інформацію № 1240 від 27 березня 2017 року, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_3 являється клієнтом їх відділення і 22 лютого 2017 року укладав договори про надання ломбардом фінансового кредиту під заставу мікрохвильової печі та холодильника. Вказаний

4 із 10
холодильник було вилучено слідчим 05 квітня 2017 року у відділенні № 42 ПТ «Ломбард» Роял Кредит» ТОВ «Дом Україна» і компанія», що підтверджується протоколом тимчасового доступу до речей від 05 квітня 2017 року з додатком до нього описом вилучених речей.
Висновком експерта про вартість об`єкта оцінки від 21 березня 2017 року встановлено, що залишкова вартість холодильника марки «Samsung», бувшого в користуванні, станом цін на 23 лютого 2017 року, становить 7000 гривень, а залишкова вартість мікрохвильової печі марки «Delonghi» - 1200 гривень.
Крім повного визнання обвинуваченим його вини у вчиненні кримінального правопорушення щодо потерпілої ОСОБА_8 , вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого частиною 2 статті 185 КК України доведена показаннями свідка ОСОБА_15 зібраними в ході досудового розслідування доказами.
Так, свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні ствердив, що влітку 2017 року, точної дати не пам`ятає зі своєю подругою ОСОБА_16 каталися на велосипедах. Зазначив, що велосипед придбаний за його кошти, але на той час належав потерпілій. Покатавшись, вони зайшли в кафе «Мілка», яке знаходиться в місті Мукачеві по вулиці І.Парканія. Залишили велосипед біля кафе, і поки розмовляли з іншим чоловіком, обвинувачений викрав їх велосипед. Вони відразу намагалися його наздогнати, ОСОБА_17 зателефонувала до відділення поліції та повідомила що в неї вкрали велосипед. До цього часу велосипед не повернуто, шкоду не відшкодовано. З клопотанням, в порядку статті 55 КПК України, щодо визнання його потерпілим в ході досудового розслідування не звертався.
Згідно з протоколом огляду місця події від 10 липня 2017 року слідчим, на підставі заяви ОСОБА_18 , оглянуто територію кафе, розташованого по вулиці Парканія в місті Мукачеві, тобто зафіксовано місце вчинення крадіжки велосипеда «Bergamond», що належав потерпілій ОСОБА_8 .
Також, відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення саме потерпіла ОСОБА_8 звернулася 10 липня 2017 року в відповідною заявою про вчинення стосовно неї злочину крадіжки велосипеду.
Відповідно до протоколу огляду та перегляду відеозапису від 20 липня 2017 року в ході перегляду встановлено, що 10 липня 2017 року ОСОБА_3 пройшовши біля вхідних дверей взяв у руки велосипед темного кольору, підняв його та вийшов з кафе.
Згідно з постановою від 20 липня 2017 року компакт диск CD-R з відеозаписом з камер відео спостереження визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження.
На запит слідчого ПТ «Чесний Ломбард» ТОВ «МАСТ» і компанія» і компанія» надало інформацію № 1310 від 28 липня 2017 року, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_3 являється клієнтом їх відділення і 10 липня 2017 року укладав договори про надання ломбардом фінансового кредиту під заставу велосипед марки «Bergamond».
Висновком експерта про вартість об`єкта оцінки від 13 липня 2017 року встановлено, що залишкова вартість велосипеду марки «Bergamond», бувшого в користуванні, станом цін на 10 липня 2017 року, становить 9500 гривень.
Щодо невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 стосовно вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 185 КК України стосовно потерпілої ОСОБА_9 суд зазначає наступне.
Так, свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні ствердила, що в період з 2010 року по 2014 рік проживала з обвинуваченим у цивільному шлюбі, у них народився син. В жовтні 2014 року вона виселила ОСОБА_3 зі свого будинку, але він приходив навідувати сина. Одного разу, після таких зустрічей у сина зник телефон, вона запідозрила обвинуваченого, проте із заявою в правоохоронні органи не зверталася. Влітку 2017 року, точної дати не пам`ятає, пізно ввечері почула гавкіт собаки, ніби хтось зайшов на територію дворогосподарства. Коли зранку вийшла на вулицю побачила що зникла коса бензинова, яка знаходилася на подвір`ї під навісом. Відразу запідозрила ОСОБА_3 , тільки він міг це зробити, оскільки знав де знаходилися речі. Після чого, повідомила правоохоронні органи про зникнення коси бензинової, яка належала її

