Справа № 136/1525/18
провадження №1-кп/136/157/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2018 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець кримінальне провадження № 0000211, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.07.2018 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта повна середня, одружений, утриманців не має, пенсіонер, засуджений вироком Липовецького районного суду Вінницької області 18.07.2016 року за ч.1 ст. 185 КК України до 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України
за участю прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
Вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 18.07.2016 року ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, який набрав законної сили 22.09.2016 року. Маючи реальну можливість сплатити штраф (в період з липня 2016 року по теперішній час щомісячно отримує пенсію по досягненню пенсійного віку; в 2018 році працював різноробочим в ФГ "Пума", у зв`язку з чим отримав винагороду за виконану роботу в сумі 2 000 грн.), будучи належним чином повідомленим про порядок та умови відбуття покарання у виді штрафу, що передбачені статтею 26 КВК України, незважаючи на неодноразові повідомлення суду про необхідність у місячний строк сплатити зазначений штраф, про що повідомити суд шляхом пред`явлення квитанції, жодних дій спрямованих на виконання вироку суду починаючи з 22.09.2016 року ОСОБА_3 так і не вчинив, тим самим ухилився від призначеного судом покарання.

Такі умисні дії ОСОБА_3 орган досудового розслідування кваліфікував за ч.1 ст. 389 КК України як ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме ухилення засудженого від сплати штрафу.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення за обставин наведених в обвинувальному акті.

Суд переконався, що показання підсудного ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння підсудним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що підсудний визнав свою винуватість та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження і судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст. 349 КПК України.

Суд вважає, що дії підсудного вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 389 КК України як ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме ухилення від сплати штрафу.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України, яке у відповідності до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу винного, який по місцю проживання характеризується добре, на диспансерному та наркологічному обліку не перебуває, засуджений вироком Липовецького районного суду Вінницької області 18.07.2016 року за ч.1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Суд також приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого в якій вказується на високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, а також середній ризик небезпеки для суспільства.
Відповідно до ст.66 КК України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання підсудного щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України є рецидив злочинів.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що обвинувачений є особою пенсійного віку, суд визнає ОСОБА_3 винним за ч.1 ст. 389 КК України без призначення покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Процесуальні витрати та речові докази відсутні. В ході досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Керуючись ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, ст. 12, 65-67, 389 КК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України, без призначення покарання.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1