ІМЕНЕМ УКРАЇНИ УХВАЛА КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
22 жовтня 2018 року місто Київ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
При секретареві ОСОБА_4 ,
За участю прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и л а :
На обґрунтування слідчий суддя проаналізувала положення ст. 303 КПК України, яка наводить вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді протягом часу досудового розслідування, визнала, що саме оскаржена бездіяльність прокурора до цього переліку не входить, тобто і не підлягає оскарженню в порядку ст. 303 КПК України, хоча може бути оскаржена в іншому, передбаченому чинним КПК України порядку, і саме тому прийняла рішення про відмову у відкритті провадження за вказаною скаргою.
Не погодившись з цим рішенням, захисник адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій викладає зміст своєї скарги, посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ віл 22 березня 2015 року, ст. ст. 55, 64 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп та від 27 січня 2010 року № 3-рп, положення ст. ст. 7,8,9, 24 КПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», наводить рішення згаданого суду у конкретних справах зазначає, що діючий КПК України не містить прямої заборони на оскарження вказаної нею бездіяльності прокурора, посилається на процесуальні і правові підстави для оскарження такої бездіяльності, наявні у матеріалах кримінального провадження та обстоює права свого довірителя і її, як його захисника на отримання затребуваної інформації для здійснення ефективного захисту, зауважує, що слідчий суддя істотно обмежив право її довірителя на захист і на цих підставах просить оскаржену ухвалу слідчого судді скасувати і призначити новий розгляд у цьому ж суді першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора проти задоволення апеляційної скарги, з уточненням, що насправді прокурор, бездіяльність якого оскаржено, насправді 29 серпня 2018 року розглянув клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та повністю відмовив у його задоволенні, винісши про це відповідну постанову, про що апелянту було відомо, бо вона сама ж до апеляційної скарги додала копію цієї постанови і завірила її своїм підписом, провівши судові дебати, перевіривши та обговоривши доводи апелянта і прокурора в сукупності з матеріалами судової справи і додатково наданими апелянтом до апеляційної скарги відомостями, судова колегія визнає наступне.
Як видно з матеріалів судової справи і додатково наданих апелянтом відомостей, звертаючись зі скаргою на бездіяльність прокурора, що полягала у ненаданні для ознайомлення матеріалів кримінального провадження, а саме інформації, отриманої прокурором у операторів мобільного зв`язку 20 вересня 2018 року, заявник вже на той час знала про існування постанови прокурора від 29 серпня 2018 року, якою їй було повністю відмовлено в задоволенні цього клопотання.
Таким чином, її скарга на бездіяльність прокурора безпредметна, бо фактично бездіяльності прокурор не допустив, розглянувши її клопотання встановленим порядком та прийнявши за цим клопотанням належне процесуальне рішення.
Отже, фактично заявник оскаржила не бездіяльність прокурора, а прийняте ним процесуальне рішення, чим намагалася ввести слідчого суддю в оману.
Аналіз положень ст. 303 КПК України, яка, всупереч міркуванням апелянта, встановлює вичерпний перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені протягом досудового розслідування до слідчого судді, показує, що до числа таких рішень, дій чи бездіяльності не віднесено право оскаржити рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання, крім клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, що прямо відображено в п. 7 ч.1 ст. 303 КПК України.
Клопотання ж адвоката ОСОБА_6 не стосувалось проведення таких слідчих (розшукових) чи негласних слідчих (розшукових) дій.
Отже, адвокат фактично оскаржила процесуальне рішення, а не бездіяльність, прокурора, яке оскарженню протягом досудового розслідування до слідчого судді не підлягає, хоча й може бути оскаржене в іншому, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законом порядку.
За таких обставин,є посилання апелянта на конкретні норми КПК України, Рішення Конституційного Суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Європейського суду в правах людини, Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» безпредметні, бо ці правові норми та рішення судів до даного конкретного випадку пристосовані бути не можуть, а положення ч.6 ст. 9 КПК України, на які апелянт посилається, можуть бути застосовані лише у разі, якщо чинні норми цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють правовідносини, стосовно яких виникли питання, у цьому ж випадку правовідносини врегульовано чітко положеннями ст. 303 КПК України і розширеному тлумаченню це врегулювання не підлягає.
Таким чином, слідчий суддя прийняла за скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення, яке тому зміні чи скасуванню не підлягає, а в задоволенні апеляційної скарги потрібно відмовити.
В силу викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, судова колегія, -
п о с т а н о в и л а :
Ухвала набирає законної сили негайно після проголошенні, касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголосити о 1630 годині 29 жовтня 2018 року.

Судді: