Справа № 149/2612/17
Провадження №1-кп/149/28/18
Номер рядка звіту 18
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

12.12.2018 Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 та ОСОБА_3

за участю прокурора Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000324 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмільник Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, гр. України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, не депутата, -

за ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000324 ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 21.06.2017 року о 20:00 год., він перебуваючи по вул. Старосидориська в м. Хмільнику Вінницької області, керуючись злочинним умислом та корисливим мотивом з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, таємно, умисно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що переднє вікно автомобіля ЗАЗ «Славута», д.н.з. НОМЕР_1 було відчинене, а за його діями не спостерігають сторонні особи, викрав з вище вказаного автомобіля мобільний телефон марки «FLYIQ456» вартістю, відповідно до висновку експерта №914 від 19.08.2017 року - 1300 гривень, в якому знаходилась карта пам`яті формату «MicroSD» об`ємом 8 Гб, вартістю, відповідно до висновку експер та № 914 від 19.08.2017 року - 117 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 1417 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що свою вину у вказаному кримінальному правопорушенні не визнає, оскільки ніякого телефону не викрадав та ОСОБА_8 не продавав. Також, повідомив суд, що з боку працівників поліції, а саме з боку ОСОБА_9 , ОСОБА_10 відносно нього здійснювалось фізичне насильство та змушування під впливом погроз надавати неправдиві покази, а саме, в кабінеті слідчого Хмільницького ВП Калинівського ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_11 , під час відібрання показів по факту викрадення телефону у ОСОБА_7 , ОСОБА_10 наносив йому удари руками по ногам та по різним частинам тіла, а ОСОБА_9 бив його кулаком в плече та вішалкою по голові, змушуючи при цьому надавати неправдиві покази, а саме, що він викрав даний телефон. При цьому слідчий ОСОБА_11 , який був присутній під час побиття та змушування надавити неправдиві покази, ніяких дій на запобігання протиправних дій працівників поліції не вчиняв.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав, що в кінці червня 2017 року він поїхав разом із своїм братом до Хмільницької ЦРЛ. Повернувшись із лікарні, біля дому він зустрів свого друга, з яким протягом 15-20 хвилин говорив, сидівши в його автомобілі, після чого той поїхав. Зайшовши до дому, він помітив, що при ньому не було його телефону. Повернувшись до автомобіля, він його не знайшов, однак точно знав, що повертаючись з лікарні, телефон був при ньому, оскільки він ним користувався. Взявши телефон батьків, здійснив 2-3 дзвінки на свій номер, після чого його телефон вимкнувся. Подумавши, що телефон викрали, він подзвонив до поліції, працівники якої приїхали та відібрали в нього покази. Через місяць, йому подзвонили працівники поліції та повідомили, що його телефон знайдено. Приїхавши до відділення Хмільницького ВП, він забрав телефон та запитавши хто його викрав, отримав відповідь, що це його сусід ОСОБА_5 , однак він в цьому сумнівається, оскільки будь яких неприязних відносин із ним не було. Також, вказав суду, що не виключає варіант того, що під час спілкування із своїм знайомим він міг покласти телефон на дах його автомобіля, яким він поїхав в сторону с. Широка Гребля Хмільницького району, де телефон міг загубитися. Просить суд не визнавати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення та не застосовувати відносно нього будь якої міри покарання.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні вказав, що влітку 2017 року до Хмільницького ВП звернувся потерпілий із заявою про крадіжку телефону. Було встановлено, що даний телефон знаходиться у гр. ОСОБА_8 ,, який в подальшому під`їхав з викраденим телефоном до Хмільницького ВП, де його і було вилучено. ОСОБА_8 повідомив, що даний телефон білого кольору в чорному чохлі, він купив у ОСОБА_5 , якого він впізнав по фотографії, яка була надана йому для впізнання працівниками поліції. Будь яких змушувань ОСОБА_8 надавати неправдиві покази відносно ОСОБА_5 він не здійснював.

