Дата документу 26.02.2019 Справа № 336/2781/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 336/2781/18 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/179/19 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянула 26 лютого 2019року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 7 лютого 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення №0001712 передбаченого ч. 2 ст.307 КК Україниза наступних обставин.

Так, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах ОСОБА_10 , маючи умисел на придбання особливо-небезпечного наркотичного засобу канабіс з метою збуту, придбала речовину сіро-зеленого кольору, яка згідно з висновком судового експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №7-167 від 04.02.2018 являється особливо-небезпечним наркотичним засобом обіг якого заборонено - канабіс, який стала незаконно зберігати при собі, з метою подальшого збуту.

30.01.2019 приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_10 , продовжуючи свій злочинний намір на незаконний збут особливо-небезпечного наркотичного засобу канабіс, направилася до території розташованої біля кафе «Кофейня» розташованого за адресою м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників буд. 32-Б, де зустрілася з ОСОБА_11 , якому було доручено проведення оперативної закупки особливо-небезпечного наркотичного засобу канабіс, після чого за грошову винагороду від ОСОБА_11 , у розмірі 150 гривень, ОСОБА_12 передала останньому зіп-пакет у якому перебувала речовина сіро-зеленого кольору, яка згідно з висновком експерта Запорізького НДЕКЦ при МВС України №7-167 від 04.02.2019 являється особливо-небезпечним наркотичним засобом обіг якого заборонено - канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину складає 0,898г, котрий у подальшому ОСОБА_11 видав співробітникам поліції.

Крім того, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах ОСОБА_10 , маючи умисел на придбання особливо-небезпечного наркотичного засобу канабіс з метою збуту, придбала речовину сіро-зеленого кольору, яка згідно з висновком судового експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №7-195 від 06.02.2019 являється особливо-небезпечним наркотичним засобом обіг якого заборонено -канабіс, який стала незаконно зберігати при собі, з метою подальшого збуту.

Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, 05.02.2019 приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний намір на незаконний збут особливо-небезпечного наркотичного засобу канабіс, направилася до території розташованої біля кафе «Кофейня» розташованого за адресою м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників буд. 32-Б, де зустрілася з ОСОБА_11 , якому було доручено проведення оперативної закупки особливо-небезпечного наркотичного засобу канабіс, після чого за грошову винагороду від ОСОБА_13 , у розмірі 290 гривень, ОСОБА_8 передала останньому два зіп-пакети у яких перебувала речовина сіро-зеленого кольору, яка згідно з висновком експерта Запорізького НДЕКЦ при МВС України №7-195 від 06.02.2019 являється особливо-небезпечним наркотичним засобом обіг якого заборонено - канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину складає 1,767г, котрий у подальшому ОСОБА_11 видав співробітникам поліції.

