Провадження №: 1-кс/755/1151/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" лютого 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, у межах кримінального провадження №0016879 від 10.12.2016 року,-
за участю учасників кримінального провадження:
адвоката ОСОБА_4 ,
слідчого ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

Захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою в якій просить зобов`язати слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_5 повернути вилучене 25.01.2019 року, під час обшуку, майно, яке належить на праві власності ОСОБА_6 та розглянути його клопотання від 08.02.2019 року.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримав, просив її задовольнити. Слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_5 проти задоволення скарги заперечував.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного.
У відповідності до положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
В силу ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у неповернені тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.
Статтею169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Як вбачається з матеріалів скарги у провадженні Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0016879 від 10.12.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.203-?, ч.1 ст.309 КК України.
16.01.2019 року, ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва, було задоволено клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_5 про обшук за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення знарядь вчинення злочину, а саме: комп`ютерної техніки, електронних та магнітних носіїв інформації, предметів грального обладнання /столи, стільці/, банківських карток, засобів мобільного зв`язку, сім-карток мобільних операторів, які стосуються організації діяльності мережі гральних закладів розташованих за адресами: які розташовані за адресами: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , та які можуть слугувати доказом по кримінальному провадженню та допоможуть встановити істину в ході проведення досудового розслідування.
25.01.2019 року під час обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено майно, яке на праві власності належить ОСОБА_6 .
Згідно автоматизованої системи документообігу суду, слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, в порядку передбаченому ч.5 ст.171 та ч.3 ст.233 КПК України, не звертався.
У ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
В силу положень кримінального процесуального законодавства України на учасників судового процесу покладається обов`язок щодо доведення правомірності своїх дій, а тому слідчий суддя оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданням цього кримінального провадження, вважає, що вилучене під час обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , майно має статус тимчасово вилученого, а тому підлягає поверненню особі, у якої воно було вилученого.
Щодо вимоги адвоката ОСОБА_4 про зобов`язання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_5 розглянути його клопотання від 08.02.2019 року, то відповідно до ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Також Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод», Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (п. 1) Україна визнала обов`язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.
У п. 33 Рішення ЄСПЛ у справі «Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27.10.1993 року та у п.38 Рішення ЄСПЛ у справі «Аnkel v. Switzerland» від 23.10.1996 року закріплено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.
У п. 134 Рішення ЄСПЛ «Генадій Науменко проти України», п. 168 рішення у справі «Айдин проти Туреччини», п. 75 «Афанасьєв проти України», п. 207 рішення у справі «Ічаба проти Швейцарії» та багатьох інших рішеннях ЄСПЛ встановлено, що засіб правового захисту відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Право на ефективний засіб правового захисту») повинен бути ефективним на практиці, як і в теорії, у тому сенсі, що користуванню засобами захисту не повинно чинитися перешкод діями або бездіяльністю органів влади держави.
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Як вбачається з матеріалів скарги, слідчим, у порядку ст.220 КПК України, клопотання адвоката ОСОБА_4 від 08.02.2019 року до цього часу не розглянуто.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

Скаргу захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, у межах кримінального провадження №0016879 від 10.12.2016 року - задовольнити.
Зобов`язати слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_5 повернути ОСОБА_6 майно вилучене під час обшуку 25.01.2019 року, за адресою АДРЕСА_1 , а саме: талони на пальне марки WOG А-95 у кількості 1170 літрів (талони по 10 літрів кожний); талони на пальне марки WOG А-95 у кількості 2080 літрів (талони по 20 літрів кожний); талони на пальне марки WOG Mustang А-95 у кількості 280 літрів (талони по 20 літрів кожний); талони на пальне марки WOG А-95 у кількості 320 літрів (талони по 20 літрів кожний); грошові кошти 500 доларів США (5 купюр номіналом 100 доларів кожна) грошові кошти 5000 гривень (10 купюр номіналом по 500 гривень кожна) 2 купюри номіналом 200 гривень кожна, 1 купюра номіналом 500 гривень та розглянути клопотання адвоката ОСОБА_4 від 08.02.2019 року у кримінальному провадженні №0016879 від 10.12.2016 року, у порядку ст.220 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя