Номер провадження 1-м/754/2/19
Справа № 754/5694/19
У Х В А Л А

07 травня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації, яким засуджено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, у відповідність із законодавством України ,

за участі прокурора - ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В :

17.04.2019 р. до Деснянського районного м. Києва надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність до кримінального законодавства України вироку Петрозаводського міського суду Республіки Карелії від 23.04.2018 року, з наступними змінами, згідно Апеляційної ухвали Верховного Суду Республіки Карелії від 03.08.2018 року, відносно ОСОБА_3 .

У вказаному клопотанні заявник просив суд визначити статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_3 визнано винуватим вироком Петрозаводського міського суду Республіка Карелії від 23.04.2018 року та визначити строк позбавлення волі, що підлягає виконанню засудженим.

В судове засідання представник Міністерства юстиції України не прибув, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, просив розглянути клопотання за його відсутності.

Прокурор в судовому засіданні вважав наявними підстави для задоволення клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України, вважаючи необхідним кваліфікувати дії ОСОБА_3 за ч.1 ст. 255 та ч.3 ст. 307 КК України та призначити останньому покарання за сукупністю злочинів у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додатки до нього, суд приходить до висновку про те, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, передача засуджених для відбування покарання з однієї держави до іншої регулюється Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року та ст. 606 КПК України.

Згідно ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенцією про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, яка набрала чинності для України з 01 січня 1996 року, передбачено можливість передачі особи, засудженої на території однієї держави, на територію іншої держави, відповідно до положень цієї Конвенції, для відбування призначеного їй покарання (ст. 2) шляхом продовження виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями ст.10 або визнання вироку з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і, таким чином, заміни міри покарання, призначеної в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11 цієї Конвенції.

Відповідно до положень ч.1 ст.7 КК України громадяни України, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст.602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч.3 ст.603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або цією главою КПК України, суд зазначає, що чинними на території України є Конвенція про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та Європейська конвенція про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 25 травня 1970 року, які ратифіковані Україною 22 вересня 1995 року та 26 вересня 2002 року відповідно.

Відповідно до ч.1 ст.4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28 травня 1970 року санкція може виконуватися іншою Договірною Державою тільки у разі, якщо згідно із її законодавством дія, за яку була встановлена санкція, була б злочином в разі її вчинення на її території, та особа, якій було встановлено санкцію, підлягала би покаранню, в разі якщо вона вчинила б цю дію там.

Згідно із п.п. а), с), d) ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган повинен враховувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими ніякі мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину або злочинів.

Разом з цим, положеннями ч.3, ч.4 ст. 610 КПК України передбачено, що суд під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та ч. 2 ст. 610 КПК України Міністерством юстиції України до клопотання додано всі необхідні документи.

Судом встановлено, що вироком Петрозаводського міського суду Республіки Карелії від 23.04.2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.210, ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК РФ, за які йому призначено покарання із застосуванням ст. 64 КК РФ та ч.3 ст.69 КК РФ у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму.

Вказаний вирок був змінений апеляційною ухвалою судової колегії у кримінальних справах Верховного Суду Республіки Карелії від 03.08.2018 року, а саме, щодо засудженого ОСОБА_3 - зараховано в срок відбуття покарання час його затримання та тримання під вартою в період з 24.07.2015 року по 22.04.2018 року включно та набрав законної сили 03.08.2018 року.

Як вбачається з клопотання та додатків до нього, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується інформацією Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України від 20.09.2018 р за № 6.5-10369/6-18.

Відповідно до письмової заяви ОСОБА_3 має бажання в подальшому відбувати покарання на території України.

Відповідно до довідки з місця відбування покарання засуджений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 05.10.2018 р. відбув 3 роки 2 місяці 13 днів із загального строку покарання у виді позбавлення волі 6 років 6 місяців, невідбута частина покарання становить 3 роки 2 місяці 17 днів. Початок строку відбуття покарання 23.04.2018 р., кінець строку відбуття покарання 22.01.2022р.

