У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000050, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2019 року відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Люблене Березанського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 06.09.2018 р. призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України покарання у виді 9 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 06.09.2018 р. остаточно призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі.
В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає, що зазначений вирок є незаконним та таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з підстав його невідповідності тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Зазначає, що призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 7 років позбавлення волі, суд послався на загальні засади призначення покарання, вказавши при цьому на тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, визнання ним вини та щирого каяття, що хоча і пом`якшує покарання засудженого, проте істотно не знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та суспільної небезпечності особи обвинуваченого.
Стверджує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам, що мають істотне значення при вирішенні питання про розмір покарання, а саме тому, що обвинуваченим скоєно особливо тяжкий злочин, наслідком якого стала смерть людини, що позбавлення життя відбулося у спосіб завдання не менше 8 ножових ударів в область життєво важливих органів, у тому числі серця потерпілого, який при цьому перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння і природно не міг чинити опір, що наявні тілесні ушкодження у вигляді ран на долонній поверхні обох кистей рук потерпілого свідчать про його самозахист, що для позбавлення життя іншої людини обвинуваченому достатньо дріб`язкового приводу у виді вербальної образи.
Вказує, що судом не надано оцінки даним про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, ніде не працює та суспільно-корисною діяльністю не займається, натомість обрав для себе вчинення злочинів як спосіб існування, що підтверджується вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 06.09.2018 р.
Звертає увагу на те, що незважаючи на наявність обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, суд призначив обвинуваченому найнижче покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 115 КК України.
Вважає, що вказані обставини свідчать про те, що судом порушенні вимоги ст. 65 КК України, оскільки призначене ОСОБА_6 покарання є таким, що хоча і не виходить за межі ч. 1 ст. 115 КК України, однак за своїм розміром, як за вчинений злочин, так і за сукупністю злочинів, з огляду на особу обвинуваченого, обставини і спосіб вчинення злочину, фору вини та мотиви його вчинення, а також тяжкість наслідків, що настали, є явно несправедливим через його м`якість.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

02.02.2018 р., приблизно о 17.00 год., точного часу під час досудового розслідування та судового розгляду встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 разом зі своїми знайомими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в приміщенні літньої кухні домоволодіння АДРЕСА_1 , вживали алкогольні напої. В цей час, між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , розпочався словесний конфлікт, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, з приводу висловлювань ОСОБА_9 в бік родини ОСОБА_6 , що тривав до 21.30 год.
ОСОБА_10 з метою попередження можливої бійки в приміщенні змусив останніх вийти для з`ясування відносин на подвір`я зазначеного домоволодіння. Знаходячись на подвір`ї, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_9 , схопив кухонний ніж, який був встромлений із зовнішньої сторони віконної рами та, тримаючи його у правій руці, наніс останньому не менш 8 ударів в область живота, грудей, серця та верхніх кінцівок. Після цього ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, а ОСОБА_9 шпиталізовано до хірургічного відділення Березанської центральної лікарні, де останній помер о 00.35 год. 03.02.2018 р.
Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині (вбивство).

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, належить до особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, характеризується негативно. Визнав обставинами які пом`якшують покарання щире каяття, обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, судом враховано висновок судово-психіатричної експертизи № 75 від 06.03.2018 р., відповідно якому, ОСОБА_6 , на момент інкримінованого правопорушення по час проведення експертизи страждав та страждає на психічний розлад у вигляді емоційно нестійкого розладу особистості. Імпульсивний тип. За своїм психічним станом на момент інкримінованого правопорушення і на теперішній час ОСОБА_6 міг та може віддавати звіт своїм діям та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які просили вирок залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені дослідженими судом доказами, які правильно оцінені та обґрунтовано покладені судом в основу вироку. Фактичні обставини вчиненого ОСОБА_6 злочину за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 115 КК України апелянтом в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому апеляційному перегляду не підлягають.

Щодо призначеного ОСОБА_6 покарання, то апеляційний суд вважає його достатньо мотивованим і обґрунтованим.

За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до роз`яснень, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 вчинив злочин, який відповідно до положень ст. 12 КК України, належить до особливо тяжких злочинів. ОСОБА_6 раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно.

На думку апеляційного суду, покарання судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, з урахуванням в повній мірі ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, який є особливо тяжким злочином, конкретних обставин вчиненого злочину, певних даних про особу ОСОБА_6 , обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема і тих, на які посилається апелянт.
З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання занадто м`яким та таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, як того просить апелянт, не вбачається.
Щодо призначення остаточного покарання, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення більш суворого остаточного покарання, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, то вони не є слушними, оскільки, на думку апеляційного суду, призначене судом першої інстанції остаточне покарання у виді 8 років позбавлення волі є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та домірно скоєному.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2019 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

Судді

_____________________ _____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3