Справа № 382/874/18
Номер провадження: 1-кп/365/15/19
В И Р О К

Іменем України

04.01.2019 смт. Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання № 2 кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000515 від 05.09.2017 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, уродженки села Ничипорівка Яготинського району Київської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, працездатної, тимчасово непрацюючої, з середньою освітою, неодруженою, засудженою вироком Згурівського районного суду Київської області від 14.03.2018 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільненою від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участі прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_3

представниа органу пробації ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_3 перебуваючи в приймальні голови суду у приміщенні Яготинського районного суду Київської області по вул. Незалежності, буд. 67 в м. Яготин Київської області, 04 вересня 2017 року в період часу з 13 години 00 хвилин по 14 годину 00 хвилин побачила на письмовому столі мобільний телефон марки «Lenovo Pla42» чорного кольору, належний ОСОБА_7 , та в цей час у неї виник злочинний умисел на викрадення саме цього мобільного телефону.

Скориставшись відсутністю потерпілого та сторонніх осіб, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно, умисно та з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що її дії носять незаконний та протиправний характер, розуміючи, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 взяла мобільний телефон марки «Lenovo Pla42» та поклала до правої передньої кишені штанів. Після чого покинула приміщення Яготинського районного суду Київської області та пішла в напрямку центра міста.

Викраденим мобільним телефоном ОСОБА_3 розпорядилася на власний розсуд.

В результаті злочинних дій потерпілому ОСОБА_7 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 3159 гривні 73 копійок.

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винною у якому визнається обвинувачена, передбачена ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнала повністю та показала наступне. У 2017 року, знаходячись у приміщенні Яготинського районного суду Київської області, у приймальні голови суду побачила на столі мобільний телефон «Lenovo» та у неї виник умисел на викрадення цього телефону. Вона взяла цей телефон і розпорядилася ним на власний розсуд шляхом продажу його своєму знайомому ОСОБА_9 за 500 грн. У вчиненому щиро кається, вважає, що вчинила неправильно через збіг важких обставин, а саме, через відсутність у неї коштів. На той момент вона не працювала, матеріальний стан був важкий, не було коштів на харчування та проїзд транспортом. Через втрату паспорту її не приймають на офіційну роботу, тому змушена періодично підробляти неофіційно. Під час розгляду справи в суді вона повністю відшкодувала матеріальну шкоду потерпілому. На сьогоднішній день вона фінансово допомагає своїй матері, яка вагітна, та своєму брату 3,5 років, оскільки її вітчим не працює та зловживає спиртними напоями. У 2015 році її було засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком до 4 років, але звільнено від відбуття покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку. Крім того її було притягнуто у 2018 році до кримінальної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 185 КК України вироком Згурівського районного суду Київської області до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки. Викрадення телефону вона вчинила після попередніх крадіжок, але до постановлення вироку. Після того намагається вести нормальний спосіб життя, не вчиняла нових злочинів, намагалася вчасно виконувати покладені судом на неї обов`язки. В скоєному щиро кається, усвідомлює протиправність своїх дій, жалкує з приводу вчиненого та просить суд її суворо не карати. Стверджує, що стала на шлях виправлення, має намір звернутися до відповідних органів з метою отримання нового паспорту, працевлаштуватись.

Виходячи з міжнародно-правових зобов`язань держави, положень ст. 8 Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року» (далі Закон), Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, дотримання принципу верховенства права є однією з основ демократичного суспільства.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Згідно з ч. 5 ст. 9 КК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Відповідно до ст. 17 КПК України та (усталеної практики ЄСПЛ), зокрема висновків Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 винуватість має бути доведена поза розумним сумнівом.

Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються.

Суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Проти цього не заперечують учасники судового провадження, зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин і суд не має сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Докази не досліджувались.

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, суд створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Змагальність сторін у цьому кримінальному провадженні забезпечується стороною обвинувачення та захисту. Державне обвинувачення підтримується у суді прокурором, обвинувачена здійснює захист через залученого ухвалою суду адвоката з центру безоплатної вторинної допомоги.

За своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження у межах висунутого обвинувачення, керуючись законом, суд дійшов висновку, що в ході судового розгляду поза розумним сумнівом доведено винуватість обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй злочину, а саме, у тому, що вона вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, тобто вчинила таємне викрадення чужого майна, повторно.

Відповідно до ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, ті, що вона щиро кається у вчиненному, активно спряла розкриттю злочину та добровільно відшкодувала завданий збиток потерпілому.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження і встановлено під час судового розгляду, обвинувачена визнала свою вину у вчиненому, не змінювала такої своєї позиції, сприяла розгляду справи і в повному обсязі надавала показання суду щодо обставин вчинення злочину, не допускала зловживання правом на захист, що сприяло швидкому встановленню усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлені. Органом досудового розслідування включено в обвинувальний акт як обтяжуючу обставину повторність, яку необхідно виключити, оскільки повторність є кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, тому суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

При призначенні покарання суд враховує вимоги статей 50 та 65 КПК України та керується постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі Постанова від 24.10.2003 № 7), відповідно до яких суд має урахувати ступінь тяжкості, обставини злочину, його наслідки і дані про особу.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, суд виходить із класифікації злочину відповідно до ст. 12 КК України, який є злочином середньої тяжкості, також із його особливостей й обставин вчинення, визнаних судом доведеними (одноепізодний закінчений злочин, вчинений одноособово з корисливим мотивом та з прямим умислом).

Суд враховує поведінку обвинуваченої під час судового розгляду, яка вину у вчиненому визнала повністю, щиро кається, відтак щиро жалкує з приводу вчиненого злочину та засуджує таку свою поведінку, що виразилось у її бажанні виправити наслідки вчиненого.

Також суд враховує наявність встановлених пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих обставин.

Дослідивши дані про особу, суд з`ясував, що обвинувачена ОСОБА_3 в силу ст. 89 КК України є такою, що не має судимості; засуджена вироком Згурівського районного суду Київської області від 14.03.2018 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, має задовільний стан здоров`я, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є працездатною, у трудових відносинах не перебуває, не працює, не має постійного законного джерела доходу, по місцю проживання характеризується посередньо, алкогольними напоями не зловживає, має молодий вік.

Суд приймає до відома досудову доповідь органу пробації, відповідно до якої обвинувачена не зможе самостійно стати на шлях виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк, оскільки становить високу небезпеку для суспільства в тому числі для окремих осіб.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 314-1 КПК України досудова доповідь не може використовуватись у кримінальному провадженні як доказ винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину.

З`ясувавши позицію потерпілого, викладену письмово, який просить суворо обвинувачену не карати, притензій матеріального і морального характеру до неї не має у зв`язку з відшкодуванням шкоди в повному обсязі, суд дійшов висновку про призначення для обвинуваченої необхідного і достатнього, а також і справедливого, для її виправлення та попередження нових злочинів покарання у виді позбавлення волі.

Розглядаючи можливість виправлення обвинуваченої без відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд керується позиціями Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно з якими досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України, з урахуванням загальних засад призначення покарання, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку звільнити обвинувачену від відбування призначеного покарання, встановити іспитовий строк та покласти на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, оскільки вбачається, що її виправлення можливе без відбування призначеного покарання.

Матеріальна шкода, завдана потерпілому ОСОБА_7 , становить 3159 гривні 73 копійок та обвинуваченою відшкодована в повному обсязі.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Стягнути із обвинуваченої на користь держави витрати на залучення експертів.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався. Підстав для обрання обвинуваченій запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає, враховуючи належне виконання обвинуваченою під час розгляду справи процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України,

У Х В АЛ И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначити покарання ОСОБА_3 за сукупністю злочинів за цим вироком та за вироком Згурівського районного суду Київської області від 14.03.2018 шляхом часткового складання призначених покарань та визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити їй іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави витрати на залучення експерта у розмірі 572 (п`ятсот сімдесят дві) гривні 00 копійок.

Речові докази: сім-карти мобільного оператора «Лайф» в кількості 2 шт., які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_7 , повернути йому як власнику.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1