Ухвала
Іменем України
27 грудня 2018 року
м. Київ
справа № 343/2463/14-к
провадження № 51-9818ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року,
встановив:
Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2015 року ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року ОСОБА_4 відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження вищевказаного рішення місцевого суду та повернуто йому апеляційну скаргу.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про перевірку зазначеної ухвали апеляційного суду в касаційному порядку.
Перевіривши доводи касаційної скарги, долучену до неї копію судового рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно з положеннями п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга може бути подана на інші ухвали суду першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Зі змісту касаційної скарги та долученої до неї ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області вбачається, що її було постановлено 13 лютого 2015 року за участю ОСОБА_4 , який під час її оголошення був присутній в судовому засіданні. При цьому ОСОБА_4 було роз`яснено порядок набрання судовим рішенням законної сили, строк на його оскарження до суду апеляційної інстанції, а також було вручено його копію.
Тобто ОСОБА_4 було достовірно відомо про зміст постановленої ухвали місцевого суду.
Разом з тим, апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду від 13 лютого 2015 року з доповненнями до нього ОСОБА_4 подав до суду апеляційної інстанції більш ніж через 3 роки, а саме 13 листопада 2018 року, тобто із суттєвим пропуском встановленого законом семиденного строку на її оскарження.
За наслідками розгляду вказаного клопотання з доповненнями апеляційний суд ухвалою від 04 грудня 2018 року відмовив в його задоволенні та повернув ОСОБА_4 його апеляційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.
Колегія суддів вважає, що рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, оскільки ОСОБА_4 не навів об`єктивних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які б суд міг визнати поважними, та поновити зазначений строк.
При цьому апеляційний суд слушно зазначив про те, що строк на апеляційне оскарження судового рішення може бути поновлений, якщо цей строк було порушено з поважних причин.
Про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом. Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.
Зважаючи на наведене, з урахуванням положень п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України та доводів клопотання з доповненнями ОСОБА_4 про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження, які аналогічні доводам його касаційної скарги, у тому числі і щодо того, що його було введено захисником в оману щодо правових наслідків прийнятого районним судом рішення, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_4 відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України підлягає поверненню, оскільки колегією суддів не встановлені обставини, які свідчать про поважність пропуску зазначеного строку, а тому і підстав для його поновлення немає.
Крім того, як вірно зазначено в ухвалі апеляційного суду, при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду, судом не перевіряються доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.
Таким чином, підстав вважати рішення апеляційного суду незаконним чи необґрунтованим у колегії суддів немає, як і підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 .
Оскільки зі змісту касаційної скарги, доданої до неї копії судового рішення убачається, що підстав для задоволення скарги немає, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5