У Х В А Л А
07.03.2019 р.
Жмеринський міськрайонниий суд Вінницької області в складі:
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі: - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
із участю: - прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
- підозрюваного ОСОБА_11 ,
- законного представника підозрюваного ОСОБА_12 ,
- захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
- потерпілої ОСОБА_15 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000705 від 04.08.2016 року, відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Телелинці Жмеринського району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою вищою освітою, пенсіонера, інваліда другої групи загального захворювання, неодруженого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимого,
- за ознакою вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
В С Т А Н О В И В:
На розгляд Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області надійшло дане клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000705 від 04.08.2016 року, стосовно ОСОБА_11 , який вчинив передбачене ч.1 ст.125 КК України суспільно небезпечне діяння при наступних обставинах.
Так, о 09 годині 30 хвилин 04.08.2016 року ОСОБА_11 , перебуваючи у дворі багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на грунті неприязних відносин напав на сусідку ОСОБА_15 та поваливши останню на землю, схопив її обома руками за шию і у такому положенні деякий час утримував, притискаючи до землі. Внаслідок цих своїх дій ОСОБА_11 заподіяв потерпілій ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді синців та саден по передній поверхні шиї в середній частині, синців на шиї зліва та спереду в нижній частині, правій тім`яній ділянці голови, правій скроневій ділянці голови, навколо правого ока, на щоці справа, на спині справа по заднє-підпахвовій лінії по краю реберної дуги, саден на нижній губі справа та на щоці справа, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 05.08.2016 року №180 за ступенем тяжкості, як усі разом так і кожне окремо, належать до легких тілесних ушкоджень.
Вказані дії ОСОБА_11 кваліфіковано за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто нанесення умисного легкого тілесного ушкодження.
Разом з тим за змістом клопотання вказано про встановлення в ході досудового розслідування, що вказане суспільно небезпечне діяння ОСОБА_11 вчинив, перебуваючи в стані неосудності, тобто в стані, у якому він не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними внаслідок психічного захворювання у вигляді шизофренії параноїчної форми безперервного типу перебігу, у зв`язкуз чим прокурор просив застосувати до ОСОБА_11 примусові заходи медичного характеру у виді примусового лікування у психіатричній лікарні з посиленим режимом нагляду.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_11 , просив клопотання задоволити з викладених у ньому обгрунтувань.
Підозрюваний ОСОБА_11 висловив особисту згоду щодо викладених за змістом клопотання обставин та не заперечував проти застосування щодо нього заявлених примусових заходів медичного характеру.
Захисник ОСОБА_14 та законний представник ОСОБА_12 також вказали про відсутність власних заперечень щодо задоволення даного клопотання прокурора.
При дослідженні усіх доказів судом встановлено, що клопотання прокурора є достатньо аргументованим та повністю доводиться наступними доказами, які є належними та допустимими.
Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_15 пояснила, що 31.08.2016 року вона випрала кухонного рушника та вийшла у двір його вивісити. В цей час її сусід по будинку ОСОБА_11 раптово підбіг до неї, безпричинно повалив її на землю обличчям донизу, після чого наніс кілька ударів зверху, а потім обхопив руками її шию та стиснув дихальні шляхи. Вона почала задихатись та втрачати свідомість. Через деякий час ОСОБА_11 припив свої дії та підвівся, а вона у цей момент закричала, кликаючи про допомогу. Тоді підбігла сусідка ОСОБА_16 , яка запитала ОСОБА_11 , що він робить, після чого останній втік до себе додому, а вона, потерпіла, поволі піднялась та повернулася до власної квартири, де виявила підгорілу їжу на плиті, яку до цього готувала, й винесла каструлю надвір. Потім їй знову стало зле, коли над`їхав напарник по роботі її сина, той, дізнавшись від неї що сталося, викликав працівників поліції та бригаду швидкої допомоги, які відвезли її до лікарні, де їй надавали медичну допомогу. Зауважила, що прояви агресивної поведінки ОСОБА_11 щодо неї відбувались неодноразово і вона боялась зустрічатись з останнім у їх спільному дворі.
Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона понад тридцять років мешкає по сусідству із потерпілою ОСОБА_15 та підозрюваним ОСОБА_11 . Ні з ким із них конфліктів не мала, підозрюваний щодо особисто неї поводився як нормальна людина. Вранці одного дня влітку 2016 року вона, збираючись їхати електропотягом до матері в село, виходила на вулицю й чула триваючий стогін ОСОБА_15 . Щоб з`ясувати причини такого поводження останньої вона підійшла до її домоволодіннята через відчинену хвіртку пройшла у двір, де побачила зі спини, що на землі лежала ОСОБА_15 , а зверху неї лежав ОСОБА_11 . Не бачила, що саме він робив, та не розуміючи, що відбувається, запитала вголос, що це таке. Після цього ОСОБА_11 підвівся, а ОСОБА_15 залишилась лежати обличчям до землі. Свідок запитала ОСОБА_11 , що той робить, на що він їй відповів, мовляв, ОСОБА_15 землі хоче. Наказавши йому звідти піти, що той одразу зробив, вона запитала потерпілу чи їй потрібно викликати швидку, але та відповіла, що потрібно викликати поліцію, повідомивши також що її син того дня був на риболовлі. Поспішаючи на електропотяг, вона залишила ОСОБА_15 на місці. Систематичних проявів агресивної поведінки ОСОБА_11 сама не відчувала і не бачила таких його дій щодо інших людей.
Свідок ОСОБА_17 пояснила суду, що ОСОБА_11 є двоюрідним братом її батька, з дитинства його знає, як спокійну та грамотну людину. Вона часто відвідує його у нього вдома, де той мешкає самостійно. Одного разу у її присутності потерпіла ОСОБА_15 прийшла у супроводі двох працівників поліції до ОСОБА_11 в квартиру та звинуватила його у тому, що він затопив її житло та господарські будівлі, хоча насправді тоді пройшов сильний дощ. Подібні необгрунтовані претензії до ОСОБА_11 . ОСОБА_15 виявляє постійно, тривалий час обзиває його та сама провокує конфлікти. В оточенні інших людей ОСОБА_18 ніколи не поводився агресивно.
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснила, що підозрюваному ОСОБА_11 упродовж двох останніх років поставляв додому молоко з власного господарства, також знає його як колишнього односельця в с.Телелинці Жмеринського району, він є чемною та спокійною людиною. Про стосунки підозрюваного з потерпілою не знає, зауваживши, що та при їх першій зустрічі порозповідала їй про поганий побутовий стан його житла та сморід у помешканні через особисте неохайне поводження ОСОБА_11 , але нічого подібного ні тоді, ні в подальшому за ОСОБА_11 свідок не помічала, в квартирі у нього завжди було чисто та прибрано.
Свідок ОСОБА_20 пояснила суду, що вона є племінницею підозрюваного ОСОБА_11 . Він регулярно, до двох разів на тиждень, приходить в гості до них додому. Вона знає його як спокійну людину, вільно та без остраху з ним спілкується. Одного ранку на початку серпня 2016 року їй повідомила ОСОБА_16 , що між ОСОБА_11 та ОСОБА_15 стався конфлікт, в ході якого він душив останню. Коли свідок одразу ж прибігла до підозрюваного додому, вже ніяких подій не відбувалося, ОСОБА_11 перебував у них вдома. Він розповів їй, що зранку у нього був інший племінник, якого він проводив додому. При цьому ОСОБА_15 бігла за ним позаду та кричала, що його зарубає. За неодноразовості цих провокацій з її боку він не втримався та трохи її придушив. Але за відсутності провокацій ОСОБА_11 самостійно нічого поганого не чинить. За власної психічної хвороби, яка зі слів її матері розвинулась у нього з дитинства, він отримав освіту, відслужив строкову службу в армії, працював певний час на виробництві та мав сім`ю, й ні з ким іншим не мав конфліктів.
Законний представник підозрюваного ОСОБА_12 суду пояснила, що підозрюваний ОСОБА_11 є її рідним братом. Вказала, що якось їй подзвонила дочка ОСОБА_20 та повідомила, що у ОСОБА_11 за місцем його проживання відбувся значний скандал із сусідкою. Вона одразу ж зателефонувала братові й сказала йому щоб прийшов до неї та допоміг лагодити вікно у її будинку. Він прийшов та допоміг їм у ремонті. Про подробиці того конфлікту вона дізналася лише згодом, він розповідав, що ОСОБА_15 сама до нього чіплялася та погрожувала його зарубати. Зауважила, що такі погрози ОСОБА_15 висловлювала братові також у її присутності без будь-яких підстав. Останні п`ять років ОСОБА_11 проживає самостійно, але ОСОБА_15 постійно висуває щодо нього необгрунтовані претензії.
Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_21 пояснила, що визначення в ході експертного психіатричного дослідження психічного стану підозрюваного ОСОБА_11 та потреби застосування щодо нього певних примусових заходів медичного характеру здійснювалось з урахуванням обставин, встановлених саме на час проведення експертизи з урахуванням відомостей, здобутих в ході досудового розслідування, а також безпосереднього обстеження самого ОСОБА_11 . Зауважила, що застосування лікарських препаратів, надто з подальшим перебуванням останнього на стаціонарному лікуванні у психіатричному медичному закладі могли мати вплив на його психічний стан навіть за хронічного перебігу діагностованого психічного захворювання, хоча в цілому встановлення цих обставин, від яких залежить визначення потреби застосування примусових заходів медичного характеру або її відсутності, можливе лише у спосіб проведення повторного експертного психіатричного дослідження такої особи.
Згідно рапорту оперативного чергового від 04.08.2016 року №4176 до Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення по телефону від невідомого чоловіка з проханням направити наряд поліції за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.43).
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.08.2016 року потерпіла ОСОБА_15 повідомила, що 04.08.2016 року о 09 годині 30 хвилин у дворі будинку по АДРЕСА_2 ОСОБА_11 , 1951 року народження, наніс їй тілесні ушкодження (а.с.44).
Постановою слідчого від 05.08.2016 року було призначено по даній кримінальній справі судово-медичну експертизу для визначення ступеня тяжкості завданих ОСОБА_15 тілесних ушкоджень (а.с.45).
Згідно висновку судово-медичної експертизи від 05.08.2016 року №180 у ОСОБА_15 виявлено синець та садна (5) по передній поверхні шиї в середній частині, синці на шиї зліва та спереду в нижній частині, правій тім`яній ділянці голови, правій скроневій ділянці голови, навколо правого ока, на щоці справа, на спині справа по заднє-підпахвовій лінії по краю реберної дуги, садна на нижній губі справа та на щоці справа (3). Вказані ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), по давності утворення можуть відповідати строку, вказаному у постанові про призначення експертизи (04.08.2016 року) та за ступенем тяжкості, як усі разом так і кожне окремо, належать до легких тілесних ушкоджень (а.с.46).
Постановою слідчого від 27.08.2016 року було призначено по даній кримінальній справі стаціонарну судово-психіатричну експертизу щодо підозрюваного ОСОБА_11 з підстав отримання документальних відомостей щодо перебування останнього на обліку у психіатричному кабінеті Жмеринської ЦРЛ з приводу психічного захворювання безперервного перебігу (а.с.47).
Згідно висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи від 29.09.2016 року №134 встановлено, що в період часу, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_11 діяння, він страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїчної форми, безперервного типу перебігу та не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_11 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїчної форми, безперервного типу перебігу та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_11 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні з посиленим режимом нагляду (а.с.48-51).
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 19.10.2016 року за участю потерпілої ОСОБА_15 , свідка ОСОБА_16 та понятих ОСОБА_22 і ОСОБА_23 свідок ОСОБА_16 розповіла, що 04.08.2016 року о 09 годині 30 хвилин вона почула якісь крики у дворі будинку по АДРЕСА_2 , тоді вона підійшла до вказаного будинку, де була відкрита хвіртка та побачила на землі жінку та чоловіка, який сидів зверху на жінці, Вона їх впізнала, це були її сусіди ОСОБА_11 та ОСОБА_15 . Також потерпіла ОСОБА_15 показала куди саме поваалив її підозрюваний ОСОБА_11 і це місце співпало з місцем, на яке вказала свідок ОСОБА_16 . Далі за допомогою статиста потерпіла ОСОБА_15 показала, як ОСОБА_11 наносив їй удари, що також узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_16 (а.с.55-58).
Згідно копії посвідчення від 22.01.2001 року серії НОМЕР_2 ОСОБА_11 , є інвалідом другої групи загального захворювання безстроково (а.с.64).
Згідно довідки Комунальна установа "Жмеринська ЦРЛ" від 10.08.2016 року №4402 ОСОБА_11 на обліку в наркокабінеті даної установи не знаходиться і протягом останніх п`яти років за лікуванням не звертався (а.с.65).
