Справа № 567/1752/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

за участю:
прокурора - ОСОБА_3
потерпілої - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
законного представника особи, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_6
особи, стосовно якої розглядається клопотання - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000410 щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого,
за ознаками суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України

встановив:
до Острозького районного суду Рівненської області надійшло клопотання слідчого Острозького СВ Острозького ВП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_8 , затверджене начальником Острозького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , про застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених ч.2 ст.94 КК України, у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000410 від 29.10.2018 року за ч.1 ст.187 КК України.
Згідно клопотання ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, за наступних обставин.

28 жовтня 2018 року приблизно о 21:00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, діючи самостійно, маючи умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 прибув до кафетерію «Каприз», що розташований по вул. Залучанській, 6-а у с. Вельбівне Острозького району Рівненської області.
З метою здійснення погрози стороннім особам, полегшення вчинення нападу і подолання можливого опору потерпілої особи, ОСОБА_7 приготував до вчинення суспільно небезпечного діяння спеціальний пристрій пістолет чорного кольору під патрон «флобера» марки «КЛОН», виробництва товариства з обмеженою відповідальністю «С.Е.М.», калібру 4.0. мм, серійний номер НОМЕР_1 .
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_7 через незачинені вхідні двері, без застосування засобів подолання перешкод, пройшов до приміщення торгової зали, де перебувала продавець ОСОБА_4 .
Перебуваючи в приміщенні кафетерію, ОСОБА_7 здійснив напад на ОСОБА_4 , поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров?я особи, яка зазнала нападу, що полягав у направленні в сторону потерпілої ОСОБА_4 спеціального пристрою - пістолету під патрон «флобера» марки «КЛОН», виробництва ТОВ «С.Е.М.», калібру 4.0. мм, під час якого висловлював незаконної вимоги до потерпілої передати наявні в магазині грошові кошти виторг кафетерію «Каприз».
Однак ОСОБА_7 грошовими коштами - денним виторгом, який міг знаходитись в кафетерії « ІНФОРМАЦІЯ_2 », не заволодів у зв?язку з появою в приміщенні кафетерію сторонніх осіб, після чого покинув місце суспільно небезпечного діяння.
Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особі, яка зазнала нападу (розбій).
Звернення слідчого до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 обґрунтоване результатами судово-психіатричної експертизи ОСОБА_7 . Так, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 261/18 від 21.11.2018 встановлено, що ОСОБА_7 страждає на гострий поліморфний психотичний розлад із симптомами шизофренії (F23.1 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), який позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії й керувати ними та позбавляв на час вчинення інкримінованого йому діяння.
В судовому засіданні прокурор подане клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 підтримала та просить суд його задоволити. Вказує, що вина ОСОБА_7 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння доведена повністю та згідно висновку судово-психіатричної експертизи ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Потерпіла ОСОБА_4 при вирішенні зазначеного клопотання поклалась на розсуд суду, вважає, що ОСОБА_7 потребує лікування в психіатричному закладі.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просила застосувати щодо ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.
Факт вчинення ОСОБА_7 суспільного небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, за обставин, викладених в клопотанні, підтверджується дослідженими судом доказами.
ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння визнав та пояснив, що 28.10.2018 у вечірній час, повертаючись з м. Острог, він вирішив зайти до магазину «Каприз», що в с.Вельбівно Острозького району Рівненської області з наміром придбати горілку на розлив. Зайшовши в приміщення магазину, ОСОБА_7 побачив, що продавець чимось була зайнята. Він розглянув товар і почав діставати гроші з кишені в якій знаходився пістолет. Він спершу дістав пістолет та сказав, що це пограбування, а потім сказав, що це лише жарт. Після чого запитав в продавця чи є в них горілка на розлив, на що продавець нічого не відповіла. Після чого ОСОБА_7 вийшов з магазину. Вказав, що не усвідомлював своїх дій на момент вчинення злочину та наміру грабувати продавця не мав і гроші в неї не вимагав.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що 28.10.2018 року приблизно о 21:00 год. у момент, коли вона одна перебувала у приміщенні кафетерію «Каприз» по вулиці Залучанська, 6-а в с. Вельбівне Острозького району Рівненської області, до магазину зайшов ОСОБА_7 , який поводився збуджено, метушився та на її думку перебував в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Пройшовшись в середину приміщення магазину, ОСОБА_7 дістав з кишені куртки пістолет та почав ним розмахувати, при цьому він казав, що це пограбування, та вигукував слово «гроші». Вказала, що вона злякалась зброї, висловлювальні погрози під час вимагання коштів заподіяння шкоди життю та здоров?ю, спрямованість пістолета у її напрямку сприймалися потерпілою як такі, що були реальними. Однак самими коштами обвинуваченому ОСОБА_7 не вдалося заволодіти через появу у приміщенні сторонньої людини, що налякало обвинуваченого та змусило поспіхом його покинути.
Зазначила, що претензій до ОСОБА_7 не має та вважає, що він потребує лікування в психіатричному закладі.
Факт вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.187 КК України підтверджується також дослідженими судом письмовими доказами.
Згідно Витягу з ЄРДР вбачається, що 29.10.2018 Острозьким ВП ГУНП в Рівненській області розпочато досудове розслідування за заявою ОСОБА_10 про те, що 28.10.2018 року близько 21 год., ОСОБА_7 зайшов в приміщення магазину «Каприз», що знаходиться в с.Вельбівно вул. Залучанська,6а Острозького району, тримаючи в руках предмет зовні схожий на вогнепальну зброю та почав погрожувати ним і вимагати грошові кошти у продавця вказаного магазину ОСОБА_4 .

