Дата документу 04.12.2018 Справа № 310/447/18
запорізький Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/636/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №310/447/18Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 квітня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він 02.01.2018 року приблизно о 23 годині 45 хвилин, знаходячись у приміщенні кімнати №1 квартири АДРЕСА_3 , помітивши на столі чоловічий наручний годинник, який належить потерпілому ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно повторно викрав зі столу чоловічий наручний годинник вартістю 1500 грн., після чого залишив місце скоєння злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно. Йому призначено покарання у виді 3 місяців арешту.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання та речові докази.

В апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи висновків суду про доведеність вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, просить вирок змінити, із застосуванням ст.69 КК призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді штрафу. Свої вимоги мотивує тим, що суд при призначенні покарання не прийняв до уваги, що обвинувачений має постійне місце проживання, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується, щиро розкаявся у вчиненому, вчинив дії по відшкодуванню завданої потерпілому шкоди, має намір відшкодувати потерпілому моральну шкоду.

Заслухавши доповідь судді, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, яка заперечила проти скарги та просила вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Доводи адвоката про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 ст. 69 КК України, є необґрунтованими, з огляду на наступне.
Згідно до вимог ч.1 ст. 69 КК України призначення основного покарання більш м`якого ніж передбачено законом, можливо за наявності кількох обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
При розгляді кримінального провадження достатніх підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ст. 69 КК України місцевим судом не встановлено і в апеляційній скарзі не наведено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом було враховано, що останній повністю визнав вину у скоєному злочину, щиросердно розкаявся у вчиненому, активно сприяв в розслідуванні злочину, посередньо характеризується за місцем проживання, а тому суд першої інстанції призначив йому мінімальне покарання, яке передбачене санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів не вбачає правових підстав для застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України, зокрема у зв`язку з тим, що останній має постійне місце проживання, вчинив дії по відшкодуванню завданої потерпілому шкоди, має намір відшкодувати потерпілому моральну шкоду, оскільки ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим, у тому числі і за корисливі злочини, знову вчинив аналогічний, що свідчить про те, що він схильний до стійкої злочинної діяльності, а це характеризує його як негативну особу, в зв`язку з чим наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, сама по собі ніяким чином не знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, з урахуванням негативної особи винного.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 квітня 2018 року щодо ОСОБА_7 в цій справі, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: