УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2019 року

м. Київ
справа № 734/1850/16-к
провадження № 51-10218ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 05 вересня 2018 року в межах кримінального провадження № 0000259 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пушкарі Козелецького району Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК.
Суть питання
За вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. На підставі ч. 5 ст.72 КК (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) ОСОБА_4 зараховано у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 20 березня 2016 року по 20 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Апеляційний суд Чернігівської області ухвалою від 05 вересня 2018 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 змінив. Постановив на підставі ч. 5 ст.72 КК (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 20 березня 2016 року по 05 вересня 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В решті вирок місцевого суду залив без змін.
Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями захисник ОСОБА_5 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам та допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просив скасувати ухвалу апеляційного суду, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 10 грудня 2018 року касаційну скаргу захисника було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також захиснику було роз`яснено, що в разі, якщо він не усуне недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, скарга буде повернута.
На виконання ухвали Верховного Суду захисник ОСОБА_5 повторно звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій, змінивши свої вимоги, просить скасувати ухвалу апеляційного суду, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Кримінальним процесуальним кодексом України (далі КПК) визначено, що касаційна скарга має відповідати вимогам, зазначеним в статті 427 КПК, і в разі недодержання суб`єктом звернення цих вимог, суд касаційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначає недоліки та встановлює строк, необхідний для їх усунення.
Залишаючи касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 без руху, Верховний Суд в ухвалі від 10 грудня 2018 року, серед іншого, встановив, що його скарга подана без додержання п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, згідно з яким в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Захиснику було зазначено, що, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Верховний Суд зауважив, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, і відсутність у ній обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
При цьому Верховний Суд, також звернув увагу захисника на тому, що доводи його касаційної скарги зводились до посилань на неповноту судового розгляду, незгоду з наданою судами оцінкою доказам та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Перевіривши повторно подану захисником ОСОБА_5 касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що захисник вказані в ухвалі касаційного суду від 10 грудня 2018 року недоліки не усунув, вимог ст. 427 КПК знову не дотримався.
Так, Верховний Суд повторно зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414).
Однак у повторно поданій касаційній скарзі захисник, порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду, якою вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 змінено, обмежився формальним посиланням на норми Конституції України і окремі положення КПК та наведенням загальних фраз щодо допущених, на його думку, порушень цим судом. При цьому, ОСОБА_5 , знову не конкретизував, у чому саме полягали порушення допущені апеляційним судом, як ці порушення вплинули на законність і обґрунтованість постановленого апеляційним судом судового рішення і чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК, та з огляду на положення статей 370, 404, 412,413, 419 цього Кодексу.
Також, повторно подана касаційна скарга захисника не містить жодних доводів на обґрунтування незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційних скарг сторони захисту.
Верховний Суд повторно зауважує, що відсутність у касаційній скарзі обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, однією з підстав залишення касаційної скарги ОСОБА_5 без руху, була невідповідність викладених у скарзі вимог до суду касаційної інстанції положенням ст. 436 КПК.
Стаття 436 КПК визначає, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак, не дивлячись на вказівки касаційного суду та чіткий зміст положень ст. 436 КПК, при повторному зверненні до Верховного Суду ОСОБА_5 знову виклав вимоги, які не узгоджуються з положеннями зазначеної норми процесуального закону.
Так, захисник, порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду, просить справу щодо ОСОБА_4 направити на новий розгляд до суду першої інстанції, тоді як призначення касаційним судом нового розгляду у суді першої інстанції можливе в разі скасування не лише ухвали апеляційного суду, а й вироку місцевого суду, про що захисник не порушує питання.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 КПК, також перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху.
З огляду на викладене, оскільки захисник не усунув недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, Верховний Суд, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, вважає за необхідне повернути його касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Повернути касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3