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується вбачається, що 29.10.2018 ОСОБА_4 повідомила, що 28.10.2018 року близько 21 год., ОСОБА_7 зайшов в приміщення магазину «Каприз», що знаходиться в с.Вельбівно вул. Залучанська,6а Острозького району, тримаючи в руках предмет зовні схожий на вогнепальну зброю та почав погрожувати ним і вимагати у неї грошові кошти.

З протоколу огляду місця події та ілюстративних таблиць до нього від 29.10.2018 вбачається, що 29.10.2018 здійснено огляд магазину «Каприз» та встановлено, що він знаходиться в АДРЕСА_2 .
Згідно протоколу предявлення особи для впізнання за фотознімками вбачається, що 30.10.2018 здійснено впізнання потерпілою за фотознімками особи, що 28.10.2018 близько 21 год. в приміщенні магазину «Каприз» вимагав у неї гроші, погрожуючи пістолетом та вказала на ОСОБА_7 .
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 261/18 від 21.11.2018 ОСОБА_7 страждає на гострий поліморфний психотичний розлад із симптомами шизофренії (F23.1 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду). Під час вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_7 не був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_7 не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. Станом на 28.10.2018 року ОСОБА_7 страждав на психічний розлад. За станом психічного здоров?я до ОСОБА_7 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Досліджені судом докази є належними, допустимими, достовірними і в своїй сукупності, взаємозв`язку та узгодженості підтверджують факт вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.
Вислухавши думку прокурора, потерпілого, які вважають, що клопотання підлягає задоволенню, думку захисника, ОСОБА_7 , дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до переконання про наявність фактичних та правових підстав для задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_7 примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 18 КК України суб`єктом злочину є фізична осудна особа.
Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 19 КК України визначено, що осудною вважається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Ухвала суду у справі про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам кримінального процесуального закону і крім вирішення питань, передбачених ст.513 КПК України, повинна містити в собі як формулювання суспільно небезпечного діяння, визнаного судом установленим, так і посилання на перевірені в судовому засіданні докази, якими суд обґрунтовує свої висновки і мотиви прийнятого ним рішення по суті, що також передбачено п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03 червня 2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та лікування».

