Справа №345/3876/18
Провадження № 1-кп/345/375/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.12.2018 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001292 про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Добровляни, Калуського району Івано-Франківської області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із середньою освітою, одруженої, раніше не судимої, на утриманні має 2-ох неповнолітніх дітей, не працює,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_2 ,
захисника ОСОБА_5 ,
встановив:
На розгляді у суді перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що вона спільно із чоловіком ОСОБА_7 04.11.2016 року, близько 18.00 год. перебували на території свого господарства, що в АДРЕСА_1 . В цей час на території свого господарства по сусідству знаходилась ОСОБА_8 , де в останніх виник словесний конфлікт. В ході виниклого словесного конфлікту ОСОБА_2 на ґрунті тривалих неприязних відносин, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, піднявши з території свого домоволодіння камінь, цілеспрямовано кинула його в напрямку ОСОБА_9 , влучивши їй в задню ділянку голови. Від отриманого удару ОСОБА_9 втратила свідомість і впала, вдарившись грудною кліткою до землі. В результаті злочинних дій ОСОБА_2 потерпілій ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійної рани в потиличній ділянці голови, синця в ділянці грудної клітки, що згідно з висновком експерта №112/237/66/21-17р.-3Д від 18.05.2018р. відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття даного закриття кримінального провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки померла потерпіла ОСОБА_9 , а дана справа відноситься до категорії приватного обвинувачення.

Обвинувачена ОСОБА_2 підтримала клопотання свого захисника і не заперечує щодо закриття кримінального провадження у зв`язку зі смертю потерпілої.

Прокурор у вирішенні даного клопотання поклався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Статтею 7 КПК України передбачені загальні засади кримінального провадження, до яких відносяться, зокрема, верховенство права, законність, рівність перед законом і судом.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У справах "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine), заяви № 23759/03 та 37943/06, рішення від 14 жовтня 2010 року та "Серков проти України" (Serkov v. Ukraine), заява № 39766/05, рішення від 7 липня 2011 року ЄСПЛ дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

На думку ЄСПЛ, поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати особі адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 24 квітня 2008 року у справі "C. Дж. та інші проти Болгарії" ["C. G. and Others v. Bulgaria"], заява № 1365/07, § 39, від 09 січня 2013 року у справі "Олександр Волков проти України", заява № 21722/11, § 170).

Крім того, ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 11 листопада 1996 року у справі "Кантоні проти Франції" ["Cantoni v. France"], заява № 17862/91, § 31-32, від 11 квітня 2013 року у справі "Вєренцов проти України", заява № 20372/11, § 65).

З урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, при тлумаченні норм КПК України, які припускають неоднозначне їх тлумачення, суд застосовує підхід, який був би сприятливішим для обвинуваченої.

Так, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Статтею 477 КПК України встановлено, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого, зокрема, щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України.

Згідно з ч. 4 ст. 26 КПК України встановлено, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно з ч. 7 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Беручи до уваги те, що дане провадження є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого та може тривати лише за умови підтримання саме останнім обвинувачення, тому дане право потерпілого є особистим немайновим правом, а, отже, не допускає правонаступництва.

Встановлено, що під час розгляду судом даного кримінального провадження, потерпіла ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 75 роки, про що 28.11.2018 року складено відповідний актовий запис № 21, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого виконкомом Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 28.11.2018 р.

В таких кримінальних справах кримінально-правове та кримінальне процесуальне значення мають насамперед волевиявлення потерпілого, його оцінка діяння та особи того, хто його вчинив. Тобто у вирішенні питання про закриття провадження в справах приватного обвинувачення визначна роль належить саме потерпілому.
Та обставина, що потерпіла ОСОБА_9 раніше вже дала покази в судовому засіданні не свідчать про безумовне підтримання нею обвинувачення, оскільки, право потерпілого відмовитись від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, зберігається до моменту видалення суду в нарадчу кімнату. Тому, у зв`язку зі смертю потерпілої суд позбавлений можливості переконатись в незмінності її позиції.

Таким чином, враховуючи те, що потерпіла ОСОБА_9 померла і відповідно відсутні обставини, які свідчать про підтримання обвинувачення потерпілою, тому суд вважає необхідним закрити кримінальне провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченої не вживалися.

Цивільний позов ОСОБА_9 залишено без розгляду та повернуто потерпілій ухвалою суду від 04.10.2018 р. (а.с. 36-37).

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись п. 7 ч. 1 і абзацу 2 ч. 7 ст. 284, 371, 372, 395, 477 КПК України,

п о с т а н о в и в:
Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0001292 про обвинувачення ОСОБА_2 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - задоволити.

Кримінальне провадження внесене до ЄРДР від 15.09.2017 року за № 0001292 про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрити.
Речові докази:

- річковий камінь, який поміщено в камеру зберігання речових доказів при Калуському ВП ГУНП, - знищити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її постановлення.

Головуючий