Ухвала
Іменем України
10 грудня 2018 р.

м. Київ
справа № 648/507/18
провадження № 51-10174 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 7 серпня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 7 листопада 2018 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

Вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 7 серпня 2018 року затверджено угоду про примирення укладену 7 серпня 2018 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК) та призначено покарання на підставі статті 71 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 визначено рахувати з моменту затримання.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 7 листопада 2018 року вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 7 серпня 2018 року щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.

У касаційній скарзі потерпілий просить скасувати судові рішення та направити справу на новий судовий розгляд. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону судом першої та апеляційної інстанцій.
Перевіривши касаційну скаргу потерпілого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до частин 2, 3, 4 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування, визначених у статті 438 КПК.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Як убачається зі змісту касаційної скарги потерпілий вказуючи на незаконність судових рішень посилається на порушення прокурором статті 474 КПК, що призвело в подальшому до порушення його права на справедливий суд, однак такі доводи потерпілого нічим невмотивовано.
Крім того потерпілий при оскарженні судових рішень, не звернув уваги на вимоги пункту 2 частини 3 статті 424 КПК, відповідно до якої, вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку потерпілим, його представником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди потерпілого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; нероз`яснення потерпілому наслідків укладення угоди.
Тобто підставами для скасування судових рішень при укладенні угоди є окрім іншого, невиконання судом вимог, встановлених частинами 6 чи 7 статті 474 КПК, а саме нерозяснення потерпілому наслідків укладання угоди, однак потерпілий вказує на порушення зазначених вимог прокурором, крім того не зазначає, які саме його права було порушено при постановленні оскаржуваних рішень.

Тобто, у касаційній скарзі засуджений має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущені судами першої та апеляційної інстанції при їх постановленні, та навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Також вказуючи на невмотивованість ухвали апеляційного суду потерпілий не зазначає, які вимоги кримінального процесуального закону було порушено цим судом та не наводить обґрунтувань своєї позиції з урахуванням статті 419 КПК.
Крім того, потерпілий у своїй касаційній скарзі зазначає, що не погоджується із призначеним засудженому покаранням, однак такі вимоги нічим не аргументує, як і не зазначає яких помилок допустилися суду при призначенні узгодженого угодою покарання.
Не дотримано потерпілим і вимоги, статті 436 КПК, оскільки суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без змін, а касаційну скаргу без задоволення;
- скасувати судове рішення та призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.
Однак потерпілий просить направити справу на новий судовий розгляд, що не узгоджується з вказаною нормою Закону.
Більше того, звертаємо увагу потерпілого, що у відповідності до статті 430 КПК суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття касаційного провадження без виклику сторін кримінального провадження, окрім іншого, вирішує заявлені клопотання, тобто клопотання потерпілого про зупинення виконання судових рішень щодо засудженого ОСОБА_5 є передчасним та належним чином невмотивованим.

Таким чином, недодержання потерпілим вимог, передбачених статтею 427 КПК України, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
Враховуючи наведене та керуючись статтею 5, частиною 1 статті 429 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 7 серпня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 7 листопада 2018 року щодо ОСОБА_5 , залишити без руху, надавши потерпілому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3