Свідок ОСОБА_13 в судовому зсіданні вказав, що в липні-серпні 2017 року до нього на роботу приїхали двоє працівників поліції, серед яких був ОСОБА_9 , іншого поліцейського не знає, які сказали йому, що ОСОБА_5 та ОСОБА_8 надали свідчення про те, що він начебто разом із ОСОБА_5 приїхав до ОСОБА_8 та ОСОБА_5 продав останньому мобільний телефон. Він говорив працівникам поліції, що такого не було, на що працівники поліції йому сказали, що у нього іспитовий термін і краще не брехати, а визнавати всі обставини на які вони вказують. Потім, працівники поліції запропонували ОСОБА_13 проїхати з ними до ОСОБА_8 .. Приїхавши до останнього, працівники поліції пішли до ОСОБА_8 , а він у свою чергу залишився в автомобілі. Після того, як поліцейські повернулись, вони сказали ОСОБА_13 , що ОСОБА_8 так і говорить, що він ОСОБА_13 начебто з ОСОБА_5 до нього приїжджав. У подальшому, він з працівниками поліції попрямували у відділення поліції, де поліцейські сказали йому, що зараз у нього іспитовий термін і йому не потрібні лишні проблеми, оскільки він може потрапити за грати. Після того, він зайшов до слідчого ОСОБА_11 і розказав йому історію, яку йому нав`язали працівники поліції, оскільки побоювався, що у крадіжці телефону звинуватять його.

Свідок ОСОБА_9 який обіймає посаду начальника Хмільницького ВП СКП вказав, що до Хмільницького ВП було звернення з боку гр. ОСОБА_7 по факту викрадення із його автомобіля мобільного телефону. В подальшому, було встановлено, що викрадений телефон знаходиться у ОСОБА_8 , який повідомив, що купив його у двох осіб, фото яких були йому показані на фотознімку, де він впізнав ОСОБА_5 .. Приїхавши вперше до місця проживання ОСОБА_5 його не було знайдено, оскільки останній втік, коли побачив працівників поліції. Приїхавши через деякий час вдруге, було знайдено ОСОБА_5 , який в добровільному порядку проїхав до Хмільницького ВП для надання показів. Також, під час досудового розслідування ОСОБА_8 повідомляв їх, що до нього під`їхав ОСОБА_5 із ще однією невідомою йому особою та казали, щоб він надавав неправдиві покази, однак ОСОБА_8 відмовився. Ніякого тиску, щодо надання неправдивих показів на ОСОБА_5 та ОСОБА_13 з боку працівників поліції не було та будь якого фізичного впливу на ОСОБА_5 не здійснювалося.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні вказав, що влітку 2017 року перебуваючи на робочому місці в Хмільницькому ВП, до нього підійшов начальник Хмільницького ВП СКП ОСОБА_9 та повідомив, що потрібно виїхати до місця проживання гр. ОСОБА_5 , який підозрюється у викраденні мобільного телефону. Було знайдено ОСОБА_5 , який в добровільному порядку без примусу, у присутності свого батька, погодився проїхати до Хмільницького ВП для надання показів. Будь яких протиправних дій, а саме фізичного впливу до ОСОБА_5 не здійснювалось.

Свідок ОСОБА_11 , який обіймає посаду слідчого Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області в судовому засіданні вказав, що у 2017 році проводилось досудове розслідування по факту крадіжки у ОСОБА_7 мобільного телефону по вул. Старосидорська в м. Хмільнику Вінницької області. В ході розслідування було встановлено, що мобільний телефон знаходиться у ОСОБА_8 , який повідомив, що придбав його у двох осіб, один з яких був ОСОБА_5 .. В подальшому знайдено ОСОБА_5 , який в крадіжці даного телефону зізнався. А також, знайдено ОСОБА_13 , який повідомив, що до нього подзвонив ОСОБА_5 і сказав, що в нього є мобільний телефон та він бажає його продати, на що ОСОБА_13 звів його із ОСОБА_8 , який купив даний телефон. Будь якого силового примусу щодо надання неправдивих показів до ОСОБА_13 та ОСОБА_5 з боку працівників Хмільницького ВП не здійснювалось.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні вказав, що їхав на рибалку зранку разом із ОСОБА_14 .. На узбіччі дороги за містом Хмільник, побачили телефон, який був розбитий та він підняв його. Телефон білий в чорному чохлі «Флай», на стіклі була тріщина. Забравши телефон, він відніс його на ремонт, оскільки телефон не включався, були проблеми з батареєю. Через місяць до нього на роботу приїхали працівники поліції, серед яких були ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та сказали, що телефон крадений і запитали де він його взяв, він відповів, що знайшов його. Телефон в нього відразу було вилучено. ОСОБА_16 здійснював відносно нього психологічний тиск, а саме під час допиту змушував під впливом погрози, надавати неправдиві покази відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , в тім, що телефон, який він знайшов, йому нібито продав ОСОБА_5 .. Запропонували йому проїхати до відділу Хмільницького ВП однак, він відмовився проїхати на їх автомобілі, а поїхав за ними на своєму транспорті. У відділі поліції, під тиском працівників поліції, він надав неправдиві покази, що купив телефон в обвинуваченого ОСОБА_5 .. Покази в матеріалах справи не відповідають дійсності, оскільки були надані під впливом погрози.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні вказав, що влітку 2017 року разом із ОСОБА_8 їхали на рибалку. Неподалік від м. Хмільника, він помітив телефон, який був у пошкодженому стані, а ОСОБА_8 підняв телефон із землі та забрав його із собою. Телефон був пошкоджений та не працював. Через місяць зустрівся із ОСОБА_8 , який повідомив, що до нього приїжджали працівники поліції та відбирали покази. Ще через деякий час ОСОБА_5 йому сказав, що його обвинувачують, що він нібито продав ОСОБА_8 телефон. Однак, ОСОБА_8 даний телефон не купував у ОСОБА_5 , оскільки вони його знайшли на узбіччі дороги. Телефон бачив у чохлі чорного кольору, який колір самого телефона він не пам"ятає.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні вказав, що є братом потерпілого та сусідом обвинуваченого ОСОБА_5 .. В той день, коли зник телефон він їздив з потерпілим в м. Хмільник, повернувшись додому, зустрілись із другом. В подальшому потерпілий помітив, що телефон зник. Зателефонував в поліцію та повідомили, що їх телефон викрали. Через деякий час приїхали працівники поліції та відібрала покази. Через місяць подзвонив до потерпілого слідчий та сказав, що знайшли телефон, його вкрав, а саме його сусід ОСОБА_5 .. Також ОСОБА_5 повідомив, що відносно нього застосовувався примус з боку працівників поліції щодо дачі неправдивих показів, а саме, що він викрав даний телефон. На запитання чи міг ОСОБА_18 викрасти даний телефон ОСОБА_17 відповів, що ні, оскільки добре його знає.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні вказав, що є сусідом як потерпілого так і обвинуваченого. Влітку 2017 року йому повідомив ОСОБА_5 , що до нього приїздили працівники поліції, які забрали його з дому та застосовуючи відносно нього фізичне та психологічне насильство, заставляли підписати невідомі папери. Обвинувачували, що викрав телефон, однак він вказував, що ніякого телефону не викрадав. Також ОСОБА_13 повідомляв йому, що працівники поліції заставляли його дати відносно ОСОБА_5 неправдиві покази, а саме, що нібито він разом із ОСОБА_5 продали ОСОБА_8 мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні вказав, що до Хмільницького ВП поступила інформація про місце знаходження мобільного телефону, який було викрадено у гр. ОСОБА_7 .. Приїхавши на шиномонтаж в м. Хмільник, було знайдено ОСОБА_8 , оскільки даний телефон знаходився в нього. ОСОБА_8 вказав, що купив даний телефон у людини, яка проживає в м. Хмільнику. Проїхавши у відділ поліції, ОСОБА_8 надав телефон та йому було надано чотири фотографії на одній із яких він вказав на особу, яка продала йому викрадений телефон, це ОСОБА_5 . Будь якого тиску на свідка ОСОБА_8 не було здійснено. Покази надавав самостійно та без будь якого впливу.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні вказав, що працює у секторі кримінальної поліції в Хмільницькому ВП. Підійшли до нього працівники карного розшуку, а саме ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , та ще хтось, хто саме він не пам`ятає і попросили підвести їх на власному автомобілі до вул. 1-го Травня до СТО. ОСОБА_21 та ОСОБА_22 вийшли та спілкувалися з працівником СТО ОСОБА_8 відносно телефону, який він купив у двох невідомих йому осіб. Було запропоновано проїхати до відділу Хмільницького ВП. Останній на власному транспорті проїхав до відділу Хмільницького ВП. Він підвіз своїх колег до відділу поліції та поїхав у власних справах. Ніякої подальшої участі у даному кримінальному провадженні він не брав та будь які інші обставини справи йому не відомі.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні вказав, що є оперуповноваженим карного розшуку Хмільницького ВП.. З приводу даного кримінального провадження він повідомити нічого не може, оскільки розшукову діяльність по даному кримінальному провадженню не здійснював.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні вказала, що слідчий Хмільницького ВП ОСОБА_25 попросив її бути присутньою під час пред`явлення особи до впізнання, так як вона працює в Хмільницькому ВП. В кабінеті слідчого, де був присутній сам слідчий ОСОБА_25 , та ще дві невідомі їй особи, інших працівників поліції там небуло, під час пред`явлення особи до впізнання, було надано чотири фотографії, на одній з яких було впізнано особу на фото № 1. В подальшому вона поставила свій підпис та пішла у своїх справах. Осіб, які були в кабінеті слідчого описати неможе.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість протягом судового розгляду надав необхідні умови для виконання прокурором і стороною захисту їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.
В силу ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
На підтвердження винуватості ОСОБА_5 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, стороною обвинувачення надано суду докази, які були досліджені судом, а саме:

-протокол про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 21.06.2017 року, відповідно до якої ОСОБА_7 просить прийняти заяву по факту викрадення його мобільного телефону;

-протокол огляду місця події від 21.06.2017 року, відповідно до якого огляд проводився в м. Хмільник по вул. Чапаєва (Старосидорська). В ході огляду будь яких речей та предметів не вилучено. А також до протоколу огляду надано фото таблиці ілюстрації на яких зображено загальний вигляд місця вчинення кримінального правопорушення;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.08.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_26 впізнав особу на знімку № 1.;

-заяву ОСОБА_8 від 09.08.2017 року, відповідно до якої ОСОБА_8 надав мобільний телефон FLY для огляду та не заперечує щодо подальшого його вилучення та протокол огляду місця події від 10.08.2017 року, відповідно до якого огляд проводився в приміщенні службового кабінету № 49 в Хмільницькому ВП за адресою в м. Хмільник по вул. Небесної сотні, 47. Під час огляду, в присутності свідка ОСОБА_8 ,, мобільний телефон FLY, у корпусі білого кольору вилучено та поміщено до прозорого пакету, який належним чином запечатаний.

Судом в умовах змагального процесу дослідженні в повному обсязі всі докази, надані як стороною обвинувачення так і стороною захисту, але належних та допустимих доказів вини обвинуваченого в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення в ході судового розгляду не встановлено. Можливість збирання доказів учасниками кримінального провадження вичерпана, що визнано сторонами провадження, які підтвердили відсутність у них доповнень та інших доказів.
Відповідно до ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Докази, які надані стороною обвинувачення, а саме протокол огляду від 10.08.2017 року та заява ОСОБА_26 від 09.08.2017 року про надання телефону FLY для огляду працівникам поліції суд визнає недопустимими, оскільки згідно показів ОСОБА_8 даний телефон було вилучено працівниками поліції без його згоди по місцю його роботи, на СТО в м. Хмільнику. Протокол огляду місця події від 10.08.2017 року, згідно якого мобільний телефон FLY, у корпусі білого кольору вилучено та поміщено до прозорого пакету, належним чином запечатаного, складений після вилучення даного мобільного телефону, у приміщенні Хмільницького ВП, там же ОСОБА_8 на вимогу працівників поліції, була написана заява про добровільну видачу мобільного телефону для огляду працівникам поліції, що є грубим порушенням порядку збирання доказів визначених КПК України.