Згідно довідки лікаря-психіатра від 10.08.2016 року №1617 ОСОБА_11 перебуває на психіатричному обліку з діагнозом: "Шизофренія, параноїдної форми, безперервного типу перебігу" (а.с.66).
Згідно копії епікризу від 26.05.2016 року №627 у ОСОБА_11 встановлено клінічний діагноз: основний: F20.00. Шизофренія, параноїдна форма, безперервного типу перебігу; супутній: атеросклеротичний міокардіосклероз. Правобічна вправима пахова кила (а.с.67).
Згідно довідки Квартального комітету "Центральний" м.Жмеринка від 09.08.2016 року №1669 ОСОБА_11 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , де мешкає одиноко (а.с.68).
З довідки Квартального комітету "Центральний" м.Жмеринка від 09.08.2016 року вбачається, що ОСОБА_11 за місцем проживання характеризується задовільно; конфліктує із сусідкою по будинку ОСОБА_24 , застосовує фізичну силу (а.с.69).
Згідно довідки про судимість від 10.08.2016 року №10323/212/03-2016 ОСОБА_11 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с.70).
Згідно епікризу виписки з медичної карти 39137 від 28.12.2016 року №22-5257 ОСОБА_11 встановлено діагноз: параноїдна шизофренія, безперервного перебігу, F20.00. Не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує примусового лікування, як захід медичного характеру в психіатричній лікарні із посиленим режимом нагляду (а.с.83).
Згідно висновку призначеної судом за клопотанням сторони захисту додаткової комісійної судово-психіатричної експертизи від 11.01.2018 року №1 встановлено, що в теперішній час ОСОБА_11 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїчної форми, безперервного типу перебігу та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_11 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні з посиленим режимом нагляду (а.с.129-131).
Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та містять відомості щодо обставин кримінального правопорушення.
З урахуванням наведеного судом встановлено, що вказаними діями ОСОБА_11 вчинено суспільно небезпечне діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто нанесення легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_25 , обставини чого також добровільно визнані стороною захисту в ході судового розгляду.
Згідно положень ст.3, 28 Конституції України людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканність та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю і кожен має право на повагу до його гідності.
Правова позиція Європейського суду з прав людини у справах "G. v. France" (п.39), "Halilovic v. Bosnia and Herzegovina" (п.18) визначає, що почуття неповноцінності й безсилля, яке є типовим для особи, що страждає на психічні розлади, вимагає підвищеної уваги в контексті питання щодо дотримання вимог Конвенції.
Виходячи з роз`яснень п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №7 "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування" примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.
Згідно вимог ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно до положень ст.92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексув спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
В силу ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом серед іншого до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Згідно вимог ч.1,4 ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Госпіталізація до психіатричного закладу із посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах посиленого нагляду.
Отже, з урахуванням встановлених в ході судового розгляду обставин, зокрема наведених вище висновків судово-психіатричної експертизи та додаткової комісійної судово-психіатричної експертизи, які становлять передбачену законом сукупність підстав визначення ознак вчинення вказаного суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, підозрюваним ОСОБА_11 у стані неосудності, та з огляду на стан його психічного здоров`я, що до теперішнього часу не зазнав ніяких поліпшень, суд доходить висновку, що до ОСОБА_11 , як щодо психічно хворого, який вчинив в стані неосудності суспільно небезпечне діяння, пов`язане з нанесенням легких тілесних ушкоджень іншій особі, тобто таке, що заздалегідь не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом не становить небезпеки для суспільства, проте потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах посиленого нагляду, у відповідності до наведених положень закону про кримінальну відповідальність необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у виді саме госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом, що визначає підстави задоволення клопотання прокурора.
Про наявність процесуальних витрат або речових доказів у даному кримінальному провадженні, про потребу застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_11 суду ніким не заявлено.
Враховуючи викладене, керуючись ст.3,28 Конституції України, ст.19,92-94 КК України, ст. 369, 371-372, 503, 512, 513 КПК України, суд -
УХВАЛИВ :
Клопотання задоволити.
Застосувати до ОСОБА_11 за вчинення ним суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.
Ухвала суду набуває законної сили після закінчення строку її оскарження, якщо не було подано апеляційну скаргу.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Суддя ОСОБА_1