5 із 10
матері. Згодом викупила косу бензинову, в ломбарді. Підтвердила, що обвинувачений раніше неодноразово приходив навідувати сина.
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні ствердив, що будучи раніше знайомим з обвинуваченим за його проханням підвозив його до торгового центру «Епіцентр» в місті Мукачеві. ОСОБА_3 в його присутності придбав косу бензинову. Після здійснення покупки, він відвіз його додому в село Залужжя Мукачівського району. Ці події відбувалися приблизно 3-4 роки тому, можливо трохи більше, точно не пам`ятає.
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02 липня 2017 року, слідчим прийнято усну заяву від громадянки ОСОБА_10 , яка повідомила, що в ніч з 01 на 02 липня 2017 року невідома особа таємно викрала з території дворогосподарства АДРЕСА_3 , бензокосарку. Дану заяву внесено до ЄРДР 03 липня 2017 року, що підтверджується відповідним витягом з кримінального провадження № 0000722.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 02 липня 2017 року, слідчим, на підставі заяви ОСОБА_10 , проведено огляд вищевказаного дворогосподарства, тобто зафіксовано місце вчинення злочину.
Заявою потерпілої від 11 серпня 2017 року та доданою до неї квитанцією підтверджується що саме дочка потерпілої - ОСОБА_10 оплатила 500 гривень в ПТ «Ломбард» Роял Кредит» і забрала звідти викрадену в неї газонокосарку.
Залишкова вартість бувшої у використанні коси бензинової марки «EXPERT Garden» ВС-330, станом цін на 01 липня 2017 року, становить 1164,00 гривень, що підтверджується висновком експерта від 11 липня2017 року.
Відповідно до протоколу перегляду відеозапису від 18 липня 2017 року, слідчим переглянуто відеозапис, який було отримано ним на підставі ухвали слідчого судді від 17 липня 2017 року з камер відеоспостереження, що знаходилися на магазині будматеріалів в АДРЕСА_4 . На даному записі зафіксовано, як двоє осіб 02 липня 2017 року о 04 год. 12 хв. проходять по дорозі Мукачево-Рогатин, один з яких в руках тримає предмет, схожий на косу бензинову. Обвинувачений в судовому засіданні визнав та підтвердив, що це саме він з своїм знайомим зафіксовані на відео після того, як він взяв косу з дворогосподарства потерпілої.
Згідно протоколу огляду предмета від 11 серпня 2017 року слідчим оглянуто косу бензинову марки «EXPERT Garden» ВС-330, яка була викрадена обвинуваченим, після чого дану косу визнано речовим доказом у справі і передано на відповідальне зберігання потерпілій.
Оцінюючи докази кожний окремо та в їх сукупності, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 22 КПК України сторони мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.
Згідно вимог частини 1 статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до статті 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до

6 із 10
приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла тощо.
Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Одночасно слід зазначити, що у своєму рішенні у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Вирішуючи питання щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за частиною 2 статті 185 КК України (стосовно потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ) суд приходить до наступного.
Відповідно до частини 1 статтею 32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.
Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 04 квітня 2010 року за №7 за змістом статті 32 КК України повторністю злочинів визнається неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони: 1) передбачені тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК України; 2) передбачені різними статтями Особливої частини КК України і в статті, за якою кваліфікується наступний злочин, вчинення попереднього злочину зазначено як кваліфікуюча ознака.
У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, в томі числі 30 березня 2017 року за частиною 2 статті 190 КК України по покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень.
Суд зазначає, що крім повного визнання ним вини у вчиненні ним кримінальних правопорушень щодо потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_6 його вина доведена зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні доказами та показаннями свідків.
Таким чином, суд вважає що органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані вірно, його вина доведена у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого - частиною 2 статті 185 КК України , а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Вирішуючи питання щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за частиною 3 статті 185 КК України та доведеності його вини у вчиненому суд приходить до наступного.
Відповідно до пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06 листопада 2009 за №10, вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, інше приміщення чи сховище, суди повинні мати на увазі таке. Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища. Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа
опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном. Викрадення майна не можна розглядати за ознакою проникнення в житло або інше приміщення чи сховище, якщо умисел на викрадення майна у особи виник під час перебування в цьому приміщенні.
Проте, не може визнаватися сховищем неогороджена або така, що не охороняється, площа або територія, на яку вхід сторонніх осіб є вільним, а також та, що була відведена та використовується для вирощування продукції чи випасу тварин (сад, город, ставок, поле тощо).