Також, є недопустимим доказом, доказ який наданий стороною обвинувачення, це протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.08.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_8 впізнав особу, яка нібито продала йому викрадений телефон, це ОСОБА_5 , оскільки дана процедура проводилась, згідно показів самого ОСОБА_8 без присутності понятих та без пояснення особі про обставини справи. Тобто ОСОБА_8 було запропоновано лише впізнати особу, на яку до цього було вказано, однак чи причетна дана особа до викрадення телефону, йому не повідомили, що є грубим порушенням порядку збирання доказів визначених КПК України.

При пред"явленні особи до впізнання за фотознімками були присутні оперуповноважені ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , що підтверджується їх показами та покази яких протирічать показам свідка ОСОБА_24 , яка суду пояснила, що при проведенні слідчої дії інших працівників поліції небуло.

Суд критично відноситься до показів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , оскільки їх покази повністю спростовуються показами обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_19 та ОСОБА_14 ..

У відповідності до ст. 94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, а згідно ч. 5 зазначеної норми - особа дає покази лише стосовно фактів, які вона сприймала особисто, за винятком випадків, встановлених цим кодексом.
Виходячи із показів потерпілого ОСОБА_7 судом встановлено, що він в повній мірі не може стверджувати, що телефон загубив, що його в нього викрали та не виключає можливості, що залишив телефон під час спілкування із своїм другом на даху його автомобіля, яким той поїхав в сторону с. Широка Гребля Хмільницького району Вінницької області, де телефон міг загубитися, і його можливо знайшли свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_14 .. Також потерпілий вказав, що ОСОБА_5 не міг викрасти даний телефон, оскільки вони знаходяться з ним в добросусідських відносинах та будь-які факти вчинення ОСОБА_5 крадіжок йому невідомі.

Покази свідків, які є працівниками Хмільницького ВП, ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , про те, що телефон знаходився у гр. ОСОБА_8 , який їм повідомив, що даний телефон білого кольору в чорному чохлі він купив у ОСОБА_5 , є суперечливими та спростовуються показами інших свідків.

Дані покази спростовуються показами самого ОСОБА_8 , який вказав, що телефон він ні в кого не купував, а знайшов його разом із ОСОБА_14 на узбіччі дороги у розібраному стані за м. Хмільником, коли їхав велосипедом в сторону с. Ш. Гребля на рибалку. Також вказав, що працівники поліції змусили його під впливом погрози дати покази, що телефон йому продав ОСОБА_5 .. Покази, які давав під час досудового розслідування категорично заперечує, так як вони неправдиві та давалися під тиском працівників поліції.

Показами свідка ОСОБА_14 повністю підтверджуються покази свідка ОСОБА_8 , що саме вони знайшли телефон за містом, коли їхали в сторону с. Ш. Гребля на рибалку.

Виходячи із показів свідка ОСОБА_13 встановлено, що з боку працівників поліції відносно нього було здійснено тиск, а саме працівники поліції змушували його казати, що він разом із ОСОБА_5 продали телефон ОСОБА_8 , однак телефона він не бачив, лише побачив його на фото у Хмільницькому ВП. Дані покази підтверджуються показами свідка ОСОБА_8 , який вказав, що йому телефон не продавали, а він його знайшов разом із свідком ОСОБА_14 .

Також, суд наголошує на тому, що згідно показів ОСОБА_13 його змусили працівники поліції надати неправдиві покази шляхом шантажу, оскільки він перебував на іспитовому терміні за вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим боячись за свою долю, на досудовому розслідуванні надав неправдиві покази відносно ОСОБА_5 , від яких в судовому засіданні відмовився.

Згідно показів ОСОБА_19 встановлено, що йому ОСОБА_5 та ОСОБА_13 повідомили про те, що відносно них здійснювався тиск з боку працівників поліції, які змушували зізнатися у викраденні та продажі телефона, якого вони взагалі навіть не бачили.

З урахуванням вищевикладеного, суд ретельно дослідивши в ході судового провадження надані стороною обвинувачення докази, допитавши свідків, приходить до висновку, що зібрані в ході досудового розслідування та судового провадження докази, викликають сумніви та суд не може їх покласти в основу обвинувального вироку, оскільки свідки та обвинувачений вказують на те, що на них з боку працівників поліції здійснювався тиск, застосовувалось фізичне насильство та погрози, а тому покази, які вони давали на досудовому слідстві, зібрані з порушенням норм КПК та не знайшли свого підтвердження під час судового провадження.
Як вбачається із ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства, держави від кримінального правопорушення, охорона прав, свобод і законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив кримінальне провадження був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями ч. 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження, суд зобов`язаний неухильно додержуватись вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згоди на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» при розгляді кримінальних справ, суд має суворо додержуватись закріплений у ч. 1 ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а згідно з ч. 3 зазначеної статті усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь останньої.

Пунктом 19 вищезазначеної постанови зазначає, що визнання особи винною у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції».

Статтею 368 КПК України встановлено, що суд ухвалюючи вирок, повинен вирішити низку питань, до яких зокрема, віднесені питання, чи містять діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи виправданою - формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Відповідно до ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється за наявності однієї з таких підстав: не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Нормою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії» (Barbera, Messegue &aін; Jabardo v Espagne), рішення від 06.12.1988, зазначив, що ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень суди відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Стаття 17 КПК України визначає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Підставою кримінальної відповідальності є склад кримінального правопорушення, тобто наявність всіх елементів, що становлять факт кримінального правопорушення (об`єкт, суб`єкт, об`єктивна й суб`єктивна сторона). Недоведеність вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа, означає, що сторона обвинувачення не зуміла переконливо для суду всебічно, повно й неупереджено доказати факт (подію) вчиненого кримінального правопорушення, або відсутність факту (події) кримінального правопорушення. Встановлення в суді відсутності факту (події) кримінального правопорушення зобов`язує суд ухвалити виправдувальний вирок. Обвинувальний вирок може бути ухвалений за умови, що висновки суду про винуватість обвинуваченого повністю підтверджені матеріалами кримінального провадження, які перевірені в судовому засіданні.

Виходячи з позицій Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначає про те, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні злочинів передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин» і такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину.

Інших доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України, стороною обвинувачення не надано.

Щодо клопотання сторони обвинувачення про черговий виклик до суду свідка ОСОБА_27 та відкладення судового розгляду, суд не може його задовольнити та вважає за необхідне розгляд справи продовжити, також наголошує на тому, що судом вживались усі можливі заходи, щодо виклику свідка ОСОБА_27 , який викликався в судові засідання, призначені на 16.11.2018 року та на 04.12.2018 року. Останній в судові засідання не з`явився, прокурор явку свідка в судові засідання не забезпечив, тому суд розцінює дане клопотання, як затягування розгляду справи стороною обвинувачення.

Відповідно до роз`яснень п. 23 Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані - суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок. Сторона обвинувачення не зуміла переконливо для суду всебічно, повно й неупереджено доказати факт (подію) вчиненого кримінального правопорушення, а надані стороною обвинувачення докази на підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України є недопустимими.

Таким чином, суд виходить із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази надані стороною обвинувачення в їх сукупності, допитавши обвинуваченого потерпілого та свідків, приходить до висновку про відсутність факту (події) кримінального правопорушення, оскільки потерпілий ОСОБА_7 не може стверджувати, що телефон в нього викрали та не виключає можливості, що він його залишив під час спілкування із своїм другом на даху його автомобіля, яким той поїхав в сторону с. Широка Гребля Хмільницького району Вінницької області, де телефон міг загубитися, а тому за таких обставин суд вважає, що ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України необхідно виправдати.

Процесуальні витрати по проведенню експертиз слід віднести на рахунок держави.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 88-89, 100, 368, 370, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Обвинуваченого ОСОБА_5 , за ст. 185 ч. 1 КК України визнати невинуватим та виправдати, в зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.
Витрати за проведення товарознавчої експертизи, відповідно до висновку № 914 від 19.08.2017 року в сумі 618,50 грн. віднести за рахунок держави.
Зняти арешт, який накладений ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12.08.2017 року на мобільний телефон «FLY IQ456» ІМЕІ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 у корпусі білого кольору та на карту пам`яті «MicroCD 8 GB»., які належать ОСОБА_7 .

Речові докази мобільний телефон «FLY IQ456» ІМЕІ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 у корпусі білого кольору та карту пам`яті «MicroCD 8 GB», які передані на зберігання ОСОБА_7 , залишити у його власності.

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1