6 лютого 2019 р. ОСОБА_8 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.
Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому просить обрати відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.В клопотанні вказує на наявність обґрунтованої підозри відносно підозрюваної та ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України, тому вважає, що більш м?які запобіжні заходи не можуть запобігти зазначеним ризикам.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовуючи до вказаної особи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши їй цілодобово залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 строком до 7 квітня 2019 р. включно, та покладаючи обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим надано достатньо доказів які вказують на обґрунтовану підозру у вчиненні цього кримінального правопорушення саме ОСОБА_8 , проте прокурором не доведено існування всіх тих ризиків, на які він посилається в клопотанні, а також не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Зазначає, що слідчий звернувся до суду із клопотаннями про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно підозрюваної ОСОБА_10 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, оскільки нею вчинено особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна. Однак, зазначена обставина, що має істотне значення, судом не прийнята, що свідчить про те, що судом неповно вивчено всі необхідні обставини при розгляді зазначеного клопотання, а також про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Одним із ризиків зазначених слідчим у клопотанні було те, що підозрювана може вчинити інший злочин. Так, встановлено, що ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні двох епізодів збуту наркотичних засобів. Враховуючи викладенні обставини існують достатні підставі вважати, що підозрювана становить суспільну небезпеку та потребує ізоляції від суспільства для того, щоб запобігти вчиненню ним інших злочинів. Таким чином, просить ухвалу слідчого судді скасувати та, постановити нову, якою обрати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, та повідомив, що обвинувальний акт скеровано до суду, підозрювану та її адвоката із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.
У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Згідно вимогам ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.
У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК України, судове рішення слідчого судді переглядається в межах апеляційної скарги та, оскільки висновки слідчого судді щодо обґрунтованості висунутої ОСОБА_8 підозри не оспорюються в апеляційній скарзі.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.194 КПК України, враховано наявність обґрунтованої підозри, перевірені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів, зокрема, можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам визначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_8 , слідчий суддя врахував вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29 вересня 2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Враховуючи факти, встановлені у судовому засіданні та матеріали, на які посилався слідчий та прокурор, слідчий суддя, постановляючи ухвалу прийшов до висновку, що при розгляді клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу, прокурор довів обставини, передбачені п.1 ч.1 ст.194 КПК України, тобто, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, проте на переконання слідчого судді, слідчий і прокурор в судовому засіданні не довели недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваної для запобігання ризикам передбаченим п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України, на наявність яких, міститься посилання в клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена кримінальним процесуальним кодексом.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомість наявних доказів, що вказують на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкості покарання, яке їй загрожує, даних про особу підозрюваної, яка раніше не судима, має постійне місце реєстрації та проживання, проживає разом з чоловіком, який є інвалідом, та непрацездатною матір`ю що свідчить про міцність її соціальних зв`язків, страждає на низку захворювань, обставини досудового розслідування, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваної запобіжного заходу менш суворого, ніж тримання під вартою (про який клопотав слідчий), у вигляді домашнього арешту цілодобово з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що може в достатній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 слідчий суддя, керуючись дискреційними повноваженнями, прийшов до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини.

Що стосується доводів прокурора, які зазначені в апеляційній скарзі, то вони в більшій мірі є аналогічними тим, які були зазначені в клопотанні слідчого. Слідчим суддею їм була дана належна оцінка, з якою фактично не погоджується апелянт. Натомість, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді, на відміну від доводів прокурора, є правильними, вмотивованими і обґрунтованими.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на тяжкість вчиненого підозрюваною кримінального правопорушення, суспільно небезпечні наслідки, які настали, та можливу міру покарання у виді позбавлення волі у випадку визнання її винуватості мають місце, однак хоч суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризиків, визначених ст.177 КПК України, потребу позбавлення особи волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (правові позиції ЄСПЛ, викладені в п.74 рішення у справі «Мамедова проти Росії»).

Колегія суддів, з урахуванням даних щодо підозри у вчиненні декількох епізодів злочинної діяльності, погоджується з можливістю існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливого вчинення іншого кримінального правопорушення.

При цьому, колегія суддів погоджується з тим, що під час розгляду клопотання, та під час апеляційного розгляду провадження, стороною обвинувачення не було доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти заявленому ризику.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого та обираючи відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст.177, 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу і належним чином вмотивував своє рішення.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки, вказуючи про наявність ризиків, слідчий не навів будь-яких переконливих доводів щодо їх існування, обставини, викладені в клопотанні слідчого, які вказують на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України є лише припущеннями, які жодним чином не підтверджені.

Також, матеріали провадження не містять відомостей, що підозрювана після застосування запобіжного заходу порушувала його умови. Навпаки, після застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, умов вказаного запобіжного заходу не порушувала і дотримувалась покладених на неї обов`язків, прибула в судове засідання під час апеляційного перегляду провадження. Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Крім того, за підтвердженими відомостями, досудове розслідування даного кримінального провадження завершено, а обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 скерований до суду.

Враховуючи, що на даний час досудове розслідування кримінального провадження закінчено, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 7 лютого 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4