ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/7394/18
Провадження № 1-кс/362/2369/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.12.2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
розглянувши клопотання старшого слідчого Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області майора поліції ОСОБА_8 , погодженого із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області юристом 2 класу ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 332 КК України, -
в с т а н о в и в:
20 грудня 2018 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся старший слідчий Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 із клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, з метою незаконного позбавлення волі та викрадення людей, у невстановлений в ході досудового розслідування час, з території Російської Федерації незаконно, поза офіційними пунктами пропуску в невстановленому місці перевіз через кордон України не менше 28 осіб громадян Соціалістичної Республіки В`єтнам, після чого приблизно на протязі останніх трьох місяців, протиправно, без належних умов для проживання, позбавивши можливості вільно пересуватися та виходити за межі домоволодіння, застосовуючи погрози та побої, утримував в орендованому, відповідно до Договору оренди №270 від 13.08.2018 року у гр.-на ОСОБА_9 , будинку АДРЕСА_1 , двадцять вісім громадян Республіки В`єтнам, використовуючи їх безоплатно як робочу силу на території вищевказаного домоволодіння та очікуючи на сприятливі обставини для подальшого переправлення в якості безоплатної трудової сили до невстановленого місця.
Матеріали досудового розслідування внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 001921 від 24.10.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 та ч. 2 ст. 332 КК України, а саме: незаконне позбавлення волі та викраденні двох чи більше осіб, та незаконне переправлення осіб через державний кордон, вчинений за попередньою змовою групою осіб щодо декількох осіб.
24 жовтня 2018 року о 01 год. 10 хв. за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України.
24 жовтня 2018 року відповідно до ст.ст. 42, 276, 277, 278, КПК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, тобто у незаконному позбавленні волі та викраденні двох чи більше осіб.
26 жовтня 2018 року відповідно до ст.ст. 42, 276, 277, 278, КПК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, тобто незаконне переправлення осіб через державний кордон, вчинений за попередньою змовою групою осіб щодо декількох осіб.
Підозра ОСОБА_7 підтверджується протоколом огляду місця події від 23.10.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно утримувались 28 громадян Республіки В`єтнам, протоколами допиту потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протоколами допиту свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідків, довідкою про перетин кордону, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому на думку слідства й покликаний запобіжний захід, про обрання якого подано клопотання.
Слідчий в клопотанні зазначає, що перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та які на даний час не виявлені слідством та не вилучені в передбаченому законом порядку; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших співучасників вчинення злочину у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинювати кримінальне правопорушення в частині , у якому підозрюється, тобто наявні ризики, передбачені п.п.1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами
Вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, враховуючи, що дії ОСОБА_7 за вчинення яких повідомлено підозру, носять характер злочину середньої тяжкості та тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого щодо не менше ніж 28 осіб, а також той факт, що ОСОБА_7 має слабкі соціальні зв`язки з державою та суспільством, а саме офіційно не працює та не має офіційних джерел отримання прибутку, не одружений, дітей не має, та аналізуючи дані кримінального провадження щодо жорстокого поводження ОСОБА_7 відносно потерпілих, з огляду на вірогідність незаконного подальшого впливу на свідків, потерпілих, інших підозрюваних у кримінальному провадженні дає підставі слідству вважати про наявність вищевикладених ризиків.
В клопотанні слідчий обґрунтувала неможливість запобігання ризику, застосуванням більш м`яких запобіжних заходів:
Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 умисного тяжкого кримінального правопорушення у сфері злочинів проти волі, честі та гідності особи, свідчать про її підвищену суспільну небезпеку.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу підозрюваного, а також враховуючи можливість перешкоджання кримінальному провадженню унеможливлює застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.
Крім цього враховуючи те, що під час вчинення злочину підозрюваний ОСОБА_7 вчиняв насильницькі дії відносно потерпілих, з урахуванням ч.4 ст. 184 КПК України слідство вважає за неможливе визначення застави у кримінальному провадженні.
Застосування застави, домашнього арешту та особистої поруки щодо ОСОБА_7 є неможливим, оскільки перебуваючи на волі, останній може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, яких він знає особисто, вчиняти нові кримінальні правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме шляхом спілкування з співучасниками, 2-ма особами чоловічої статі, які втекли з місця вчинення злочину, шляхом зміни свого місця проживання, з метою уникнення подальшого відбування покарання за вчинене кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено позбавлення волі на строк до 7 років.
Враховуючи, що підстав для зміни запобіжного заходу немає, так як заявлені раніше ризики, які виправдовують тримання під вартою, не зменшились, а саме ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років. Перебуваючи на волі ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні так, як особисто знає останніх та знає адреси їх проживання. З метою уникнення покарання за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, ОСОБА_7 може змінювати місце свого проживання.
