Справа № 399/8/19
№ 1-кп/401/149/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року м.Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

з участю:

секретар ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Світловодську обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000343 від 25.10.2018 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел.. Онуфріївка Кіровоградської області, українця, громадянина України, із професійно-технічною освітою, не одруженого, який працює зі слів за наймом, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 27.04.2001 Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 140, ч.2 ст. 17 КК України (1960) до 1 року 4 місяців позбавлення волі, звільнений 31.07.2001 року на підставі п.а ст. 1 Закону України «Про амністію»: 2) 30.04.2003 Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК україни до 3 років позбавлення волі, звільнений 29.04.2006 року по відбуттю строку покарання; 3) 28.02.2007 Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; 4 ) 25.05.2007 Кіровським районним судом м.Кіровограда за ст.ст. 70, 72, 198 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі; 5) 14.06.2011 Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі; 6) 30.06.2015 Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково із невідбутою частиною покарання 1 рік 1 місяць 6 днів;

- за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжки), скоєне повторно, за наступних обставин.

24.10.2018 близько 16 години 30 хвилин ОСОБА_4 проходив по території Онуфріївського дендропарку, що розташований по вулиці Графа Толстого в сел.. Онуфріївка Кіровоградської області, де побачив кіз, що випасалися на вказаній території. В цей момент у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме кози, яка належала ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 підійшов до кози, яка припнута на ланцюг та пакілець, витяг руками пакілець та таким чином повторно таємно викрав належну ОСОБА_5 козу породи «Полтавська» віком 3 роки, вагою 40 кг, вартістю 1000 грн.

Після чого, з викраденим з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим причинив потерпілому ОСОБА_5 , майнової шкоди на суму 1000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч.2 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та суду повідомив, що 24.10.2018 року в денний час йшов у ліс збирати гриби через Онуфріївський дендропарк, де на пасовищі побачив близько 7 кіз. Враховуючи, що на той час у нього не було коштів, він вирішив викрасти одну козу для забезпечення себе їжею. З цією метою підійшов до однієї з кіз, витягнув з землі пакілець і повів козу додому. Викрадена коза повернута власнику, також він відшкодував власнику завдану шкоду. На даний час працює на двох роботах, тому має можливість себе матеріально забезпечити, що просить врахувати при призначенні покарання. У скоєному щиро розкаюється.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні таємного викрадення чужого майна, скоєне повторно, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, скоєне повторно.

При призначенні покарання, відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обвинуваченим ОСОБА_4 вчинено умисний злочин середньої тяжкості, він раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів проти власності, зі слів працює за наймом, має постійне місце проживання де характеризується посередньо, як особа, на яку скарг від сусідів не надходило, співмешкає із гр. ОСОБА_6 , утриманців не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить щире каяття обвинуваченого у скоєному злочині та сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Відповідно до висновку органу пробації (досудової доповіді), ОСОБА_4 має високий рівень ризику вчинення повторного правопорушення. Виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (ут.ч. окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, з урахуванням особи винного ОСОБА_4 , керуючись вимогами ст. 65 КК України, беручи до уваги щире каяття обвинуваченого у скоєному, викрадене майно повернуто потерпілому, відсутність тяжких наслідків від злочину та обтяжуючих покарання обставин, виходячи з загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, те, що призначене покарання повинно бути відповідним скоєному, тобто необхідним і достатнім для виправлення особи, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 185 КК України у виді мінімального строку обмеження волі.

Призначення такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, судові витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує, керуючись правилами ч.9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 368, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі якої призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Речові докази: коза породи «Полтавська» віком 3 роки, вагою 40 кг, яка знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 залишити останньому, як законному володільцю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького Апеляційного суду через Світловодський міськрайонний суд упродовж 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1

22.03.2019