Дата документу 13.11.2018 Справа № 317/2522/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/121/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний номер 317/2522/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за скаргою ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора при розгляді клопотання за ч.10 ст.303 КПК України, за апеляційними скаргами ОСОБА_7 в одній з яких порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 17 вересня 2018 року, якою

відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора при розгляді клопотання за ч.10 ст.303 КПК України.

Згідно зі змістом ухвали, до суду зі скаргою на бездіяльність прокурора при розгляді клопотання звернувся ОСОБА_7 в якій зазначено, що 31.07.2018 року йому через його дружину було вручено повідомлення про підозру у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України. Скаржник вважає, що постанова про підозру не відповідає фактичним обставинам, а саме повідомлення вручено не йому особисто, а його дружині, в повідомленні вказано, що він не працює, та зазначено, що він перебував в стані сп`яніння, однак скаржник проти цього заперечує. Також ним надано клопотання про зупинення незаконної підозри прокурору Дніпропетровської області, але клопотання не розглянуто. Саме на підставі вказаного та керуючись ч.10 ст.303 КПК України скаржник просив зобов`язати прокуратуру Запорізької області надати відповідь на клопотання та зобов`язати слідчого ОСОБА_8 розглянути недоліки повідомлення про підозру.

Відмовляючи в задоволенні скарги слідчий суддя зазначив, що скаржник в обґрунтування своєї скарги не викладає фактично жодної обставини, чому він не згодний з підозрою. На час подання скарги не спливли два місяці з дня повідомлення особі, кримінальне провадження не було закрито, обвинувальний акт ще не направлений до суду. Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_7 посилається на оскарження повідомлення про підозру, а предметом оскарження вказує, що ним оскаржується бездіяльність прокурора при розгляді клопотання. Зауваження щодо анкетних даних, які слідчий вказував в підозрі, жодним чином не впливають на суть підозри.

В апеляційній скарзі від 28.09.2018 року, ОСОБА_7 , зазначає, що 03.09.2018 року він звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області зі скаргою на бездіяльність прокурора при розгляді його клопотання, в порушення вимог ст.ст.303-307 КПК України його скарга не розглянута у встановлений законом строк, про подальший розгляд скарги він не повідомлений. Тому просив зобов`язати слідчого суддю розглянути його скаргу про що винести ухвалу.

В апеляційній скарзі від 11.10.2018 року апелянт просить поновити йому строк на оскарження ухвали слідчого судді, оскільки 08.10.2018 року його представнику була вручена ухвала від 17.09.2018 року. Під час розгляду скарги він не був присутнім, повістку про день слухання справи не отримував, ухвалу по пошті не отримував.

По суті апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчим суддею винесена в порушення норм матеріального і процесуального права. Слідчим суддею не з`ясовано всіх обставин справи та винесено неправосудну ухвалу.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про сутність судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційні скарги ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду. Положенням ст.117 КПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Оскаржуване рішення слідчого судді було винесено 17.09.2018, за відсутності скаржника. З матеріалів провадження випливає що ухвалу останній отримав 08.10.2018, тому колегія суддів вважає що у цьому випадку, причини пропуску строку на апеляційне оскарження можна визнати поважними і тому вказаний строк підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційних скарг по суті колегія суддів зазначає наступне.

Зі змісту скарги випливає, що ОСОБА_7 відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України оскаржував повідомлення слідчого про підозру, просив зобов`язати слідчого ОСОБА_8 розглянути недоліки клопотання.

Положеннями вищевказаної процесуальної норми передбачено, що повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Скаржник, в обґрунтування своєї скарги, не зазначив обставин, які б вказували на незаконність рішення слідчого. Зауваження щодо анкетних даних, які слідчий вказував в підозрі і той факт, що повідомлення було вручено не особисто ОСОБА_7 , а його дружині - ОСОБА_9 , жодним чином не впливають на суть підозри Крім того, на час подання скарги не спливли два місяці з дня повідомлення особі ОСОБА_7 про підозру. З огляду на вказані обставини слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку що підстав для задоволення скарги в частині зобов`язання слідчого ОСОБА_8 розглянути недоліки клопотання не було.

Крім вказаних вимог ОСОБА_7 опосередковано посилався на те, що ним заявлялось клопотання про зупинення незаконної (на його думку) підозри до прокуратури Дніпропетровської області. Зазначав що вказане клопотання не розглянуто. В резолютивній частині скарги прохав зобов`язати вже прокуратуру Запорізької області надати відповідь на його клопотання.

Разом з цим, відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

ОСОБА_7 у своїй скарзі не посилався на положення цієї процесуальної норми, не конкретизував і не уточнював свою скаргу в цій частині, адже участі в судовому засіданні не брав за власним бажанням (про що надав відповідну заяву, а.п.15).

Дійсно, згідно зіст.220 КПК України клопотання сторони про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав; Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй. За певних обставин відсутність вмотивованої постанови могла бути розцінена як бездіяльність, що передбачена п.1 ч.1 ст.303 КПК України.

Однак, положення ч.1 ст.220 КПК України, не стосується прокурора чи слідчого в розумінні загального поняття, а стосується конкретної особи, яка має процесуальні повноваження і здійснює процесуальні дії в рамках відповідного кримінального провадження.

Зі скарги і доданих до неї документів виплавало, що ОСОБА_7 подав клопотання не процесуальному прокурору чи слідчому, а направив його прокурору Запорізької області. Через це вказане клопотання було розглянуто в порядку звернення громадян, про що скаржнику була надана відповідь. Відтак підстав для задоволення вимог скарги щодо зобов`язання прокуратури Запорізької області надати відповідь на його клопотання у слідчого судді також не було.

Доводи апеляційної скарги від 28.09.2018 носять декларативний характер, виражають загальну незгоду з ухвалою слідчого судді, однак з її змісту не зрозуміло в чому саме полягає незаконність ухвали. Доводи ж апеляційної скарги від 11.10.2018 є необґрунтованим, адже в ній зазначені обставини, які або не зазначались ОСОБА_7 у скарзі на бездіяльність прокурора і не були предметом розгляду слідчим суддею, або ж повторюють ті доводи, яким слідчим суддею була дана оцінка (відомості в анкетних даних у повідомленні про підозру, вручення дружині).

З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційних скарг правильність висновків суду не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали суду, при апеляційному розгляді також не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_7 , задовольнити, і поновити йомустрок на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 17 вересня 2018 року

Апеляційні скарги ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 17 вересня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора при розгляді клопотання за ч.10 ст.303 КПК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4