Провадження № 1-в/317/42/2019
Справа № 317/4959/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

захисника засудженого, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Леб`яже, Зачепилівського району Харківської області, громадянина України, засудженого 09 липня 2018 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 286 КК України до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 , подане в інтересах засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році». Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 станом на момент вчинення злочину мав двох неповнолітніх дітей, відносно яких не позбавлений батьківських прав.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 та засуджений ОСОБА_4 підтримали подане клопотання. В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав надану ним письмову згоду на застосування щодо нього п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Прокурор ОСОБА_3 проти застосування до засудженого Закону України «Про амністію у 2016 році» не заперечував.

Суд, заслухавши засудженого та його захисника, дослідивши матеріали справи та враховуючи думку прокурора, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань. Статтею 86 КК України передбачено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 засуджено 09.07.2018 р. Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 11.12.2018 р. вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Відповідно до вимог п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017 р., підлягають звільненню від відбування покарання засуджені не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Згідно ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив тяжке необережне кримінальне правопорушення до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» і на день набрання цим Законом чинності (07.09.2017 року) має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 30.05.2006 р. та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Зачепилівського районного управління юстиції в Харківській області 29.12.1999 р.

Подія злочину, скоєного ОСОБА_4 , мала місце 29 серпня 2016 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» і в той час, коли його дітям було 10 та 16 повних років, тобто станом на момент вчинення ОСОБА_4 злочину вони були неповнолітніми.

Таким чином ОСОБА_4 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він вчинив тяжкий неумисний злочин, на момент вчинення якого мав двох неповнолітніх дітей.

В судовому засіданні ОСОБА_4 роз`яснено правову природу акту амністії та правові наслідки його застосування. ОСОБА_4 зазначив про повну свою згоду з вироком суду та про повне визнання своєї вини у вчиненому необережному злочині.

Відомостей щодо позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо його дітей в матеріалах справи не міститься. Раніше ОСОБА_4 судимим не був, та, відповідно, не звільнявся від відбування покарання за актом амністії.

Інших обставин, передбачених ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» а також статтею 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 85, 86 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» до засудженого ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування основного та додаткового покарань за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 09.07.2018 року на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1