7 із 10
У судовому засіданні встановлено, що коса бензинова зберігалася на території дворогосподарства під навісом. Крім того, обвинувачений в період з 2010 року по 2014 рік проживав за даною адресою, після розлучення зі співмешканкою продовжував навідувати свого сина і мав вільний доступ до даного дворогосподарства. Свідок ОСОБА_10 підтвердила, що обвинувачений навідував сина, крім того зазначила, що останнім часом між ними виникають конфлікти.
Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що органом досудового розслідування помилково кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_3 , як таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням в інше сховище. Оскільки, як зазначив обвинувачений, і при цьому не заперечила свідок ОСОБА_10 , ОСОБА_3 тривалий час проживав за цією адресою. Також, обвинувачений ствердив, що зайшов на територію дворогосподарства через незачинену хвіртку з метою побачення з сином, і тільки після того, у нього виник умисел забрати косу бензинову, оскільки він вважав її своєю.
Слід зазначити, що недоведеною є позиція обвинуваченого, що дана коса бензинова належить йому, оскільки придбана ним за його кошти. Покази свідка ОСОБА_19 суд сприймає критично, оскільки останній є хорошим знайомим обвинуваченого, при цьому не міг чітко пригадати в який саме період відбувалися події, і яка саме коса бензинова була придбана обвинуваченим.
Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази дають підстави вважати що дії обвинуваченого в частині вчинення ним кримінального правопорушення щодо потерпілої ОСОБА_9 слід кваліфікувати за частиною 2 статті 185 КК України. Стороною обвинувачення не доведено факт проникнення ОСОБА_3 через незачинену хвіртку на територію дворогосподарства АДРЕСА_3 з метою викрадення чужого майна. Крім того, свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердила, що обвинувачений неодноразово приходив навідати сина до них додому за вказаною вище адресою.
Дослідивши всі обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у крадіжці, тобто таємному викраденні чужого майна, вчиненій повторно, щодо потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_20 доведена повністю.
Зазначені вище дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за частиною 2 статті 185 КК України - крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому суд керується ст.ст. 65-67 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно статті 66 КК України, суд визнає щире каяття в скоєному, часткове відшкодування шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно статті 67 КК України, судом не вставнолено.
Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання» при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Пунктом 3 зазначеної вище Постанови визначено, що ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (стаття 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує данні про особу, характер та ступінь суспільної небезпеки ним вчиненого, а також те, що він скоїв декілька кримінальних правопорушень, кваліфікованих за частиною 2 статті 185

8 із 10
КК України, яка в силу статті 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого суд враховує, що ОСОБА_3 на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, є учасником АТО, на його утриманні є малолітня дитина.
Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, частково визнав свою провину, суд вважає, що необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання скоєнню нових злочинів призначити йому покарання в межах санкції статті.
Згідно висновку досудової доповіді Мукачівського міськрайонного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим є середньою. Проте, беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого та спосіб життя, історію правопорушень орган пробації вважає, що виправлення особи без ізоляції від суспільства на певний строк можливе, за умови здійснення з боку зазначеного вище органу наглядових та соціально-виховних заходів, які необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, та за наявності мотивації і готовності до змін самого обвинуваченого.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства. Саме покарання у виді позбавлення волі в даному випадку є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Враховуючи неодноразові попередні судимості, відбуття обвинуваченим різного виду покарань, і при цьому продовження ним злочинної діяльності, менш суворий вид покарання буде недостатній для його виправлення.
Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений до повного відбуття покарання за попередніми вироками Мукачівського міськрайонного суду від 24 січня 2017 року та 30 березня 2017 року вчинив нові злочини, передбачені частиною 2 статті 185 КК України.
Відповідно до пункту16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінальних покарань» №7 від 24 жовтня 2003 року, у разі призначення покарання за кількома вироками суд на підставі статті 71 КК України до додаткового покарання, призначеного за новим вироком, приєднує повністю або частково те додаткове покарання (або його невідбуту частину), яке було призначене за попереднім вироком. При цьому загальний строк додаткового покарання одного й того ж виду не може перевищувати максимального строку, встановленого законом для такого виду покарання. Різні додаткові покарання, призначені на підставі статті 71 КК України, виконуються самостійно.
Відповідно до вироку Мукачівського міськрайонного суду від 30 березня 2017 року ОСОБА_3 засуджений за частиною 2 статті 190 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Ухвалою Мукачівського міськарйонного суду від 15 серпня 2017 року призначене покарання у виді штрафу було замінено на громадські роботи терміном на 50 годин.
Положеннями частини 1 статті 71 КК України передбачено, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Положеннями частини 1 статті 72 КК України передбачено, що при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий.
Таким чином перерахуванню підлягає покарання у виді громадських робіт в більш суворий вид покарання - позбавлення волі, з розрахунку 8 годин громадських робіт за 1 день позбавлення волі. Також, невідбута частина покарання підлягає частковому приєднанню до покарання за новий злочин.

