ІМЕНЕМ УКРАЇНИ УХВАЛА КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
6 травня 2019 року місто Київ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
При секретареві ОСОБА_4 ,
За участю заявниці ОСОБА_5 шляхом проведення відеоконференцзв`язку з Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області,
Розглянувши матеріали судової справи за апеляційною скаргою ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 8 серпня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на бездіяльність Генерального прокурора України, що полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення, викладених в їх заяві від 21 червня 2018 року, до ЄРДР, -
в с т а н о в и л а :
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 8 серпня 2018 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на бездіяльність Генерального прокурора України, що полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення, викладених в їх заяві від 21 червня 2018 року, до ЄРДР.
На обґрунтування слідчий суддя послалась на положення ст. ст. 22, 26 Конституції України, ст. ст. 7, 22, 26, 214, 303, 306, 307, 309 КПК України та вказала, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених КПК України, оскільки ж заявники в судове засідання не з`явились, прийшла до висновку, що вони не підтримують заявлені вимоги скарги і саме на цих підставах відмовила в їх задоволенні.
Не погодившись зі вказаним рішенням, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 13 квітня 2019 року подали апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку оскарження
ухвали слідчого судді, пропуск якого пояснили тим, що зміст цієї ухвали їм став відомий лише 9 квітня 2019 року після отримання листа голови Печерського районного суду міста Києва з додатком копії згаданої ухвали, що підтвердили копією повідомлення про вручення від цієї дати.
Перевіривши вказані доводи, судова колегія з ними погоджується, бо вони ґрунтуються на наданих апелянтами доказах та положеннях абзацу другого ч.3 ст. 395 КПК України, а тому вказане клопотання задовольняє, поновлює пропущений з поважних причин строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді та розглядає апеляційну скаргу по її суті.
По суті ж апеляційної скарги заявники заявили про свою незгоду з прийнятим слідчим суддею рішенням, акцентуючи увагу на порушення їхніх прав на ефективний захист своїх законних інтересів, бо завчасно, до початку розгляду слідчим суддею скарги, подавали клопотання про її розгляд за їх участю шляхом проведення відеоконференцзв`язку, яке слідчий суддя залишила поза увагою.
Крім того, апелянти наголошують, що впродовж тривалого часу вони добиваються об`єднання в одному кримінальному провадженні десяти кримінальних проваджень стосовно однієї події, яку, як вони вважають, належить кваліфікувати за ч.1 ст. 115 КК України, натомість відповідні посадові особи органів досудового розслідування та прокуратури належних заходів до розслідування особливо тяжкого злочину не вживають, неодноразово приймають рішення про закриття кримінальних проваджень, які слідчими суддями скасовані, а тому вони подали 21 червня 2018 року саме Генеральному прокуророві України заяву про кримінальне правопорушення працівників слідства і прокурорів процесуальних керівників, вказавши конкретні прізвища.
На цих підставах апелянти просять скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді та зобов`язати Генерального прокурора України внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, викладені в заяві від 21 червня 2018 року, до ЄРДР, об`єднати всі кримінальні провадження в одному провадженні.
Заслухавши доповідь судді, виступ ОСОБА_5 на підтримку апеляційних доводів, провівши судові дебати, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги в сукупності з матеріалами судової справи та додатково наданими апелянтами відомостями, судова колегія визнає наступне.
ч.3 ст. 307 КПК України прямо передбачає, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
В резолютивній частині оскарженої ухвали прямо й зазначено, що вона не підлягає апеляційному оскарженню.
Втім, судовою практикою загально визнано, що, попри формальну заборону, висловлену в ч.3 ст. 307 КПК України апеляційного оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, крім ухвали про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, ухвала слідчого судді, хоча б і винесена по суті скарги, але така, що суперечить чинним кримінальним процесуальним нормами, підлягає апеляційному перегляду.
У цьому конкретному випадку, як видно з тексту оскарженої ухвали слідчого судді, слідчий суддя обмежилась констатацією факту неприбуття скаржників в судове засідання, зробивши на цій підставі висновок про відсутність підстав для задоволення скарги, тобто прийняла рішення по суті скарги без будь-якого дослідження доводів, мотивів, обґрунтувань та доказів, наданих скаржниками разом зі скаргою, а до того ж, і не переконавшись у причинах їх неприбуття в судове засідання, свідомо проігнорувавши наявне клопотання скаржників про проведення судового засідання в режимі відеоконференцзв`язку, натомість, попередньо ухвалою від 5 липня 2018 року відмовивши в задоволенні цього клопотання з посиланнями на положення ст. 336 КПК України.
Це рішення слідчий суддя мотивувала тим, що заявники не надали до свого клопотання будь-яких доказів на підтвердження неможливості з`явитися в судове засідання.
Судова колегія визнає, що вказане рішення слідчий суддя прийняла, хоча формально і у відповідності з положеннями п.1 ч.1 ст. 336 КПК України, але не врахувала при цьому вже сам факт віддаленості місця проживання заявників від місця фактичного розгляду їх скарги, складності в часі та матеріальні витрати для заявників, які виникали б у разі необхідності прибути в засідання, як достатню підставу для проведення судового засідання в режимі відеоконференцзв`язку, більше того прийнявши рішення 5 липня 2018 року, слідчий суддя не забезпечила повідомлення заявників про його суть, а обмежилась направлення їм 17 числа того ж місяця повідомлення про час та місце розгляду скарги в електронному вигляді, яким фактично обмежила законні права та інтереси заявників, а потім, скориставшись їх відсутністю, прийняла рішення про відмову в задоволенні скарги по суті.
Отже слідчий суддя прийняла рішення, яке не тільки не ґрунтується на чинних нормах КПК України, але й прямо суперечить цим нормам, зокрема вимогам, викладеним у главі 2 КПК України щодо засад кримінального провадження, ст. 30 КПК України, щодо здійснення правосуддя лише судом і заборони відмови у здійсненні правосуддя, ст. 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, зокрема і в частині зобов`язання суду ухвалити рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього ж кодексу, а також обов`язку вмотивувати рішення належними і достатніми мотивами та вказати на підстави його ухвалення.
Всі вказані вимоги закону слідчий суддя не виконала, отже судова колегія визнає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу, скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді та призначити новий розгляд у цьому ж суді першої інстанції.
В іншій частині апеляційні вимоги задоволені бути не можуть, виходячи з особливостей судового контролю за працівниками органів досудового розслідування та прокуратури, визначених ст. 422 КПК України, які позбавляють суд апеляційної інстанції можливості безпосередньо досліджувати докази, які не були досліджені судом першої інстанції та давати оцінку цим доказам.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 8 серпня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні їх скарги на бездіяльність Генерального прокурора України, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення, викладених в заяві від 21 червня 2018 року, до ЄРДР задовольнити частково.
Вказану ухвалу слідчого судді скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: