ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/955/16-к Номер провадження 11-кп/814/58/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.3 ст.187 КК України
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000362 за апеляційною скаргою прокурора Карлівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м. Полтава від 22 червня 2017 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Халтуріно, Карлівського р-ну, Полтавської обл., який проживає АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:
8.12.2013 Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 121, ст. 69, ч. 4 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі
визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна.
Стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати за проведення дактилоскопічної експертизи № 1126 від 10.06.2016 в сумі 351,84 грн, криміналістичної експертизи № 1072 від 7.06.2016 в сумі 351,84 грн, судової імунологічної експертизи № 28 від 29.06.2016 в сумі 2778,51 грн на користь НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області.
Вирішено питання про речові докази.
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те що, він 1.06.2016 приблизно о 19:20 год , перебуваючи в стані алкогольного сп`янінні зайшов через відчинені двері службового входу до приміщення магазину-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , де, приставивши до горла продавця ОСОБА_10 ніж, що був у нього з собою, та, погрожуючи ним, намагався заволодіти грошовими коштами з каси магазину- кафе в сумі 2 296 грн., однак був затриманий відвідувачами цього ж закладу.

На вирок суду подав апеляційну скаргу прокурор, який не оскаржуючи доведеність вини, кваліфікацію дій обвинуваченого, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме: застосування ст. 69 КК України, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що є його приватною власністю.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд, призначаючи покарання із застосування ст. 69 КК України безпідставно послався на те, що такі пом`якшуючі обставини як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність спричинення шкоди здоров`ю потерпілої та реальної майнової шкоди і вчинення даного злочину у зв`язку зі збігом тяжких сімейних обставин є обставинами , що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; обвинуваченого та його захисника, які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора та зарахувати у строк покарання попереднє ув`язнення з 1.06.2016 по 21.01.2018 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у злочині, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України за обставин встановлених судом, підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу і апелянтом не оспорюється.

Згідно з ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є, на підставі п. 2ч. 1 ст.413 цього Кодексу застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Доводи прокурора про безпідставне призначення на підставі ч. 1 ст. 69 КК України більш м`якого покарання ОСОБА_7 ,ніж передбачено ч. 3 ст. 187 КК України є слушними.

Згідно з ч.1 ст.69 КК України та приписів п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зокрема, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобовязаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на помякшення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому із застосуванням ст. 69 КК України суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, конкретні обставини справи, те що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний корисливий злочин, на «Д» обліку у лікаря психіатра та нарколога обвинувачений не перебуває, обставини, які обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину повторно, обставини які пом`якшують покарання - відсутність негативних наслідків спричинення шкоди здоров`ю потерпілої та реальної майнової шкоди, визнання вини обвинуваченим , щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин посередні характеристики з місця проживання та відбування покарання. З огляду на наведене суд дійшов висновку про призначення покарання обвинуваченому за ч. 3 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України з таким висновком не погоджується колегії суддів з огляду на наступне.

Так, суд не врахував тієї обставини, що у суді першої інстанції обвинувачений повністю не визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, що виключає щире каяття обвинуваченого на яке послався суд як на обставину,яка пом`якшує покарання. Докази які б підтверджували, що обвинувачений органам досудового розслідування надавав будь-яку допомогу в установленні невідомих їм обставин справи у матеріалах провадження відсутні через це суд безпідставно визнав обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого - активне сприяння розкриттю злочину. Визнаючи обставиною, що пом`якшує покарання вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, оскільки на утриманні обвинуваченого перебувала мати інвалід проте поза увагою суду залишилися характеристика видана Халтуринською сільською радою Карлівського району Полтавської області від 15.06.2016 відповідно до якої ОСОБА_7 проживає разом із матір`ю ОСОБА_11 інвалідом другої групи за якою догляд не здійснює (т. 2 а.п. 100).

Отже, під час апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції безпідставно призначив покарання обвинуваченому більш м`яке,ніж передбачене ч. 3 ст. 187 КК України, через відсутність кількох обставин,що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і без врахування всіх даних щодо особи обвинуваченого, а тому є неправильним застосуванням закону, яке тягне скасування вироку в цій частині з ухваленням нового вироку.

При призначенні покарання колегія суддів відповідно до ст. 65 КК України враховує вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 особливо тяжкого злочину, те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності і проти життя та здоров`я особи, які вчиняв через короткий проміжок часу, за місцем проживання характеризується, як не врівноважений, схильний до крадіжок і зловживання спиртними напоями, не працює, за матір`ю інвалідом з якою проживає не доглядає, живе за рахунок її пенсії, за місцем відбування покарання характеризується негативно та обставини, які обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів, відсутність обставин, що пом`якшують покарання.

З огляду на викладене вище призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 більш м`якого покарання,ніж передбачено ч. 3 ст.187 КК України є недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, тому не відповідає вимогам статей 50, 65 КК України через це апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 409, 420 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Карлівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити, а вирок Ленінського районного суду м. Полтава від 22 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначення покарання.
Ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 187 КК України 7 (сім) років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є власністю ОСОБА_7 .
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 1.06.2016 по 21.01.2019 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4