Зіньківський районний суд в Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/328/19
Номер провадження 1-кп/530/55/19

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.05.2019 р. м. Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретарі - ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду міста Зіньків Полтавської області, обвинувальний акт та додані до нього документи за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миргород Полтавської області, громадянки України, українки, з вищою освітою, заміжньої, має на утриманні малолітню дитину, працюючої на посаді директора КП «Бірки-Ліс» Бірківської сільської ради, Зіньківського району, Полтавської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої, у вчиненні злочину передбаченого ст.366-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

11.03.2019 року начальник Зіньківського відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області з обвинувальним актом за кримінальним провадженням по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ст.366-1 КК України, внесеним в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000079 від 26.02.2019 року.
З обвинувального акту вбачається, що відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції (далі - Закон) ОСОБА_4 є службовою особою, юридичної особи публічного права та відповідно суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону. Статтею 45 вказаного Закону передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. Згідно з рішенням 10 сесії сьомого скликання Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області від 23.12.2016 створено комунальне підприємство «Бірки-Ліс», Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, що належить до комунальної власності територіальної громади Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області. Відповідно до ч. 2 ст. 81 Цивільного кодексу України КП «Бірки Ліс», Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області є юридичною особою публічного права (юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування). Відповідно до рішення виконавчого комітету Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області №1 від 11.01.2017 - ОСОБА_4 призначено на посаді директора комунального підприємства «Бірки-Ліс» Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області та згідно трудового контракту від 20.07.2017 року останню прийнято на роботу терміном на 1 рік до 20.07.2018 року. Згідно рішення виконавчого комітету Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області №14 від 20.06.2018 року - з ОСОБА_4 продовжено термін дії вказаного контракту терміном на 1 рік до 20.07.2018 року. При цьому, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і свідомо допускаючи їх настання, маючи всі необхідні умови та технічну можливість, станом на 26 лютого 2019 року не подала декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік. Окрім того, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і свідомо допускаючи їх настання, маючи всі необхідні умови та технічну можливість, станом на 26 лютого 2019 року не подала декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік. Дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковані за ст.366-1 КК України.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнала повністю, щиро розкаялася і суду пояснила, що дійсно вона є службовою особою станом на 26 лютого 2019 року не подала декларацію за 2016-2017 роки. Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст.366-1 КК України, як умисна бездіяльність, яка виразилася в неподанні суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям у порядку ст.45 КК України, оскільки вона цілком усвідомила свої протиправні дії, подала декларацію за 2016 та 2017 рік, визнала вину у вчиненому злочині, активно сприяла його розкриттю, щиро розкаювалася, вчинила злочин невеликої тяжкості, раніше не судима.
Суд, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 який вважав, що при таких обставинах справи є підстави для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , в зв`язку з дійовим каяттям, приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України, виходячи з таких підстав.
Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2ст.61 Конституції України свідчить проте ,що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.
Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Разом з тим, відповідно до вимог ч.1ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог ст.45 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро розкаялась, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Відповідно роз`яснень, що викладені в Узагальненні Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює закриття кримінальних справ», звільнення від кримінальної відповідальності -це відмова держави (її компетентних органів) від засудження особи, яка вчинила злочин, та застосування до неї кримінально-правових засобів примусового характеру. Закриття справ щодо таких осіб є проявом загальної тенденції розвитку кримінального законодавства у напрямі пом`якшення відповідальності за злочини невеликої та середньої тяжкості, вчинені вперше, законодавчим втіленням державного гуманізму, наданням державою людині, яка оступилася, можливості виправитися. Водночас звільнення від кримінальної відповідальності не є виправданням особи.
У випадку, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком, вона має бути розглянута у судовому засіданні в загальному порядку, із проведенням судового слідства. Повинні бути з`ясовані всі визначені законом питання; зокрема, необхідно роз`яснити обвинуваченому підставу звільнення його від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття справи з цієї підстави; з`ясувати, чи відшкодовано завдану злочином шкоду; заслухати думку учасників процесу з цього приводу тощо. Тільки після цього, в разі наявності законних підстав та за відсутності заперечень з боку зазначених осіб, справу може бути судом закрито, а особу-звільнено від кримінальної відповідальності.
Також, відповідно до роз`яснень, що викладені в Постанові Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч.1 ст.44 КК, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування. Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті. Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності). При цьому, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у вищевказаній постанові, дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.45 КК. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки. Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 вчинила злочин невеликої тяжкості, раніше не судима, за місцем постійного проживання характеризується виключно позитивно, вчинила злочин вперше, злочин, передбачений ст. 366-1 КК України, не є корупційним злочином, після вчиненого кримінального правопорушення вона щиро розкаювалася, активно сприяла органу досудового розслідування у розкритті злочину, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016-2017 роки та за минулий рік за формою, що визначена Національним агентством з питань запобігання корупції.
Враховуючи сукупність вищенаведених обставини, які свідчать про наявність правових підстав, передбачених ст.45 КК України та процесуально-правових підстав звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям, враховуючи, що за наявності вказаних обставин таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, з огляду на наведені роз`яснення Пленуму Верховного Суду України щодо практики застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченої про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України за злочин, передбачений ст. 366-1 КК України (який не є корупційним) у зв`язку із дійовим каяттям підлягає задоволенню та приходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям.
Речові докази по справі відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався.
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.61 Конституції України, ст.ст.284,363КПК України, роз`ясненнями, що викладені в Постанові Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», суд, -
у х в а л и в:

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 366-1 КК України на підставі ст.45 КК України.

Кримінальне провадження №0000079 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ст.366-1 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу протягом семи днів із дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного Полтавської області суду через Зіньківський районний суд Полтавської області.

Суддя -