Справа №487/3284/19
Провадження №1-кс/487/3496/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2019 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання Начальника відділення СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001703 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України про арешт майна

ВСТАНОВИВ:
01.05.2019 року начальник відділення СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області капітан поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1, ОСОБА_4 , в рамках здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0001703, звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на тимчасово вилучений 28.04.2019 під час проведення огляду місця події подвір`я будинку АДРЕСА_1 , - ніж.
У клопотанні слідчий зазначив, що у проваджені СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0001703 від 28.04.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Обґрунтовуючи своє клопотання, слідчий посилався на те, що 28.04.2019 близько о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись разом зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_6 біля квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, виник конфлікт зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_6 . В ході словесного конфлікту, ОСОБА_5 , знаходячись навпроти свого цивільного чоловіка, нанесла один удар ножем, який знаходився в правій руці, в область правого боку тулуба своєму цивільному чоловіку.
Підставою для внесення клопотання стало те, що вилучені речі зберегли на собі сліди злочину та можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, а тому відповідно до ч.2 ст.170 КПК України на них необхідно накласти арешт.

Слідчій у судове засідання н е з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги клопотання підтримав, просив задовольнити.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Із матеріалів клопотання встановлено, що у проваджені СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0001703 від 28.04.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.04.2019 близько о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись разом зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_6 біля квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, виник конфлікт зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_6 . В ході словесного конфлікту, між вищевказаними особами, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень цивільному чоловіку ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, що виникли під час сварки, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та маючи можливість передбачити їх суспільно-небезпечні наслідки, ОСОБА_5 , знаходячись навпроти свого цивільного чоловіка біля квартири АДРЕСА_2 , нанесла один удар ножем, який знаходився в правій руці, в область правого боку тулуба своєму цивільному чоловіку.
В подальшому потерпілого ОСОБА_6 було госпіталізовано до ЛШМД м. Миколаєва по вул. Корабелів 14 в м. Миколаєві, де останню було прооперовано.
Згідно виписки з протоколу операції №237-238 від 28.04.2019 ЛШМД м. Миколаєва ОСОБА_6 поставлено діагноз " проникаюче колото-різане поранення поясничної області справа з ушкодженням правої долі печінки. Внутрішньочеревна кровотеча".
28.04.2019 під час огляду подвір`я будинку АДРЕСА_1 , у присутності понятих та учасників, виявлено та вилучено:
- ніж.
28.04.2019 начальником відділення СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області капітаном поліції ОСОБА_3 винесено постанову про визнання вилучених предметів та речей речовими доказами, оскільки зазначені речі відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України - є матеріальним об`єктом, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять відомості, які використовуються як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально протравним шляхом, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу.
Згідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 167 КПК України встановлено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Вимогами ст.173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Слідчим доведено, що вилучене майно відповідає критеріям зазначеним у ст.ст. 98, 167 КПК України.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучені в ході обшуку речі мають суттєве значення для кримінального провадження, оскільки вони є доказами вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.
Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.
Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.
З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання начальника відділення СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_3 задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучений 28.04.2019 під час проведення огляду місця події подвір`я будинку АДРЕСА_1 :

- ніж.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити начальнику відділення СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області капітану поліції ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1