Провадження № 1-кс/344/132/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року м.Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в місті Івано-Франківську скаргу захисника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 звернулася в інтересах ОСОБА_5 зі скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Доводами скарги зазначається, що ОСОБА_5 , має процесуальний статус підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні № 0000288 від 30.11.2018 року. Підозрюваний в порядку ст. 208 КПК не був затриманий. 13.12.2018 року ОСОБА_5 був незаконно затриманий оперативними працівниками Рогатинського ВП і доставлений в ГУНП Івано-Франківської області по вул. Сахарова 15, в м. Івано- Франківську, де йому намагались вручити відразу 3 повістки, в тому числі і на наступний день (на 14.12.2018 року), з метою створення видимості нібито ухилення від органу досудового розслідування. Вказаних працівників ОСОБА_5 зафіксував на відео мобільним телефоном, перед прибуттям захисника особи, які затримали ОСОБА_5 повтікали, а сам ОСОБА_5 був звільнений. 14.12.2018 року ОСОБА_5 особисто прибув до Рогатинського ВП та повідомив про цей випадок слідчого ОСОБА_6 . Слідчий ОСОБА_6 незаконне затримання, всупереч вимогам КПК, приховала. 17.12.2018 року слідчий суддя Рогатинського районного суду розглядав клопотання сторони обвинувачення про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу. З клопотанням про дозвіл на затримання слідчий до суду не звертався. На момент судового розгляду ОСОБА_5 не перебував під вартою та прибув у судове засідання самостійно. За результатами розгляду, слідчий суддя постановив ухвалу про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з альтернативою застави. Слідчий суддя не вказав в ухвалі та не видав розпорядження про взяття підозрюваного під варту в залі суду. Більше того, в ухвалі визначено, що ухвала не набрала законної сили, а також чітко роз`яснено порядок та строки набрання ухвалою законної сили. Конвой (начальник варти) не був присутній ні у суді ні після засідання. Проте слідчий ОСОБА_6 з допомогою осіб в штатському, які відмовились представитись, затримала ОСОБА_5 , останній був повалений, застосовано кайданки та доставлений не в УВП чи ІТТ а до відділення поліції в м. Рогатині пішком. На момент доставления, в розпорядженні працівників поліції не було жодної ухвали слідчого судді, про що на відеозапис підтвердив начальник слідчого відділення. Також працівники поліції перешкоджали адвокату в доступі до підозрюваного, відмовилися залучити адвоката до процедури затримання ОСОБА_5 . Згодом працівниками слідчого відділення Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано- Франківській області, якими фактично керувала ОСОБА_6 . ОСОБА_5 був затриманий без розпорядження суду, без ухвали про дозвіл на затримання. ОСОБА_5 працівниками Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області був перевезений до ІТТ №3 (м. Калуш) ГУНП в Івано-Франківській області, де як підстава прийняття особи до ІТТ був наданий протокол затримання ОСОБА_5 за вчинення злочину передбаченого ст. 185 КК України. На адвокатський запит до ІТТ №3 (м. Калуш) ГУНП в Івано-Франківській області про підстави тримання ОСОБА_5 в ІТТ, надано зазначений протокол, який не відповідає вимогам ст. 104, 208 КПК а саме затримання ОСОБА_5 у відділі поліції за відсутності адвоката та без повідомлення центру БПД про затримання особи є грубим порушенням права на захист. Так в протоколі про затримання відсутній підпис затриманого ОСОБА_5 , захисника, понятих які б засвідчили відмову зазначених осіб від підпису. Більше того, всупереч вимогам ч. 5 ст. 208 КПК протокол затримання не підписано особою, яка складала протокол про затримання, а саме о/у СКП Рогатинського ВП ОСОБА_7 . Під час затримання ОСОБА_5 не було забезпечено присутність захисника та всупереч вимогам ч.4 ст. 213 КПК взагалі не було повідомлено центр Безоплатної правової допомоги, що є грубим порушенням права на захист та містить ознаки складу злочину, передбачені ст.ст. 371,374 КК України. На адвокатський запит РЦ БПВД підтвердив, що про затримання ОСОБА_5 , всупереч вимогам КПК не було повідомлено РЦ БПВД.

Як вказує скаржник, всупереч чинному законодавству, відомості за її заявою про кримінальне правопорушення не були внесені і досудове розслідування за заявою про злочин не розпочиналось. Вважає таку бездіяльність протиправною.

