Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/168/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000674 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 31 липня 2017 року.

Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Димитрове Устинівського району Кіровоградської області, українець, громадянин України, із професійно-технічною освітою, не працює, розлучений, має на утриманні малолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, -

визнаний винуватим та засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Ухвалено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначене ОСОБА_6 покарання за цим вироком та за вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2016 року, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, виконувати самостійно.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 352 грн. 40 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Вирішено питання речових доказів відповідно до вимог 100 КПК України.

Інші учасники судового розгляду:
прокурор ОСОБА_7 ,

захисник-адвокат ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не оспорюючи фактичних обставин справи, юридичну кваліфікацію дій та доведеності вини, просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Обгрунтовує свої вимоги тим, що призначене місцевим судом покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі, за своїм розміром є явно несправедливим через суворість.

Зокрема вказує, що при призначенні покарання, судом першої інстанції не враховано, що він вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно, має поганий стан здоров`я, потерпіла не наполягала на призначені покарання у виді реального відбування покарання.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винуватим та засуджений за те, що 4 вересня 2016 року він йшов по провулку Братів Клепачів у м. Долинській Долинського району Кіровоградської області. Близько 05.00 години по цьому ж провулку йшла ОСОБА_9 із сумками та попросила ОСОБА_6 допомогти понести сумку. Під час спілкування у ОСОБА_9 випав з рук на землю мобільний телефон. У цей час у ОСОБА_6 виник намір на відрите заволодіння цим телефоном. ОСОБА_6 маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, у присутності потерпілої ОСОБА_9 взяв та повторно, відкрито викрав мобільний телефон марки «SAMSUNG GT-5660» вартістю 600 грн. в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «МТС Україна» на рахунку якої були грошові кошти у розмірі 10 грн., чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 610 грн. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Заслухавши суддю - доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни, з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, окрім визнання ним винуватості, підтверджені зібраними доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження, які досліджені у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і в апеляційній скарзі не заперечуються.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України сторонами кримінального провадження не оспорюється.

При розгляді доводів апеляційної скарги колегія суддів відповідно до ст. 404 КПК України виходить із фактичних обставин провадження, встановлених судом першої інстанції.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції призначено з дотриманням вимог ст. ст. 50, 65 КК України в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України за якою його засуджено.

При призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції в повній мірі врахував що він вчинив тяжкий злочин.

Характеризуючи особу обвинуваченого, суд правильно вказав, що ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується посередньо, проживає із бабусею, співмешканкою та дитиною, має власне домоволодіння, не працює, скарг на його поведінку не надходило. На диспансерному наркологічному та психіатричному обліку обвинувачений не перебуває, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 обгрунтовано визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому відсутні.

Враховуючи наведені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та призначив мінімальне покарання передбачене санкцією ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням, яке на переконання колегії суддів є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 , щодо призначення судом першої інстанції занадто суворого покарання, не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції в повній мірі враховано всі обставини, зокрема і які свідчать, що обвинувачений не бажає стати на шлях виправлення та залишається особою небезпечною для суспільства.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, зокрема і за умисні, тяжкі та корисливі кримінальні правопорушення. Будучи звільнений з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, вчинив новий, умисний, тяжкий, корисливий злочин, що свідчить про його суспільну небезпечність та схильність до вчинення злочинів.

Пом`якшуючі обставини на які посилається обвинувачений ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі, місцевим судом, при призначенні покарання враховані у повному обсязі, судом обгрунтовано призначено мінімальне покарання передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого покарання.

Істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону які б могли стати підставою для скасування або зміни вироку суду, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, оскільки доводи обвинуваченого ОСОБА_6 не знайшли підтвердження, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 31 липня 2017 року, стосовно ОСОБА_6 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4