9 із 10
Крім того, вироком Мукачівського міськрайонного суду від 24 січня 2017 року ОСОБА_3 засуджений за частиною 1 статті 185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.
Відповідно до частини 3 статті 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Таким чином, вирок Мукачівського міськрайонного суду від 24 січня 2017 року в частині призначення покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень слід виконувати самостійно.
Також, суд враховує, що відповідно до протоколу затримання особи від 19 липня 2017 року, обвинуваченого ОСОБА_3 було затримано 19 липня 2017 року на підставі ухвали слідчого судді про обрання йому запобіжного заходу в даному кримінальному провадженні у вигляді тримання під вартою.
Проте, 20 серпня 2017 року близько 04.00 год. обвинувачений зник з місця перебування його на стаціонарному лікуванні, що підтверджується постановою слідчого про оголошення обвинуваченого в розшук від 21 серпня 2017 року. У подальшому, його було затримано 10 вересня 2017 року, а ухвалою слідчого судді від 14 вересня 2017 року строк тримання його під вартою продовжено до 16 жовтня 2017 року.
Тобто, незважаючи на обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній в період з 20 серпня 2017 року до 10 вересня 2017 року під вартою не утримувався, а тому даний період не може бути зарахований йому у строк відбування покарання. В зв`язку з цим суд приходить до висновку, що строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід рахувати з часу його повторного затримання 10 вересня 2017 року, при цьому, в період відбування покарання зарахувати період перебування його під вартою з 19 липня 2017 року до 20 серпня 2017 року.
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку статті 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою відповідно ухвали суду від 29 листопада 2018 року припиняє свою дію після 24 січня 2019 року.
Керуючись ст.ст.374,376 КПК України, суд-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного року) 5 (п`яти) місяців 10 (десяти) днів позбавлення волі.
На підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднати частково невідбуте покарання, призначене за попереднім вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 березня 2017 року (з урахуванням ухвали Мукачівського міськрайоного суду Закарпатської області від 15 серпня 2017 року), в перерахунку згідно вимог частини 1 статті 72 КК України 8 годин громадських робіт за 1 день позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 (одного року) 5 (п`яти) місяців 15 (п`ятнадцять) днів позбавлення волі
Вирок Мукачівського міськрайонного суду від 24 січня 2017 року, яким ОСОБА_3 засуджено за частиною 1 статті 185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. виконувати самостійно.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання 10 вересня 2017 року. При цьому, до строку відбування покарання зарахувати період перебування його під вартою з 19 липня 2017 року до 20 серпня 2017 року.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, призначеного за даним вироком, у зв`язку з фактичним відбуттям строку призначеного покарання, на підставі частини 5 статті 72 КК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти в залі суду негайно.

10 із 10
Речові докази по справі холодильник марки «Samsung RT 30GCSS1», який знаходиться в камері зберігання речових доказів Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, повернути потерпілому ОСОБА_6 за належністю, косу бензинову марки «EXPERT Garden» ВС-330, що знаходиться на зберіганні в потерпілої ОСОБА_21 , повернути потерпілій, диски з відеозаписами залишити при матеріалах справи.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1