В судовому засіданні скаржник доводи скарги підтримала, просила задовольнити скаргу, покликаючись на обставини, викладені у ній.

Прокурор в судовому засіданні заперечила відносно поданої скарги, вказавши, що підстави для задоволення скарги відсутні. У зверненні захисника ОСОБА_3 не наведено даних про вчинення кримінального правопорушення. Твердження скаржника що ОСОБА_5 був затриманий незаконно не відповідає дійсності, оскільки ухвалою слідчого судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_8 ухвалено застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, до 14 лютого 2019 року включно, з визначенням розміру застави та покладенням обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України. В ухвалі слідчого судді зазначено, що ухвала підлягає апеляційному оскарженню. Однак, відповідно до ст. 205 України дана ухвала підлягає негайному виконанню, про що зазначалося в ухвалі слідчого судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_8 від 20.12.2018 року, якою відмовлено в роз`ясненні ухвали від 17.12.2018 року.

Заслухавши пояснення скаржника та прокурора, дослідивши матеріали справи, слідчим суддею встановлено наступне.

Як встановлено з матеріалів скарги, а також оглянутими слідчим суддею матеріалами наглядового провадження № 15-2004-18, 18.12.2018 року захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 звернулася з заявою про злочин на ім`я прокурора Івано-Франківської області, в якій просила внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та забезпечити притягнення винних до відповідальності, щодо незаконного, як зазначає скаржник, затримання ОСОБА_5 .

Листом заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_9 заявника повідомлено про те, що у її зверненні не наведено даних про вчинення кримінальних правопорушень слідчим суддею Рогатинського районного суду та працівниками поліції, а висвітлені доводи у зверненні є незгодою з прийнятим судовим рішенням прог обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 .

Також, як вбачається з матеріалів наглядового провадження, ухвалою слідчого судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_8 від 17 грудня 2018 року ухвалено застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, до 14 лютого 2019 року включно. Визначити заставу у сумі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 52 860грн. (п`ятдесят дві тисячі вісімсот шістдесят грн.). У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатись з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та/або роботи.

Відповідно до протоколу затримання від 17.12.2018 року, ОСОБА_5 затримано на підставі ухвали слідчого судді Рогатинського районного суду.

Також, як встановлено, прокурор Рогатинського відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_10 звернувся до суду із завою про роз`яснення ухвали слідчого судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2018 року.

Згідно ухвали слідчого судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_8 від 20 грудня 2018 року у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року ухвалу слідчого судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2018 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави, залишено без змін.

Як вказується в ухвалі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року:

«Зі змісту апеляційної скарги та доводів наведених захисником ОСОБА_5 в судовому засіданні апеляційної інстанції вбачається, що відсутність в ухвалі слідчого судді вказівки про те, що вона підлягає негайному виконанню свідчить про те, що вона може бути виконана тільки після набрання нею законної сили.

Разом з тим вищевказані доводи не відповідають вимогам закону, оскільки у відповідності до вимог ст.205 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

В своїй апеляційній скарзі захисник також посилається на те, що затримання ОСОБА_5 відбулось у порушення вимог кримінального процесуального закону, чим було порушено його право на захист.

Право особи, затриманої за підозрою у вчиненні злочину, оскаржити своє затримання в судовому порядку передбачене ч. 4 ст. 29 Конституції України, згідно якої кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання, а також п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі КЗПЛ), відповідно до якої кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік, визначені частиною 5 статті 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Відповідно до п. 1.2 Розділу ІІ Положення «Про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань» відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, обов`язок внесення до ЄРДР стосується лише тих відомостей, що можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою кримінального правопорушення.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2, ст. 11 КК України, згідно з якими, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, а тому критерієм внесення відомостей до ЄРДР є саме фактичні дані, що вказують на ознаки конкретного складу злочину.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення, під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення. Заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення вважаються поданими з моменту попередження особи про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги.

Частиною 3 статті 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів скарги, підстави для її задоволення відсутні, оскільки зі змісту скарги та з досліджених в судовому засіданні обставин, вбачається відсутність фактичних доказів скоєння саме кримінального правопорушення за кваліфікацією, на яку вказує скаржник, а тому невнесення відомостей до ЄРДР по заяві скаржника на той час було законним та обґрунтованим.

Враховуючи викладене слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 25, 214, 303-307, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 21.01.2019 року.