Згідно із приписами частини першої статті 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.
Частиною другою статті 513 КПК України передбачено, що визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до статей 92 та 93 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього кодексу, в спеціалізований лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення нею суспільно небезпечних діянь. Примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані, зокрема, до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Згідно з положеннями статті 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до психіатричного закладу.
Госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.
Госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах посиленого нагляду.
Госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.
Якщо не буде визнано за необхідне застосування до психічно хворого примусових заходів медичного характеру, а також у разі припинення застосування таких заходів, суд може передати його на піклування родичам або опікунам з обов`язковим лікарським наглядом.
Отже, стаття 94 КК України містить три критерії, які суд має враховувати при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: 1) характер і тяжкість захворювання (медичний критерій); 2) тяжкість вчиненого діяння (юридичний критерій); 3) ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб (соціальний критерій).
Характер і тяжкість захворювання визначаються клінічною формою психічного захворювання, його глибиною і стійкістю, динамікою хворобливого процесу, прогнозом його перебігу та деякими іншими обставинами, що стосуються хворобливого стану особи. Характер психічного захворювання, його форма, глибина, стійкість, особливості психічного стану і поведінки в період вчинення суспільне небезпечного діяння є провідною ознакою, яка визначає суспільну небезпеку психічно хворого. Тяжкість вчиненого діяння ґрунтується на положеннях ст. 12 КК про класифікацію злочинів. Ступінь небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб містить оцінку суспільної небезпечності вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільне небезпечних наслідків та інших подібних обставин; а також психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності даного хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання.
Згідно довідки КЗ «Острозька ЦРЛ» №270 встановлено, що ОСОБА_7 на диспансерному обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває.
Згідно вимоги УІ ПКП в Рівненській області вбачається, що ОСОБА_7 раніше не судимий.
Згідно характеристики виданої Мощаницькою сільською радою від 29.10.2018 вбачається, що за місцем проживання ОСОБА_7 характеризується позитивно.
Висновком судово-психіатричного експерта №261/18 підтверджено наявність в ОСОБА_7 в момент вчинення суспільно небезпечних діянь та на даний час медичного критерію неосудності та встановлено наявність даних про те, що ОСОБА_7 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, що свідчать, що ОСОБА_7 не підлягає кримінальній відповідальності та виключає можливість застосування щодо нього покарання.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст. 187 КК України та на момент його вчинення перебував в стані неосудності, а саме, внаслідок психічних розладів не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
На даний час ОСОБА_7 також не може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, а відтак ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру.
Згідно пункту другого наказу МОЗ України №992 від 31.08.2017 року «Про затвердження Правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги», примусові заходи медичного характеру за рішенням суду застосовуються до осіб, які скоїли суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, для надання їм психіатричної допомоги з метою інтеграції їх в суспільство та запобігання вчиненню ними повторних суспільно-небезпечних діянь.
Одночасно судом встановлено, що висновок судово-психіатричного експерта №261/18 від 21.11.2018 містить рекомендацію застосування щодо ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Враховуючи особу ОСОБА_7 , характер та тяжкість його психічного захворювання, тяжкість та обставини вчинення ним суспільно небезпечного діяння, ступінь його небезпечності для суспільства, суд дійшов висновку про доцільність застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання психіатричної допомоги в примусовому порядку у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, що буде достатнім для запобігання вчиненню ним повторних суспільно-небезпечних діянь.
При вирішенні питання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 суд виходить з того, що ухвалою суду від 28.12.2018 року під час підготовчого судового засідання обраний щодо ОСОБА_7 запобіжний захід було змінено на передання ОСОБА_7 на піклування батьку ОСОБА_6 , з обов`язковим лікарським наглядом, який в подальшому було продовжено, при цьому в судовому засіданні було встановлено наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні тяжкого насильницького кримінального правопорушення, без постійного місця роботи, матеріальні джерела його існування невідомі, не навчається, не одружений, не має утриманців, має паспорт для виїзду за кордон, тому з метою уникнення відповідальності за вчинене може покинути своє місце проживання та територію України.

Оскільки в судовому засіданні вбачається, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України не зникли та враховуючи наявність клопотання прокурора про продовження застосованого запобіжного заходу, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді передання ОСОБА_7 на піклування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_1 , з обов`язковим лікарським наглядом до вступу ухвали в законну силу, з метою забезпечення його виконання та уникнення ризиків, слід залишити попередній.

Вжиті під час досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження відповідно до ухвали слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області від 31.10.2018 року, а саме арешт пістолета марки «КЛОН ТОВ С.Е.М. 4,0 мм НОМЕР_1 », підлягають скасуванню відповідно до вимог ч.4 ст.174 КПК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України та з урахуванням вимог ч.1 ст.96-1 КК України шляхом застосування спеціальної конфіскації.

Згідно п.1 ч.9 ст.100 КПК України, п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч.3 ст.96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується також у разі, коли особа не підлягає кримінальній відповідальності у зв`язку з недосягненням віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, або неосудністю, або звільняється від кримінальної відповідальності чи покарання з підстав, передбачених цим Кодексом, крім звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 187 КК України, та використав як знаряддя вчинення даного злочину пістолет марки «КЛОН ТОВ С.Е.М. 4,0 мм НОМЕР_1 », а тому він підлягає спеціальній конфіскації.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Витрати на залучення експерта в кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.395, 512, 513 КПК України суд,

ухвалив:
клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000410 від 29.10.2018 року за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, задоволити.
Застосувати щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у вигляді передання його на піклування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_1 , з обов`язковим лікарським наглядом, до набрання ухвалою суду законної сили залишити в силі.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області від 31.10.2018 року, а саме арешт пістолета марки «КЛОН ТОВ С.Е.М. 4,0 мм НОМЕР_1 ».
Конфіскувати у власність держави речовий доказ - пістолет марки «КЛОН ТОВ С.Е.М. 4,0 мм НОМЕР_1 », переданий на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Острозького ВП ГУНП в Рівненській області.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1