Житомирський апеляційний суд
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 05 грудня 2018 року, якою затримання ОСОБА_7 визнано незаконним, відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 20-00 год. по 08-00 год. на строк 2 місяці (до 05.02.2019 року) без застосування електронних засобів контролю, -

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, без визначення застави, згідно з вимогами п.1 ч.4 ст.183 КПК України. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що постановляючи ухвалу слідчий суддя належним чином не врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також належним чином не обґрунтував чому він не застосував відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вказує, що слідчий суддя не надав належної оцінки даним, які характеризують особу підозрюваного, зокрема тому, що ОСОБА_7 не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи чи навчання, а також не має на утриманні неповнолітніх дітей. Посилається на те, що застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити його належну поведінку, та не зможе запобігти ризикам того, що перебуваючи на свободі, останній буде переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків, може спотворити, сховати або знищити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Стверджує, що при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим було доведено наявність підстав, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.208 КПК України, а тому висновок слідчого судді про те, що затримання ОСОБА_7 було незаконним, є безпідставним.
В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області лейтенант поліції ОСОБА_9 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , в якому вказала, що в період часу з 17 год. 40 хв. по 22 год. 30 хв. 27.03.2018 року перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, направлений на викрадення будь-якого чужого майна, поєднаного із проникненням у житло, а саме у вищевказаний будинок.

Розуміючи, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел без допомоги сторонніх осіб ОСОБА_10 не зможе, з цією метою до вчинення вищевказаного злочину останній вирішив залучити своїх знайомих ОСОБА_7 та ОСОБА_11 .

ОСОБА_7 та ОСОБА_11 на пропозицію ОСОБА_10 вчинити викрадення будь- якого чужого майна, поєднаного із проникненням у житло, погодилися, тим самим вступили в попередню змову, направлену на спільне заволодіння чужим майном.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, враховуючи сприятливу обстановку, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає та вони залишаються ніким не поміченими, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_11 шляхом підбору ключа проникли до будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали майно, а саме:

- пристрій для відстрілу гумових куль Форт 12Р 9мм № НОМЕР_1 ;

- золотий ланцюжок, довжиною 55 см, вагою 1,5 г.. 585 проби, вартістю 2000 грн.;

- золотий ланцюжок, оздоблений камінням, довжиною 55 см., 585 проби, вагою 3 г., вартістю 3000 грн.;

- золотий браслет, з вставками каменю, 585 проби, вагою 1,5 г.. вартістю 1500 грн.;

- каблучка золота, оздоблена осколками діамантів, вагою 2 г. розміром 16,5 вартістю 5000 грн.

- каблучка золота, з каменем діаманту, розміром 16.5. вартістю 6000 грн.;

- золоті сережки, 585 проби, вагою 3 г., вартістю 2000 гри.;

-золота каблучка оздоблена каменем топазу, 585 проби, вагою г., вартістю 1500 грн. 25 коп.

Після чого, місце скоєння злочину покинули та розпорядилися викраденим на свій розсуд, чим спричинили потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 21000 грн.

Крім того, в період часу з 19 год. 15 хв. 18.08.2018 року по 10 год. 15 хв. 19.08.2018 року перебуваючи за адресою АДРЕСА_4 у ОСОБА_10 виник злочинний умисел направлений на викрадення будь-якого чужого майна поєднаного з проникненням у житло, а саме в будь-яку квартиру вищевказаного будинку.

Розуміючи, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел без допомоги сторонніх осіб ОСОБА_10 не зможе, з цією метою до вчинення вищевказаного злочину останній вирішив залучити своїх знайомих ОСОБА_7 та ОСОБА_11 .

