Провадження №1-кс/369/3895/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2018 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження № 0000603 від 30.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області капітан поліції ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, погодженим прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000603 від 30.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

У своєму клопотанні слідчий зазначив, що у провадженні СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000603 від 30.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

19 вересня 2018 року ОСОБА_5 був повідомлений про підозру у вчиненні кримінального провадження № 0000603 від 30.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Відповідно до інформації отриманої з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5 зареєстровано майно, а саме квартира АДРЕСА_1 .

Слідчий зазначив, що санкція ч. 3 ст. 369 КК України, передбачає конфіскацію майна підозрюваного, тому на вищевказане майно необхідно накласти арешт для запобігання можливості його передачі, відчуження.

Враховуючи викладене, слідчий просив накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Суд, дослідивши письмові матеріали клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадженні, суд дійшов висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.
Відповідно до вимог п. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
У клопотанні слідчий зазначив, що згідно інформації, отриманої з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5 зареєстровано майно, а саме квартира АДРЕСА_1 . Однак до суду не надано належних доказів, які б підтвердили, що підозрюваному ОСОБА_5 на праві власності належить вищевказане нерухоме майно.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно положенням ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Звертаючись до суду з клопотанням про накладення арешту лише посилався на те, що підозрюваному ОСОБА_5 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . Однак, в обґрунтування даного клопотання слідчим не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили, належність вказаного нерухомого майна підозрюваному ОСОБА_5 на праві власності.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що клопотання слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження № 0000603 від 30.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 174, 309 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження № 0000603 від 30.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1