Дія попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу закінчується 24 грудня 2018 року включно, однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, оскільки у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне:
- отримати і долучити до кримінального провадження матеріали УОТЗ ГУ НП щодо аналізу з`єднань номерів абонентів, якими користувався ОСОБА_7 , а також аналіз отриманої у операторів ПрАТ «Київстар», ПрАТ «Водафон» та ТОВ «Лайфселл» інформації про зв`язок, з урахуванням місця вчинення злочину, прилеглої території та можливого руху осіб на місці вчинення злочину;
- виконати вимоги ст. 290 КПК України;
- скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Матеріали щодо аналізу з`єднань номерів абонентів, якими користувався ОСОБА_7 , а також аналіз отриманої у операторів ПрАТ «Київстар», ПрАП «Водафон» та ТОВ «Лайфселл» інформації про зв`язок, з урахуванням місця вчинення злочину, прилеглої території та можливого руху осіб на місці вчинення злочину були направленні до УОТЗ ГУ НП 05.12.2018 року, але на час подання клопотання висновків з результатами проведеного аналізу до СВ Васильківського ВП не надходило.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити, оскільки є ризики, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності та може незаконно впливати на свідків, адресу яких він знає, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Завершити досудове розслідування до вказаного строку не можливо, оскільки потрібно долучити до кримінального провадження матеріали УОТЗ ГУ НП щодо аналізу з`єднань номерів абонентів, якими користувався ОСОБА_7 , а також аналіз отриманої у операторів мобільної зв`язку інформації про зв`язок, з урахуванням місця вчинення злочину, прилеглої території та можливого руху осіб на місці вчинення злочину;
виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Слідчий підтримав заявлене клопотання, вказуючи на те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, а тому продовження даного виду запобіжного заходу заявлено з метою запобігання спробам останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував щодо продовження відносно нього строків тримання під вартою.
Захисники підозрюваного у судовому засіданні заперечували щодо продовження строків тримання під вартою, вважаючи за можливе застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді особистого зобов`язання. Оскільки прокурором не доведено ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тяжкість злочину не є підставою для продовження строку тримання під вартою, крім того підозрюваний має постійне місце проживання в м. Суми, одружений, має на утриманні малолітню дитину, має вищу освіту, позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має також на своєму утриманні двох бабусь все вищевикладене вказує на міцність соціальних зв`язків підозрюваного та дають змогу для застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Заслухавши прокурора, слідчого, захисників, пояснення підозрюваного, дослідивши клопотання та докази, якими воно ґрунтується, матеріали кримінального провадження № 0001921, а також своєчасність надання підозрюваному та його захисникам копії клопотання та матеріалів, що вручені останньому 20 грудня 2018 року о 11 год. 00 хв., та якими обґрунтовується необхідність продовження запобіжного заходу, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2018 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 26 листопада 2018 року обрано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 332 КК України у кримінальному провадженні № 120 181 101 400 019 21 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Судом встановлено, що є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі-Лист ВССУ) наголосив на тому, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:
- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;
- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;
- перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;
- враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України"-.
Слідчий суддя, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється;
3) вік та стан здоров`я (наявність тяжких хвороб, інвалідності, нездатність самостійно пересуватися) підозрюваного;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у місці його постійного проживання, в тому числі наявність у нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного;
7) майновий стан підозрюваного.
8) наявність судимостей у підозрюваного,
9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Загальною декларацією прав людини (статті 3, 9) та Конвенцією, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.
Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 332 КК України; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 332 КК України - позбавлення волі до семи років; його вік, стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків у місці його проживання, а саме те, що він одружений, має малолітню дитину, уродженець м. Суми, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , що є орендованою квартирою, а також проживаючого тимчасово за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору оренди №270, зареєстрованого в АДРЕСА_3 , офіційно не працюючого, репутацію підозрюваного, якій з заяв родичів, сусідів, які проживають за адресою АДРЕСА_4 , а також з місць його навчання характеризується позитивно, доказів про те, що на утриманні підозрюваного перебувають дружина, малолітня його дитина та дві бабусі, захисниками підтверджені не були і спростовані слідчим, оскільки дружина при проведенні обшуку вказала, що з ним не проживає, а його бабуся ОСОБА_12 вказала, що з ним з 2014 року не проживає, а тому приходить до висновку про доведеність прокурором наявності обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.
При цьому слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Оскільки запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України", слідчий суддя, постановляючи ухвалу про задоволення клопотання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, враховує, що підозрюваний може ухилятися від явки до органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки постійного місця проживання та свого житла на території Васильківського району у нього відсутнє, а де саме підозрюваний в м. Суми проживає суд встановити не може, а також може незаконно впливати на свідків з огляду на те, що свідками у даному кримінальному провадженні є особи, яких підозрюваний знає, що не виключає вплив підозрюваного на зміну їх показань, при обранні іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з утриманням під вартою, продовжувати свою злочинну діяльність, шляхом спілкування з співучасниками, які досі досудовим слідством не затримані, а тому застосування на даної стадії досудового розслідування більш м`яких запобіжних заходів вбачається недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов до висновку про задоволення клопотання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою.
Крім того, продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий суддя враховує наявність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою. Зокрема, необхідність проведення досудовим слідством низки процесуальних дій у даному кримінальному провадженні, а саме: отримати і долучити до кримінального провадження матеріали УОТЗ ГУ НП щодо аналізу з`єднань номерів абонентів, якими користувався ОСОБА_7 , а також аналіз отриманої у операторів ПрАТ «Київстар», ПрАТ «Водафон» та ТОВ «Лайфселл» інформації про зв`язок, з урахуванням місця вчинення злочину, прилеглої території та можливого руху осіб на місці вчинення злочину; виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Щодо визначення розміру застави, то ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.10.2018 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без внесення застави згідно з п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, а тому у суду не має правових підстав для визначення застави.
Враховуючи наведене та керуючись ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в:
Клопотання старшого слідчого Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області майора поліції ОСОБА_8 , погодженого із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області юристом 2 класу ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 332 КК України задовольнити.
Продовжити, застосований ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.10.2018 року, строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Суми, громадянина України, українцю, офіційно не працюючого, що має вищу освіту, одруженого, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, з подальшим утриманням у Київському СІЗО № 13 Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області, в межах строку досудового розслідування, тобто до 24 січня 2019 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_13