В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Узин, Білоцерківського району, Київської області, громадянина України, освіта середньо-спіціальна, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України, реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

08 травня 2018 року, близько 14 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , всупереч постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 24 січня 1995 року «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів» затвердженої наказом МВС України № 662 від 21 серпня 1998 року та «Положення про дозвільну систему», затвердженої КМУ № 576 від 12 жовтня 1992 року, перебуваючи біля річки Рось неподалік від провулку Роскової, м.Біла Церква, Київської області незаконно придбав, знайшов бойові припаси, а саме корпус наступальної ручної осколкової гранати РГД 5 та запал дистанційної дії типу УЗРГМ, які в поєднанні між собою являють споряджену наступальну осколкову гранату РГД 5, яку в подальшому останній зберігав при собі не маючи на те передбаченого дозволу на зберігання.

Дії ОСОБА_5 , які виразились у незаконному поводженні з бойовими припасами, а саме у незаконному придбанні, носінні та зберіганні боєприпасів без передбаченого законом дозволу, органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України.

05 грудня 2018 року між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою, прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 КК України, обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного злочину. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Розглядаючи в порядку ст. 348 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України за викладених в обвинувальному акті обставин.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечував.

Таким чином, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

ОСОБА_5 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, від якого потерпілих немає.

Суд, шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, вид покарання, яке буде до нього застосовано у разі затвердження угоди, цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 05 грудня 2018 року між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання, у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи передбачені пробаційною програмою.

Іспитовий строк ОСОБА_5 обраховувати з 05 грудня 2018 року.

На підставі ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави стягнути витрати, пов`язані з залученням експерта у сумі 858 грн. та 1144 грн.

Речові докази: боєприпаси до вогнепальної нарізної зброї калібру 7,65*54 R в кількості 18 штук та корпус гранати РГД-5 із УЗРГМ - знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя: ОСОБА_1