Справа № 126/2686/17
Провадження №11-кп/801/194/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2018 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000981 від 27.12.2016, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 15.08.2018, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Завалля Гайворонського району Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права управління транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком два роки з випробуванням.

Згідно ст. 76 ч. 1 п.п. 1, 2 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 шістнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять гривень тридцять одну копійку заподіяної майнової шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 шістнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять гривень тридцять одну копійку заподіяної майнової шкоди.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнути з ОСОБА_7 3267 грн. 60 коп. витрат за проведення експертиз на користь держави.

З речового доказу - автомобіля «Toyota Corolla» державний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на арешт майданчику Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області - знято арешт та повернуто його власнику ОСОБА_12 ; з автомобіля «ВАЗ 210930» державний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні на арешт майданчику Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області - знято арешт та повернуто його власнику ОСОБА_13 .

Судом визнано доведеним, що 26.12.2016 близько 19 год. в м. Бершадь Вінницької області ОСОБА_7 , рухаючись по вул. Покровській, проїзна частина якої була вкрита льодом, керуючи технічно-справним автомобілем «Toyota Corolla» державний номер НОМЕР_1 зі швидкістю 60 км/год. зі сторони с. В.Киріївка Бершадського району Вінницької області в напрямку центру м. Бершадь, на задньому сидінні якого знаходились пасажири ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , всупереч вимогам п.12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, на заокругленні дороги виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 210930» державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 , який рухався в зустрічному напрямку зі швидкістю 50 км/год. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Toyota Corolla» державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді сполученої закритої спинальної травми: компресійно-уламкового перелому тіла 7 грудного хребця з ознаками нестабільності та компресій спинного мозку, компресійно-уламкового перелому тіла 1 поперекового хребця без порушення функцій спинного мозку, закритої травми грудей (грудної клітини), множинних двобічних переломів ребер, двобічний гемоторакс, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Toyota Corolla» державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді важкої закритої черепно-мозкової травми: лінійного перелому лівої тім`яної кістки, забою і стиснення головного мозку з епідуральною гематомою лівої тім`яної ділянки, субарахноїдального крововиливу в лівій тім`яній області, а також травматичного ушкодження І-ІІ сегментів шийного відділу хребта, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та постановити новий вирок. Прокурор вказує, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягав застосуванню. Суд першої інстанції поклав на ОСОБА_7 обов`язок, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, однак вказана норма КК України викладена наступним чином - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. На переконання апелянта суд мав би також покласти обов`язок повідомляти про зміну місця роботи або навчання, а не лише проживання.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого та потерпілої, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам провадження та підтверджений доказами в справі, ніким із учасників судового провадження не оспорюється, а тому й не перевіряється колегією суддів, виходячи з положень ч. 1 ст. 404 КПК України.

Доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Положення ст. 50 КК України визначають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд врахував тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень закону України про кримінальну відповідальність, в тому числі ст.ст. 66-67 КК України, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

З урахуванням обставин вчиненого діяння та практики Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, даних про особу винного і того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про можливість досягнення виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

При цьому суд правомірно обмежився покладення обов`язку, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та не покладав обов`язку повідомляти про зміну місця роботи або навчання.

На переконання колегії суддів, покладення обов`язку на обвинуваченого повідомляти про зміну місця свого проживання буде достатнім для контролю за поведінкою останнього. Окрім того, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 не працевлаштований та не навчається, а тому покладати на нього обов`язок повідомляти про зміну місця роботи або навчання є недоцільним.

З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 15.08.2018 щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: