КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 26 лютого 2019 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 грудня 2018 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ірпінь Київської області, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 289 КК України,
За участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , до 05 лютого 2019 року, без визначення розмірузастави.

В обґрунтування рішення слідчий суддя зазначив про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та необхідність виконання органом досудового розслідування процесуальних дій, проведення яких потребує значного часу.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Щодо строку на апеляційне оскарження, то захисник зазначає, що оголошення повного тексту оскаржуваної ухвали було призначено на 18 грудня 2019 року, однак у зв`язку з навантаженням суді у вказаний день оголошення ухвали не відбулося. Копію прийнятого рішення захисник отримав лише 09 січня 2019 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних на те причин.
Також, автор апеляційної скарги зазначає про незаконність ухвали слідчого судді, оскільки відносно підозрюваного продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за відсутності обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема, захисник зазначає, що в матеріалах провадження відсутні належні та допустимі докази на підтвердження причетності його підзахисного до вчинення інкримінованих останньому кримінальних правопорушень. Так, не надано доказів того, що підозрюваний вимагав у ОСОБА_9 4 000 доларів США, розробляв, керував або підготував зустріч з останнім, здійснив відчуження автомобіля ОСОБА_10 , а також застосував відносно останнього чи його членів родини насильство. Також, захисник зазначає, що органом досудового розслідування не доведено, що підозрюваний може переховуватися чи ухилятися від слідства та суду, оскільки останній має постійне місце проживання, не веде бродячий спосіб життя, має міцні соціальні зв`язки, проживає разом з батьками пенсіонерами та сестрою, а також незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Крім того, слідчий суддя жодним чином не дослідив дані про особу підозрюваного та не врахував їй при прийнятті рішення, зокрема, те, що ОСОБА_6 , хоча раніше і судимий, однак з часу звільнення після відбуття покарання в 2016 році став на шлях виправлення, проводив за місцем реєстрації ремонт у домоволодінні, власними силами побудував надвірні споруди, допомагав батькам пенсіонерам по господарству, приводів до органів МВС та структурних підрозділів національної поліції не мав, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується з боку сусідів позитивно.
Звертає автор апеляційної скарги увагу і на те, що слідчий суддя при вирішенні клопотання слідчого безпідставно не визначив розмір застави, зважаючи на те, що в матеріалах провадження відсутні докази та ознаки того, що підозрюваний вчиняв насильство або погрожував життю будь-яким особам, громадянам.
Також, захисник зазначає, про необхідність закриття кримінального провадження за ч. 3 ст. 289 КК України, зважаючи на положення ст. 219 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити в силі ухвалу слідчого судді, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів провадження убачається, що захисник отримав повний текст оскаржуваної ухвали 08 січня 2019 року, про що свідчить відповідна розписка, у зв`язку з чим колегія суддів вважає в даному випадку за можливе поновити пропущений строк на апеляційне оскарження.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 27 вересня 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000720, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 296 КК України.
15 вересня 2018 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
Наступного дня, тобто 16 вересня 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у створенні злочинної організації, а саме: створення злочинної організації з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, а також керівництво такою організацією, участь у ній, участь у злочинах вчинених такою організацією; у вимаганні, а саме: вимога передачі чужого майна чи права на майно з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, пошкодження майна, вчинене організованою групою вчинене повторно;незаконному заволодінні транспортним засобом, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене організованою групою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 289 КК України.
17 вересня 2018 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, до 12 листопада 2018 року.
В подальшому, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 листопада 2018 року ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 14 грудня 2018 року.
07 грудня 2018 року старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 грудня 2018 року вказане клопотання слідчого було задоволено.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя, з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 289 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.
На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати ймовірним причетність ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 289 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, всупереч доводам апеляційної скарги, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язує його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дані правопорушення.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором, всупереч доводам автора апеляційної скарги доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам. При цьому, доводи захисника про те, що органом досудового розслідування не доведено, що підозрюваний може переховуватися чи ухилятися від слідства та суду, оскільки останній має постійне місце проживання, не веде бродячий спосіб життя, має міцні соціальні зв`язки, проживає разом з батьками пенсіонерами та сестрою, не свідчать про неможливість вчинити підозрюваним дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оскільки заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та виправдовують тримання підозрюваного під вартою, клопотання слідчого задоволено слідчим суддею обґрунтовано та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 .

Щодо доводів захисника про те, що слідчий суддя залишив поза увагою те, що в матеріалах провадження відсутні належні та допустимі докази на підтвердження причетності його підзахисного до вчинення інкримінованих останньому кримінальних правопорушень, зокрема, не надано доказів того, що підозрюваний вимагав у ОСОБА_9 4 000 доларів США, розробляв, керував або підготував зустріч з останнім, здійснив відчуження автомобіля ОСОБА_10 , а також застосував відносно останнього чи його членів родини насильство, то слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_11 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Посилання автора апеляційної скарги на необхідність закриття кримінального провадження за ч. 3 ст. 289 КК України, зважаючи на положення ст. 219 КПК України, є безпідставними, зважаючи на те, що відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000720 були внесені до 16 березня 2018 року, то дія Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, в даному випадку застосовуватись не може.

Доводи захисника про те, що підозрюваний ОСОБА_6 , хоча раніше і судимий, однак з часу звільнення після відбуття покарання в 2016 році став на шлях виправлення, проводив за місцем реєстрації ремонт у домоволодінні, власними силами побудував надвірні споруди, допомагав батькам пенсіонерам по господарству, приводів до органів МВС та структурних підрозділів національної поліції не мав, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується з боку сусідів позитивно, і які на думку захисника не взяті до уваги слідчим суддею, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Посилання автора апеляційної скарги на те, що слідчий суддя при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою безпідставно не визначив розмір застави, є надуманими, зважаючи на вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України та те, що з матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства та погрозою його застосування, і протилежного стороною захисту не доведено.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та обставини, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою підозрюваного, при цьому заслухав пояснення як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та навів в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого.

На підставі вище викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, оскільки останній в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 на свободу. Таке продовження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено і не вбачаються такі зі змісту апеляційної скарги.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, КПК України, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , продовжив йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Також колегія суддів враховує і те, що строк дії оскаржуваної ухвали вже закінчився.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181,194, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 грудня 2018 року, якою задоволення клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , до 05 лютого 2019 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1026/2019 Категорія: ст. 199 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_12 Доповідач: ОСОБА_1