Справа № 464/280/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/90/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 16 січня 2019р. про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

скаржника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_6 звернувся до Сихівського районного суду м. Львова із скаргою про скасування постанови слідчого Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 від 11.12.2018р. про закриття кримінального провадження № 0000031 від 24.12.2012р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.1 ст. 364, ч. 1 ст. 365-1 КК України.
Ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 16.01.2019р. відмовлено у задоволенні даної скарги ОСОБА_6 .

Не погоджуючись із даною ухвалою ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій, зокрема, просить поновити строк на апеляційне оскарження даної ухвали.

В обґрунтування причин пропуску строку на оскарження ухвали ОСОБА_6 покликається на те, що 16.01.2019р. у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину даної ухвали. Зазначає, що повний текст оскаржуваної ухвали було оголошено 21.01.2019р., а тому він вважав, що строк оскарження даної ухвали починається саме з 21.01.2019р. Отже, звернувшись із апеляційною скаргою 24.01.2019р., він вважав, що строк на оскарження ним дотримано. Проте, його апеляційну скаргу було повернуто у зв`язку із пропущенням строку на подачу такої, та за відсутності клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Зазначає, що до 21.01.2019р. він не мав можливості подати апеляційну скаргу у зв`язку із відсутністю повного тексту ухвали слідчого судді. За таких обставин, вважає, що строк на апеляційне оскарження ним пропущено з поважних причин, а тому такий слід поновити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 від 11.12.2018р. про закриття кримінального провадження № 0000031 від 24.12.2012р.
Свої апеляційні вимоги ОСОБА_6 мотивує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Висновки слідчого судді, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Наголошує, що слідчим суддею допущено ті ж процесуальні порушення, що і слідчим.
Наголошує, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є незаконною, необґрунтованою. Вважає, що слідчим достовірно встановлено наявність складу злочину у діях посадових осіб ТзОВ «Львівавтокомплектація», але неправильно застосовано норму закону.
Звертає увагу, що не відповідає дійсності покликання слідчого судді на те, що ТзОВ «Львівавтокомплектація» отримало вказані гуртожитки із статусом для тимчасового проживання під час роботи. Вказує, що статус гуртожитку визначає ст.ст. 5, 127 Житлового кодексу та примірне положення про гуртожиток, і відповідно до цих норм гуртожитки, які були передані у статутний фонд ТзОВ «Львівавтокомплектація» становили державний житловий фонд. Зазначає, що рішенням Господарського суду м. Києва від 25.11.2008р. у справі № 44/221, яке було залишено без змін Постановою Верховного суду України від 29.09.2009р., визнано незаконним та скасовано наказ № 1122А від 08.08.1994р. Мінмашпрому України у частині затвердження акту інвентаризації майна, акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу та статуту ВАТ «Львівський автобусний завод» у частині включення вартості гуртожитків у статутний капітал ВАТ «Львівський автобусний завод». Вказує, що зазначене судове рішення має приюдиційне значення у справі № 5/116. Даним рішенням встановлено, що спірні гуртожитки входили до державного житлового фонду і не підлягали приватизації та включенню до статутного капіталу ВАТ «Львівський автобусний завод» під час його приватизації, а також не підлягали передачі у власність ТОВ «Будтрансгаз», ТОВ «Львівавтокомплектація».
Зауважує, що твердження слідчого судді про те, що на гуртожитки у приватній власності не поширюється мораторій на відчуження приміщень, суперечить ст. 1 ч.4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Таке твердження слідчого судді заперечує і судова практика.
Покликається, що системний аналіз положень ч. 3-4 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", дозволяє зробити висновок про те, що сфера дії цього Закону поширюється на гуртожитки, які є об`єктами права державної та комунальної власності, за винятком гуртожитків, що перебувають у віданні чи в оперативному управлінні окремих відомств (казенних установ). Також, Закон не поширюється на гуртожитки, побудовані або придбані за радянських часів (до 01.12.1991р.) приватними або колективними власниками за власні або залучені кошти. Згідно з ч. 1 ст. 3 зазначеного Закону, всі гуртожитки, на які поширюється дія цього Закону, підлягають передачі у власність територіальних громад.

Отже, сфера дії даного Закону поширюється на майно державної форми власності (гуртожитки), які були передані безоплатно у колективну власність у ході пільгової приватизації у 1992-1993 роках, подібно до того, як сфера дії Закону поширюється на гуртожитки, які ввійшли до статутного фонду (капіталу) під час приватизації чи корпоратизації та були фактично викуплені у держави у ході приватизації, у тому числі ті, що у подальшому були передані до статутних капіталів інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб.

Зазначає, що при розслідуванні даного кримінального провадження ним було заявлено повідомлення про відчуження гуртожитків під час знаходження їх під арештом.Слідчим СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області було розпочато досудове розслідування внесене до ЄРДР за № 0000898 від 21.03.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України.
Наголошує, що було встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення за №0000898, викладене у рапорті слідчого про злочин від 20.03.2018р., внесені до ЄРДР з приводу того, що 18.09.2006р. близько 15:00 год. невідомі особи зареєстрували право власності на об`єкт, що за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська 139, яке перебувало під арештом, який накладений 08.11.2004р. Першою Львівською державною нотаріальною конторою на підставі наказу ВДВ Галицького РУЮ N04/386-5/22 від 29.03.2004р.
Вважає, що при передачі гуртожитків посадові особи ВАТ «Пасавтопром» вчинили протиправні дії з майном держави і викрадення гуртожитків з державного житлового фонду призвело до того, що йому та й іншим мешканцям гуртожитку порушене право на приватизацію кімнат згідно Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків". При цьому таке порушення його права, права інших мешканців має місце на даний час і є триваючим. Скоєним злочином завдається шкода державі, оскільки протиправно відчужується нерухоме майно, яке не може відчужуватися, а має бути передано у комунальну власність територіальної громади.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 , який просив поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді та задоволити його апеляційну скаргу, виступ прокурора, яка заперечила апеляційні вимоги ОСОБА_6 , з огляду на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, дослідивши наведені ОСОБА_6 причини пропуску строку на оскарження судового рішення, вивчивши матеріали судової справи та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на оскарження ухвали слідчого судді, з урахуванням положень ст. 117 КПК України, підлягає до задоволення, а подана ним апеляційні скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону слідчим суддею при ухваленні оскаржуваної ухвали дотримані.

На переконання колегії суддів, при розгляді скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, слідчим суддею було належним чином досліджено матеріали відповідного кримінального провадження та вірно встановлено повноту досудового розслідування і відповідність постанови слідчого про закриття кримінального провадження вимогам КПК України.

Так, Сихівським ВП ГУ НП у Львівській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000031 від 24.12.2012р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.364, ч.1 ст.365-1, ч.1 ст.364-1 КК України, щодо незаконного відчуження приміщень гуртожитків, що розташовані у м. Львові за адресами: вул. Наукова, 16; АДРЕСА_1 ; вул. Кульпарківська, 139.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні було встановлено, що право власності на гуртожитки, що розташовані у м. Львові за адресами: вул. Наукова, 16; АДРЕСА_1 ; вул. Кульпарківська, 139, належить ТзОВ «Львівавтокомплектація», яке починаючи з 2011р. здійснювало відчуження продаж житлових та нежитлових приміщень цих гуртожитків з урахуванням вимог частини 3 прикінцевих положень Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04.09.2008р. № 500-VI, який набрав чинності 01.01.2009р.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, провівши детальний аналіз положень Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04.09.2008р. № 500-VI, та їх змін, навівши такий у своєму рішенні, прийшов до обґрунтованого висновку, що ТзОВ «Львівавтокомплектація», яке на підставі рішення Третейського суду при товарній біржі «Західноукраїнська» від 11.09.2006р. володіє і є власником трьох гуртожитків із статусом тимчасового проживання під час роботи у м. Львові за адресами: вул. Наукова, 16; АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , реалізує свої права власника, і заборони щодо відчуження вищевказаних приміщень не має. При цьому, слідчим суддею цілком обґрунтовано звернуто увагу на те, що договори, пов`язані із відчуженням приміщень зазначених гуртожитків тривалий час не оспорювались у встановленому законом порядку.
Ураховуючи те, що у ході досудового розслідування, яке, на переконання колегії суддів, проведено повно та об`єктивно, не здобуто достатніх даних на підтвердження того факту, що за наслідками відчуження ТзОВ «Львівавтокомплектація», належних йому на праві власності гуртожитків, що розташовані у м. Львові за адресами: вул. Наукова, 16; АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , завдано реальних збитків жильцям цих гуртожитків, зокрема і гр. ОСОБА_6 , а отже відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.1 ст. 364, ч. 1 ст. 365-1 КК України, та не встановлено підстав для їх перекваліфікації, постанова слідчого від 11.12.2018р. про закриття кримінального провадження № 0000031 від 24.12.2012р., є обґрунтованою, мотивованою, і такою, що відповідає вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, рішення слідчого судді про залишення без задоволення скарги ОСОБА_6 на вказану постанову про закриття кримінального провадження відповідає вимог ст. 370 КПК України, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

постановила :

поновити ОСОБА_6 строк на оскарження ухвали слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 16 січня 2019р.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 16 січня 2019р. про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 від 11.12.2018р. про закриття кримінального провадження № 0000031 від 24.12.2012р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.1 ст. 364, ч. 1 ст. 365-1 КК України, - без змін.
Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4