печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5427/19-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України старшого радника юстиції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0004358 від 26.11.2015 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

15.05.2019 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України старшого радника юстиції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0004358 від 26.11.2015 про арешт майна на нежитловий будинок (літ. Б,) загальною площею 397,6 кв.м. та (літ. Ж) загальною площею 772,5 кв.м. розташований за адресою: АДРЕСА_1 які належать ТОВ «ПРОМ-ЕКСПО», а також нежитлові приміщення підвалу (групи приміщень №70) (літ. В,) загальною площею 178,20 кв.м. та (літ. Ж) розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та які належать ОСОБА_4 , код ІПН НОМЕР_1 .

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

06 лютого 2019 року, до початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, прокурором було подане клопотання про розгляд клопотання у його відсутність, також, прокурором у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю задовольнити вказане клопотання.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.
Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004385 від 26.11.2015 за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 діючи у складі створеної ними організованої злочинної групи до якої увійшли ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інші невстановлені на даний час особи у період з 11.01.2016 по 08.11.2017 шахрайським шляхом заволоділи нерухомим майном громадян, чим завдали матеріальної шкоди останнім на загальну суму 4 677 400 грн. (за наслідками злочинних дій вказаної вище організованої групи обвинувальний акт скеровано до суду у кримінальному провадженні №00001319).

На даний час встановлено, що вказані вище невстановлені особи, які діяли у складі створеної ОСОБА_5 та ОСОБА_6 організованої злочинної групи, вчиняють дії направлені на протиправне заволодіння нежитловим будинком (літ. Б) загальною площею 397,6 кв.м. та (літ. Ж) загальною площею 772,5 кв.м. розташованим за адресою: АДРЕСА_1 та нежитловими приміщеннями підвалу (групи приміщень №70) (літ. В,) загальною площею 178,20 кв.м. та (літ. Ж) розташовані за адресою: АДРЕСА_1 шляхом підроблення правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно та подальшого їх використання.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на нежитловий будинок (літ. Б,) загальною площею 397,6 кв.м. та (літ. Ж) загальною площею 772,5 кв.м. розташований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване за ТОВ «ПРОМ-ЕКСПО», .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на нежитлові приміщення підвалу (групи приміщень №70) (літ. В,) загальною площею 178,20 кв.м. та (літ. Ж) розташовані за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_4 , код інн НОМЕР_1 .

Прокурор вказує, що з метою проведення повного, швидкого та неупередженого досудового розслідування, встановлення всіх обставин вчинення злочинів та винних осіб, виникла необхідність у накладенні арешту на земельні ділянки, що були об`єктами вчинення кримінального правопорушення

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: забезпечення речових доказів.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, слідчим суддею встановлено, що 21.01.2019 вказані об`єкти нерухомого майна визнані речовими доказами в кримінальному провадженні.

Прокурором доведено, що вказане майно могло бути набуто кримінально протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України старшого радника юстиції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0004358 від 26.11.2015 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування та розпорядження на нежитловий будинок (літ. Б,) загальною площею 397,6 кв.м. та (літ. Ж) загальною площею 772,5 кв.м. розташований за адресою: АДРЕСА_1 які належать ТОВ «ПРОМ-ЕКСПО», а також нежитлові приміщення підвалу (групи приміщень №70) (літ. В,) загальною площею 178,20 кв.м. та (літ. Ж) розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та які належать ОСОБА_4 , код ІПН НОМЕР_1 .

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1