Справа № 751/7588/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/129/19
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника ЧВК №44 ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

засудженої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_9 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 листопада 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою засудженій ОСОБА_9 відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування ухваленого рішення місцевим судом зазначено, що процес виправлення та виховання має бути стабільним та послідовним, з врахуванням всіх даних щодо засудженої суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_9 не довела своє виправлення за весь час відбування покарання і застосування відносно неї умовно - дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним.

Не погодившись з рішенням суду адвокат ОСОБА_8 звернулася в інтересах засудженої ОСОБА_9 з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та застосувати до її підзахисної умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що на час звернення з клопотанням ОСОБА_9 відбула встановлену законом частину строку покарання, а висновки адміністрації ЧВК № 44, викладені в довідках та характеристиках засудженої, не містять прямих посилань на несумлінну поведінку засудженої. На думку апелянта, в зазначених документах в більшості містяться позитивні дані та характеристики засудженої, а в деяких випадках вказані висновки не відповідають дійсності. Так, ОСОБА_9 брала участь у роботі секцій самодіяльності організації, фактично відпрацювала 39 місяців, з яких більшість місяців показники виконання денного завдання були вищі ніж середні. Апелянт вважає, що висновки суду першої інстанції щодо несумлінної поведінки засудженої не відповідають дійсності та не підтверджуються жодними доказами, дослідженими судом та покладеними в основу оскаржуваної ухвали. Також, вважає незаконним посиланням суду на те, що до засудженої раніше застосовувалося умовне-дострокове звільнення і вона не заслуговує на таку пільгу.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_8 та засудженої ОСОБА_9 , які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення місцевого суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії, суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, та після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин частини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи трьох четвертей строку покарання, призначеного особі, які раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом не відбутої частини покарання.

Однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Крім того, під час вирішення питання про умовно дострокове звільнення, суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про відшкодування матеріальних збитків.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_9 обґрунтував своє рішення тим, що викладені в характеристиках і довідках обставини у своїй сукупності не дають підстав для такого звільнення.

Такий висновок суду узгоджується з доказами, які містяться у матеріалах провадження.

Необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого є його сумлінна поведінка і ставлення до праці. Суд може дати висновок про виправлення засудженого, ґрунтуючись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Колегія суддів звертає увагу, що застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Слід зазначити, що сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засуджено¬го, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйня¬тих норм і правил поведінки, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, сумлінне ставлення до навчання, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та ін.

Відповідно до характеристики, затвердженої начальником ДУ «Чернігівська виправна колонія (№44)» поведінка засудженої ОСОБА_9 за весь період відбування покарання не є сумлінною, вона загалом характеризувалась негативно, на даний час посередньо, перебувала на профілактичному обліку як злісний порушник установленого порядку відбування покарання, у 2015 році їй оголошувалось заохочення, однак після цього, засуджена тричі притягувалась до дисциплінарної відповідальності, ОСОБА_9 відноситься до числа засуджених з позитивною спрямованістю та не входить до складу самодіяльних організацій засуджених установи чи відділення, за весь час відбування покарання ставлення до праці також не є сумлінним. Крім того, засуджена має другу судимість за вчинення злочинів у сфері незаконного обігу з наркотичними речовинами, держава надавала їй можливість уникнути відбуття покарання, звільняла її умовно-достроково, але засуджена не зробила належних та правильних висновків для себе та в період не відбутої частини строку покарання скоїла новий однорідний тяжкий злочин.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженої про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки матеріали провадження не містять даних про те, що ОСОБА_9 стала на шлях виправлення, а тому доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду.

Доводи захисника ОСОБА_8 , викладені в апеляційній сказі, щодо незаконності посилання місцевим судом на те, що засуджена ОСОБА_9 раніше звільнялася умовно-достроково, а тому не заслуговує на таку пільгу колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вказана обставина була враховано судом першої інстанції, як обставина, що характеризує засуджену особу та в сукупності з іншими характеризуючими даними.

Твердження апелянта відносно невідповідності висновків суду фактичним обставинам, щодо несумлінної поведінки засудженої за час відбування покарання, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, оскільки в матеріалах провадження відсутні данні, які б свідчили, що засуджена своєю поведінкою та ставлення до праці довела своє виправлення, наявність лише формально-юридичних підстав не свідчить про виправлення засудженої та не дає право на беззаперечне умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, через що, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 листопада 2018 року якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_9 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4