ОСОБА_7 та ОСОБА_11 на пропозицію ОСОБА_10 вчинити викрадення буд-якого чужого майна, поєднаного із проникненням у житло, погодилися, тим саме вступили в попередню змову, направлену на повторне спільне заволодіння чужим майном.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, враховуючи сприятливу обстановку, впевнившись що за їх діями ніхто не спостерігає та вони залишаються ніким не поміченими, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_11 шляхом підбору ключа проникли до квартири АДРЕСА_5 звідки таємно викрали майно, а саме:

- жіночу шубу, виготовлену з хутра ондатри, вартістю 10000 грн.;

- грошові кошти в сумі 10000 грн.;

- револьвер "Сафарі". модель РФ420. калібр 4мм , серійний номер НОМЕР_2 , вартістю 4000 грн.;

- ніж кишеньковий "Zero Tolerance" ZT0350 Assisfed Black Folder, вартістю 4810 грн.;

- фотоапарат "Фуджіфілм» цифровий, в корпусі чорного кольору, вартістю 600 грн.;

- смартовий пістолет, чорного кольору, вартістю 2500 грн.;

- бінокль, чорного кольору, вартістю 400 грн.

Після чого, місце скоєння злочину покинули та розпорядились викраденим на свій розсуд чим спричинили потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 32210 грн.

03.12.2018 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.208 КПК України та йому вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Оцінивши в сукупності дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання та реєстрації, міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, слідчий суддя вважав, що прокурором не доведено та слідчим суддею у судовому засіданні не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно в умовах його тримання під вартою, а тому застосував відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. Крім того, слідчий суддя зазначив, що оскільки відомості про злочин було внесені до ЄРДР 28.03.2018 року, то підстав для затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України буз ухвали слідчого судді не було.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора ОСОБА_6 в підтримання апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в заперечення апеляційної скарги прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними доказами, копії яких містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема: заявою про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_12 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 від 27.03.2018 року; протоколом ОМП проведеного за адресою м. Житомир, пров.3-й Мар`янівський, 31Б; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 , протоколом ОМП проведеного за адресою АДРЕСА_6 ; протоколом обшуку проведеного за адресою АДРЕСА_1 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Також, слідчий суддя встановив, що існують підстави вважати, що ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені п. 1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Разом з тим, під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, зазначеним прокурором.
На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що для запобігання встановлених ризиків, застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою буде достатнім.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що в судовому засіданні місцевого суду не доведено, що обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недостатнім. Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
У відповідності до ч.1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з обраним слідчим суддею запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту.

Доводи апелянта про тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 і те, що останній не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи чи навчання, а також не має на утриманні неповнолітніх дітей, не може слугувати безумовною підставою для обрання щодо останнього виняткового запобіжного заходу.
Крім того, як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 має постійне місце проживання, раніше не судимий. В засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 надав копію трудового договору, згідно якого останній є працевлаштованим.

Також, згідно пояснень прокурора в апеляційному суді обраний запобіжний захід підозрюваним ОСОБА_7 не порушується.
Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують висновків слідчого судді щодо обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Доводи апелянта про те, що висновок слідчого судді про незаконність затримання ОСОБА_7 безпідставний, апеляційний суд вважає необгрунтованими.
Так, з матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_7 було затримано 03.12.2018 року та складено протокол про затримання, що підтверджується копією протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину (а.п. 21-22).

Згідно вказаного протоколу, підставами затримання вказано пункти 1, 2 частини 1 статті 208 КПК України, а саме: якщо цю особу застали під час вчинення кримінального правопорушення або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Враховуючи те, що відомості про кримінальне провадження №0001289 за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України внесені до ЄРДР 28.03.2018 року, а в судовому засіданні місцевого суду прокурором та слідчим, згідно ч.5 ст.206 КПК України не доведено існування передбачених законом підстав для затримання ОСОБА_7 без ухвали слідчого судді, слідчий суддя визнав затримання ОСОБА_7 незаконним та звільнив останнього з під варти в залі суду.

З наведеним погоджується і апеляційний суд, оскільки згідно до ч.3 ст.206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади, чи посадова особа, під вартою який тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

В апеляційній скарзі також не наведено наявності правових підстав для затримання ОСОБА_7 03.12.2018 року без ухвали слідчого судді.

На підставі викладеного, ухвала слідчого судді є законною та обгрунтованою, тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 05 грудня 2018 року, якою затримання ОСОБА_7 визнано незаконним та застосовано щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 20-00 год. по 08-00 год на. строк 2 місяці без застосування електронних засобів контролю - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: