Справа № 184/2262/18
Номер провадження 1-кп/184/53/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського міського суду кримінальне провадження №0000702 від 12.09.2018 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тригради Красноокнянського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні немає, освіта середня, не працює, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 06.10.2011 року Нікопольським міськрайсудом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 203-2 КК України до штрафу в розмірі 170000 грн.;

- 23.11.2011 року П`ятихатським райсудом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 203-2 КК України до штрафу в розмірі 170000 грн.;

- 22.11.2012 року Орджонікідзевським міським судом за ч. 1 ст. 389 КК України до обмеження волі строком на 1 рік. Звільнений 16.10.2013 року із Дніпропетровського ВЦ (№133) умовно-достроково, не відбутий строк 4 місяці,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

12.09.2018 року приблизно о 09 годині 00 хвилин в м. Покров Дніпропетровської області ОСОБА_3 , знаходився біля колишнього автовокзалу, розташованого по вул. Партизанська, 8, де збирав вторинну сировину. В той же час, у контейнері для сміття ОСОБА_5 знайшов пакет, в якому знаходився предмет, який за зовнішніми ознаками схожий на корпус гранати РГД-5 та предмет, який за зовнішніми ознаками схожий на запал до гранати. Зрозумівши, що дані предмети є корпусом гранати РГД-5 та запалом до неї, у ОСОБА_6 виник злочинний намір, спрямований на незаконне носіння, придбання вказаної вибухової речовини та вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.

В той же час, знаходячись там же, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне носіння, придбання вибухової речовини та вибухового пристрою, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, взяв знайдені ним корпус гранати РГД-5 та запал до неї, чим незаконно придбав вибухову речовину та вибуховий пристрій без передбаченого законом дозволу.

Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на незаконне придбання, носіння вибухової речовини та вибухового пристрою, знайдений ним корпус гранати РГД-5 та запал до неї, поклав у кишеню одягнених на ньому штанів та почав носити з собою без передбаченого законом дозволу.

12.09.2018 року о 18 годині 10 хвилин на зупинці громадського транспорту позаду будинку №67 по вул. Центральна м. Покров Дніпропетровської області працівниками Покровського ВП Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області на підставі ст. 263 КУпАП затримано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 178 КУпАП. Під час особистого огляду ОСОБА_3 у правій боковій кишені одягнених на ньому штанів виявлено та вилучено предмет, схожий на корпус гранати РГД-5 та запал до неї. Згідно висновку експерта №33/5.2/401 від 08.10.2018 року вилучені у ОСОБА_6 предмети є:

- одним конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом ручної, осколкової, наступальної гранати РГД-5, який відноситься до категорії вибухових речовин, який виготовлений промисловим способом та придатний для здійснення вибуху;

- одним уніфікованим запалом ручних гранат модернізований типу УЗРГМ-2, який відноситься до категорії вибухових пристроїв, який виготовлений промисловим способом та придатний для здійснення вибуху, які ОСОБА_3 носив, придбав без передбаченого законом дозволу.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України як носіння, придбання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого та пояснив, що він дійсно у вересні 2018 року приблизно о 09 годині 00 хвилин біля автовокзалу по вул. Партизанська в м. Покров у контейнері для сміття знайшов гранату та запал до неї. Поклав у кишеню штанів та носив при собі. В той же день ввечері його зупинили працівники поліції та в ході огляду знайшли та вилучили гранату та запал до неї. У скоєному розкаявся та просить суворо не карати.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визнавши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» в носінні, придбанні вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу доведена повністю.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.263 КК України як носіння, придбання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст. 65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: щире каяття та повне визнання своєї вини.

Відповідно до ст.67 КК України обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочину.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.ст.50,65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра та інфекціоніста не перебуває, скарг та заяв за місцем проживання відносно обвинуваченого не надходило, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.263 КК України, адже саме це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередить вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, прийнявши до уваги проявлені під виховним впливом судового процесу зміни в його особистості, що вказують на готовність винного до самоконтролю і правослухняної поведінки, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, наявність пом`якшуючих покарання обставин, таких як щире каяття та визнання вини, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання зі звільненням від такого згідно з ст. 75 КК України з іспитовим строком, поклавши на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України.
Цивільний позов відсутній.

При вирішенні питання про речові докази суд керується положенням ст. 100 КПК України.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 31, 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Згідно ст. 124 ч. 2 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 715 грн.

Речові докази по справі відсутні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч.2 ст.394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1