Діяння ОСОБА_3 вироком Петрозаводського міського суду Республіки Карелії від 23.04.2018 р., кваліфікуються:

за ч.2 ст.210 КК РФ - як участь в злочинній організації та за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК РФ-як .замах на незаконний збут наркотичних засобів, скоєнний з використанням електроних, інформаційно-телекомунікаційних мереж (в тому числі мережа Інтернет), організованою групою, в особливо великому розмірі, який не доведений до кінця по незалежним від волі винного обставинам.

Відповідно до законодавства України, відповідальність за вчинення ОСОБА_3 вищевказаних дій повністю охоплюються диспозицією ч.1 ст.255 КК України, як участь в злочинній організації (санкція ч.1 ст.255 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до12 років) та ч.1 ст.15, ч.3 ст.307 КК України, як замах на незаконний збут наркотичних засобів організованою групою, в особливо великих розмірах (санкція ч. 3 ст.307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацєю майна).

Також суд враховує, що вироком Верховного Суду Республіки Карелії від 23.04.2018 р. встановлено обставини, що пом"якшують покарання ОСОБА_3 , а саме, повне визнання вини, щире каяття в скоєнному, активне сприяння розкриттю злочинів, виявлення та кримінальне переслідування інших співучасників злочинів, що є достатньою підставою для застосування до ОСОБА_3 при призначення покарання ч.1 ст. 69 КК України.

Враховуючи, що вироком Петрозаводського міського суду Республіки Карелії від 23.04.2018 року, зі змінами, внесеними апеляційною ухвалою Верховного суду Республіки Карелії від 03.08.2018 р. відносно ОСОБА_3 , в строк відбування покарання ОСОБА_3 зараховано час його затримання і тримання під вартою в період з 24.07.2015 р. по 22.04.2018 р. влючно, суд вважає за необхідне визначити строк покарання засудженому ОСОБА_3 аналогічний строку, визначеному вироком Петрозаводського міського суду Республіки Карелії від 23.04.2018 року, а саме 6 років 6 місяців позбавлення волі, вважаючи що саме таке рішення буде відповідати вимогам, визначеним статтею 3 Конвенції про передачу засуджених осіб, умовам передачі громадянина України ОСОБА_3 для відбування покарання в Україну, та вимогам статті 11 Конвенції, оскільки за своїм характером та тривалістю покарання не буде більш суворим, ніж міра покарання, призначена у державі ухвалення вироку, і не перевищуватиме максимальних строків позбавлення волі, передбачених законодавством України.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Апеляційною ухвалою Верховного суду Республіки Карелії від 03.08.2018 року ОСОБА_3 зараховано в строк відбування покарання час його затримання і тримання під вартою в період з 24.07.2015 р. по 22.04.2018 р. включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ч. 4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28 травня 1970 року, ст. ст. 6, 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, ст. ст. 602-610 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання Міністерства юстиції України - задовольнити.

Привести вирок Петрозаводського міського суду Республіки Карелії від 23.04.2018 року, яким ОСОБА_3 визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.210 КК РФ з застосуванням ст.64 КК РФ, ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК РФ і на підставі ст. 69 КК РФ призначене остаточне покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, із змінами відносно ОСОБА_3 , згідно Апеляційної ухвали Верховного Суду Республіки Карелії від 03.08.2018 року, а саме, зараховано до строку відбування покарання ОСОБА_3 час його затримання і тримання під вартою в період з 24.07.2015 р. по 22.04.2018 р. включно, у відповідність із законодавством України.

Визначити, що відповідальність за злочини, за які ОСОБА_3 при продовженні відбування покарання на території України повинен відбувати покарання, передбачена ч.1 ст.255 КК України, ч.1 ст.15, ч.3 ст.307 КК України. Визначити ОСОБА_3 к відбуттю покарання за ч.1 ст. 255 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 4 років позбавлення волі; за ч.3 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 6 років 6 місцяців позбавлення волі, без конфіскації майна; на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого визначити ОСОБА_3 покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 23.04.2018р. В строк відбування покарання зарахувати час перебування під вартою з 24.07.2015 р. по 22.04.2018 р. включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором протягом семи днів, безпосередньо до суду, який ухвалив судове рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий -