Постанова
Іменем України
14 лютого 2019 року

м. Київ
справа № 759/17566/16-к

провадження № 51-6990км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
законних представників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника

ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього засудженого ОСОБА_12 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 березня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0012626, за обвинуваченням
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Житомира, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Зміст оскаржених судових рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Святошинського районного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року

ОСОБА_12 засуджено за ч. 3 ст. 187 КК Українидо покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки без конфіскації майна.

Згідно з вироком ОСОБА_12 визнано винним у тому, що він в останніх числах липня 2016 року, достовірно знаючи про режим роботи торгівельних павільйонів з продажу продовольчих товарів, розташованих на території Святошинського району міста Києва, та, усвідомлюючи те, що в їх касах в наявності є певні грошові кошти, запропонував своїм знайомим неповнолітнім ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , з якими спільно проводив вільний час, вчиняти розбійні напади, на що останні погодились, чим вступили між собою в попередню злочинну змову.
Після цього 23 серпня 2016 року у вечірній час, в невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_12 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном шляхом розбою, запропонував неповнолітнім ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , із використанням предмету схожого на ніж, вчинити напад на продавця павільйону «Продукти», розташованого на пр. Леся Курбаса, 16 у м. Києві, на що останні погодились, чим вступили між собою в попередню злочинну змову.

Після цього, ОСОБА_12 розповів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , про заздалегідь розроблений ним план скоєння вищевказаного злочину, суть якого полягала в тому, що ОСОБА_13 разом з ОСОБА_14 повинні зайти до приміщення вказаного торгівельного павільйону, та з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, демонструючи предмет схожий на ніж, вчинити розбійний напад на жінку продавця. Тим часом, ОСОБА_12 буде знаходитись неподалік від приміщення торгівельного павільйону, та спостерігати за навколишньою обстановкою, щоб у разі виникнення небезпеки попередити про це ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які заволодівши грошовими коштами з каси, повинні були з місця учинення злочину втекти.
На дану пропозицію ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , відповіли згодою, та діючи з корисливих мотивів, в той же день о 22:25, діючи узгоджено між собою, прибули до торгівельного павільйону «Продукти», розташованого на пр. Леся Курбаса, 16 у м. Києві.
Після цього, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , прослідували всередину торгівельного павільйону, де в цей час перебувала продавець ОСОБА_15 , а ОСОБА_12 , згідно розподіленим злочинним ролям, залишився на вулиці спостерігати за навколишньою обстановкою, та, у разі необхідності, попередження про появу інших сторонніх осіб.
Перебуваючи в приміщенні вказаного павільйону, під приводом здійснення покупки, ОСОБА_13 звернувся до раніше незнайомої йому ОСОБА_15 , з проханням надати цигарок, а тоді направився слідом за нічого не підозрюючою про його дійсні злочинні наміри потерпілою.
Після того, ОСОБА_13 дістав невстановлений досудовим розслідуванням предмет схожий на ніж, та, утримуючи його в своїй правій руці, притиснув ним в область живота потерпілої ОСОБА_15 , яка сприйняла злочинні дії

ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, та наказав не чинити опір їх злочинним діям.
В цей час ОСОБА_14 , діючи згідно досягнутої раніше домовленості та розподіленим з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , ролям, перестрибнув через торгівельну стійку, обшукав прилеглу територію та дістав грошові кошти в сумі 14362 грн, які належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_16 , після чого останні з викраденим чужим майном з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись ним на власний розсуд.
Крім того, 03 вересня 2016 року ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , у вечірній період часу, перебуваючи на АДРЕСА_3 , діючи згідно заздалегідь розробленого плану, вирішили із використанням предмету схожого на ніж вчинити напад на продавця павільйону з продажу продовольчих товарів, розташованого на АДРЕСА_3 , вступивши між собою знову в попередню злочинну змову.
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння чужим майном шляхом розбою, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ,

03 вересня 2016 року о 22:25, діючи з корисних мотивів, та узгоджено заздалегідь розподіленим ролям, прибули до торгівельного павільйону, розташованого на АДРЕСА_3 . Після цього ОСОБА_12 та ОСОБА_13 попередньо наділи на обличчя маски та прослідували всередину торгівельного павільйону, де в цей час знаходилась нічого не підозрююча продавець

ОСОБА_17 .
Діючи узгоджено між собою, ОСОБА_12 дістав невстановлений досудовим розслідуванням предмет схожий на ніж, та утримуючи його в своїй правій руці, демонструючи потерпілій ОСОБА_17 , яка сприйняла злочинні дії останнього та ОСОБА_13 як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, висловивши погрозу його застосування, наказав надати їм грошові кошти. Після цього, ОСОБА_12 , діючи згідно досягнутої раніше домовленості та заздалегідь розподіленим ролям, разом з ОСОБА_13 , який перестрибнув через вітрину з товаром та перебуваючи за прилавком, обшукали прилеглу територію та дістав грошові кошти в сумі 11800 грн., які належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_17 , після чого останні з викраденими грошовими коштами з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись ними на власний розсуд.
Крім того, 17 вересня 2016 року ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вечірній період часу, перебуваючи на вул. Жмеринській, 10 у м. Києві, діючи з корисливих мотивів, та згідно заздалегідь розробленого плану, вирішили знову вчинити напад на продавця павільйону «Продукти», розташованого на вул. Жмеринській, 10 у

м. Києві, вступивши знову між собою в попередню злочинну змову.
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння чужим майном шляхом розбою, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , діючи узгоджено, 17 вересня 2016 року о 18:25, прибули до торгівельного павільйону, розташованого на АДРЕСА_4 . Після цього ОСОБА_12 та ОСОБА_13 прослідували всередину торгівельного павільйону, де в цей час знаходилась нічого не підозрююча продавець

ОСОБА_18 .
Перебуваючи в приміщенні вказаного павільйону, під приводом здійснення покупки, ОСОБА_12 звернувся до раніше незнайомої йому ОСОБА_18 , після чого, ОСОБА_13 наблизився до потерпілої ОСОБА_18 ззаду та схопив рукою за шию, утримуючи її та, не даючи можливість чинити опір їх злочинним діям, після чого висловив погрозу вбивством, яку ОСОБА_18 сприйняла як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, побоюючись за своє життя та здоров`я, виконала вимоги останнього та залишалась стояти на місці. В цей час, ОСОБА_12 , діючи згідно досягнутої раніше домовленості з ОСОБА_13 , обшукав прилеглу територію та дістав грошові кошти в сумі 3418 грн, які належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_19 , після чого останні з викраденим чужим майном з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись ним на власний розсуд.
Крім того, 19 вересня 2016 року у денний період часу, ОСОБА_12 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, перебуваючи на вул. Зодчих,

26-В у м. Києві, діючи з корисливих мотивів, та згідно заздалегідь розробленого плану, вирішили із використанням предмету схожого на пістолет, вчинити напад на продавця торгівельного павільйону, розташованого на

АДРЕСА_5 , вступивши між собою знову в попередню злочинну змову.
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння чужим майном шляхом розбою, ОСОБА_12 взяв з собою предмет схожий на пістолет, після чого разом прослідували всередину торгівельного павільйону, де в цей час знаходилась нічого не підозрююча продавець

ОСОБА_20 .
Після цього, ОСОБА_12 , утримуючи в руці предмет схожий на пістолет, направив його в сторону ОСОБА_20 , та перезарядив, став погрожувати його застосуванням, з метою подолання опору потерпілої, яка сприйнявши злочинні дії останнього та невстановленої досудовим розслідуванням особи, як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, не стала чинити опір їх злочинним діям.
В свою чергу невстановлена досудовим розслідуванням особа, підтримуючи злочинні дії ОСОБА_12 , діючи згідно досягнутої раніше домовленості та заздалегідь розподіленим ролям, обшукав приміщення та дістав грошові кошти в сумі 3500 грн, які належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_21 , після чого останні з викраденим чужим майном з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись ними на власний розсуд.
Крім цього, 23 вересня 2016 року у денний період часу ОСОБА_12 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, продовжуючи свою злочину діяльність, перебуваючи на АДРЕСА_6 , діючи з корисливих мотивів, та згідно заздалегідь розробленого плану, вирішили із використанням пістолету вчинити напад на продавця торгівельного павільйону, розташованого на

АДРЕСА_6 , вступивши між собою знову в попередню злочинну змову.
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння чужим майном шляхом розбою, ОСОБА_12 , взяв з собою предмет схожий на пістолет з маркуванням « НОМЕР_1 .9 mm Р.А.К.ЕМ-1640468» заряджений 5 патронами. Після чого останні зайшли через незачинені вхідні двері в приміщення магазину, де в цей час знаходилась нічого не підозрююча продавець ОСОБА_22 .
Після цього, ОСОБА_12 , утримуючи в руці предмет схожий на пістолет, направив його в сторону ОСОБА_22 та став погрожувати його застосуванням, з метою подолання опору потерпілої, яка сприйняла злочинні дії останнього та невстановленої досудовим розслідуванням особи, як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, висловив словесну погрозу застосування фізичного насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, вчинив напад на продавця магазину ОСОБА_22 з метою заволодіння наявними в касі грошовими коштами.
Однак потерпіла, схопивши ніж та наблизившись впритул, вихопила з рук ОСОБА_12 вказане знаряддя злочину, чим і припинила злочинні дії останнього та невстановленої досудовим розслідуванням особи, які з місця учинення злочину зникли.
Крім того, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 24 вересня 2016 року у вечірній період часу, перебуваючи на вул. Якуба Коласа в м. Києві, вирішили знову вчинити напад на продавця павільйону «Продукти», розташованого на вул. Якуба Коласа, 5-7 у м. Києві, вступивши між собою в попередню злочинну змову, застосовуючи при цьому електрошокер POLICE 10000 W.
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння чужим майном шляхом розбою, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , 24 вересня 2016 року о 20:25, діючи з корисливих мотивів та узгоджено, згідно заздалегідь розробленого плану, прибули до торгівельного павільйону, розташованого на АДРЕСА_7 .
Після цього, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 прослідували всередину торгівельного павільйону «Продукти», де в цей час знаходилась продавець ОСОБА_23 , а ОСОБА_12 згідно розподіленим злочинним ролям, залишився на вулиці спостерігати за навколишньою обстановкою, та, у разі необхідності, попередження про появу інших сторонніх осіб.
Перебуваючи в приміщенні вказаного павільйону, під приводом здійснення покупки, ОСОБА_13 звернувся до раніше незнайомої йому ОСОБА_23 та після того як остання нічого не підозрюючи про дійсні злочинні наміри ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , вийшла із-за торгівельної стійки,

ОСОБА_13 дістав електрошокер та наніс ним удар в шию останньої.

В свою чергу, ОСОБА_23 з метою самозахисту відштовхнула від себе ОСОБА_13 та спробувала дістатися до свого робочого місця з метою викликати службу охорони за допомогою «тривожної кнопки». В цей час,

ОСОБА_14 , діючи згідно досягнутої раніше домовленості з ОСОБА_13 , перестрибнув через торгівельну стійку, обшукав прилеглу територію та дістав грошові кошти в сумі 1000 грн, які належать фізичній особі-підприємцю

ОСОБА_24 , після чого звернувся до ОСОБА_23 , яку в цей час правою рукою за шию утримував ОСОБА_13 , із словесною вимогою, передати решту грошових коштів, наявних у ОСОБА_23 .
ОСОБА_23 , сприймаючи злочинні дії ОСОБА_13 та ОСОБА_14 як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, дістала з кишені свого одягу та передала ОСОБА_14 гроші в сумі 300 грн, які належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_24 , після чого останні з викраденим чужим майном з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись ним на власний розсуд.

В результаті скоєного нападу ОСОБА_23 були спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 березня 2018 року вирок районного суду залишено без зміни.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_13 та ОСОБА_14 стосовно яких судові рішення не оскаржуються.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього засудженого ОСОБА_12 порушує питання про зміну судових рішень у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість і просить призначити покарання із застосуванням положень ст.ст. 75, 104 КК України.
Стверджує, що місцевий суд порушив загальні засади призначення покарання, внаслідок чого визначив ОСОБА_12 занадто суворе покарання. Апеляційний суд не дав належної оцінки таким порушенням і залишив вирок місцевого суду без зміни. Свої доводи захисник мотивує тим, що суди не врахували конкретних обставин справи й особу засудженого ОСОБА_12 , що в сукупності давало суду, на його думку, підстави застосувати ст.ст. 75, 104 КК України при призначенні покарання.
Позиції інших учасників судового провадження
У запереченні на касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього засудженого ОСОБА_12 прокурор просить залишити її без задоволення як безпідставну.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього засудженого ОСОБА_12 та його законний представник

ОСОБА_11 виступили на підтримку касаційної скарги, а прокурор заперечував проти її задоволення.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 в інтересах неповнолітнього засудженого ОСОБА_14 щодо розгляду поданої касаційної скарги поклався на розсуд суду, а інші учасники заперечили проти її задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, думку захисників, прокурора та законних представників, перевіривши матеріали кримінального провадження колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
Висновки суду про винність ОСОБА_12 та кваліфікація його дій у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення у касаційній скарзі не оспорюються, судовий розгляд кримінального провадження проведений у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Доводи захисника щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та суворість покарання призначеного

ОСОБА_12 без застосування ст.ст. 75, 104 КК України, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього кодексу.
З мотивувальної частині вироку місцевого суду слідує, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, при обранні виду та розміру покарання ОСОБА_12 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, дані про особу винного, зокрема, позитивні характеристики за місцем проживання та за місцем роботи, те, що він на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, що скоїв злочин вперше, обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого засудженим ОСОБА_12 злочину, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілим завданих збитків, вік засудженого, зокрема вчинення ним злочину у неповнолітньому віці. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено. Також суд урахував конкретні обставини вчинення злочину, характер і спосіб вчиненого та постзлочинну поведінку засудженого ОСОБА_12 . Ці обставини обґрунтовано визнано судом першої інстанції такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_12 злочину та дають підстави для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України, з чим погодився апеляційний суд та погоджується і колегія суддів.
Враховуючи зазначене, суд дійшов правильного висновку про призначення засудженому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 3 ст. 187 КК України.
Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Керуючись цією нормою закону про кримінальну відповідальність суд першої та апеляційної інстанцій дійшов правильного висновку, що наведені вище дані про особу винного не свідчать про можливість виправлення ОСОБА_12 без ізоляції від суспільства.

Колегія суддів вважає, щопризначене ОСОБА_12 покарання із застосуванням

ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 3

ст. 187 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.ст. 50, 65, 69 КК України.
Таким чином, переконливих доводів для звільнення засудженого ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання із застосуванням положень ст. 75

КК України з касаційної скарги захисника не вбачається.
Доводи касаційної скарги та матеріали кримінального провадження не містять даних про порушення судом першої або апеляційної інстанцій при розгляді провадження в частині призначення покарання норм кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятих рішень.
Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, касаційну скаргу захисника має бути залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, Суд

постановив:
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 березня 2018 року щодо ОСОБА_12 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника

ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього засудженого ОСОБА_12

без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3