справа № 462/1713/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні№ 0004528 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
с. Рудники Миколаївського району Львівської області, українця, громадянина
України, який зареєстрований та проживає за адресою:
АДРЕСА_1 , одруженого,
раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.259 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 21.12.2018 року близько 01.01 год., перебуваючи в с. Рудники Миколаївського району Львівської області, діючи умисно, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що поширена ним інформація є неправдивою, здійснив дзвінок зі свого мобільного телефону «Fly-FF179» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім-картою мобільного оператора «Київстар» абонентський номер якої НОМЕР_3 на лінію КЗ ЛОР «Львівського обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» та повідомив працівникам медичної установи завідомо неправдиву інформацію про загрозу вибуху через замінування Головного залізничного вокзалу м. Львова, що за адресою: м. Львів, пл. Двірцева, 1, що призвело до дезорганізації функціонування залізничного вокзалу та безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.1 ст. 259 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті та пояснив, що дійсно він 21.12.2018 року близько 01.01 год. перебуваючи в с. Рудники Миколаївського району Львівської областіздійснив дзвінок зі свого мобільного телефону на лінію КЗ ЛОР «Львівського обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» та повідомив працівникам медичної установи завідомо неправдиву інформацію про загрозу вибуху через замінування Головного залізничного вокзалу м. Львова. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.
Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, доведена повністю і його дії органом досудового слідства вірно кваліфіковано за ч.1 ст.259 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання - судом не встановлено.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, вчинений умисно, особу винного, який раніше не судимий (матеріали кримінального провадження, арк.20), числиться на обліку в лікаря-психіатра Миколаївської КЦРЛ (а.с.18), на обліку в лікаря-нарколога не числиться (а.с.19), згідно наданої характеристики за місцем проживання характеризується негативно (матеріали кримінального провадження, арк. 21).

Виходячи з наведеного, беручи до уваги думку прокурора, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, в межах санкції ч. 1 ст. 259 КК України у виді позбавлення волі,оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів.

Між тим, суд, приймаючи до уваги наведене, наявність обставин, що пом`якшують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк, який буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Витрати на проведення криміналістичної експертизи відео-звукозапису №800/882 від 11.03.2019 року в розмірі 2512 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_4 .
Підстав, передбачених ст. ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.
Зобов`язати ОСОБА_4 відповідно до ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи в розмірі 2512 (дві тисячі п`ятсот дванадцять) грн.
Речові докази (а.с.42) мобільний телефон «Fly-FF179» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 передати в дохід держави, а компакт-диск з аудіозаписом (а.с.50) залишити при матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1
З оригіналом згідно.
Суддя: ОСОБА_1