Справа № 206/2648/19
Провадження № 1-кс/206/608/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Слідчий звернувся із клопотанням, погодженим прокурором, про тимчасовий доступ до речей і документів.
На підставі викладеного, є необхідність отримати тимчасовий доступ до договору позики, який нібито укладений між ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.11.2017, та на даний час перебуває у володінні ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 для проведення почеркознавчої експертизи.
Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.
Вислухавши думку слідчого, дослідивши подані матеріали в їх сукупності, вважаю за необхідне відмовити в задоволенні клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів з огляду на таке.
Частиною 1 ст. 358 КК України передбачено кримінальну відповідальність за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут.
В той же час згідно протоколу прийняття усної заяви про вчинення кримінального правопорушення від 21.04.2019, ОСОБА_5 у своїй заяві просив прийняти міри відносно ОСОБА_8 яка у листопаді 2018 року шахрайським шляхом заволоділа майном, яке належить йому.
Таким чином, короткий виклад обставин зазначений у витягу з ЄРДР по даному кримінальному провадженню суперечить обставинам зазначеним ОСОБА_5 у протоколі прийняття усної заяви про вчинення кримінального правопорушення, оскільки об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, ніяким чином не передбачає шахрайських дій направлених на заволодіння чужим майном.
Так, частинами 1, 2 ст. 93 КПК України передбачено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України передбачено, що речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Відповідно до правових позицій Європейського Суду з прав людини будь-яка інформація, що стосується існуючого наміру вчинити злочин або вчинюваного злочину, має бути такою, що може бути перевіреною, та державне обвинувачення повинно мати змогу продемонструвати на будь-якій стадії, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу (див. серед інших §§ 38 - 42 рішення у справі Баннікова проти Росії; § 90 рішення у справі Веселов та інші проти Росії; § 49 рішення у справі Ванян проти Росії; § 134 рішення у справі Ванян проти Росії; § 36 рішення у справі Малінінос проти Литви).
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя звертає увагу, що слідчим не зазначено обґрунтування та не підтверджено того, що доступ до речей, документів або відомостей, які можуть у них міститися, неможливо отримати органом досудового розслідування у добровільному порядку без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження шляхом витребування речей, документів, відомостей відповідно до частини другої статті 93 цього Кодексу, або за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 214 КПК України здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду. У разі виявлення ознак кримінального правопорушення на морському чи річковому судні, що перебуває за межами України, досудове розслідування розпочинається негайно; відомості про нього вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань при першій можливості.
Однак, як вбачається із протоколу допиту потерпілого від 21.04.2019 долученого слідчим до клопотання, допит розпочато о 09 год. 59 хв. і закінчено о 10 год. 45. хв., під час якого потерпілий ОСОБА_5 надав абсолютно інші пояснення та вказав на зовсім інші обставини ніж за годину до цього у своїй усній заяві про вчинення кримінального правопорушення, таким чином слідчим суддею встановлено, що слідчим було проведено допит потерпілого, ще до внесення відомостей до ЄРДР, тим самим у порушення норм чинного КПК України розпочато здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру.
Також, слідчий суддя звертає увагу що постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання винесено 18.04.2019, тобто ще до внесення відомостей до ЄРДР.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.
Окрім цього, слідчим суддею встановлено, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наявні цивільно-правові відносини, на підставі яких між ними виник спір, в результаті якого ОСОБА_6 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_3 з позовом до ОСОБА_5 про стягнення з останнього заборгованості за договором позики.
10.12.2018 ОСОБА_5 до ІНФОРМАЦІЯ_3 подано зустрічну позовну заяву про визнання договору позики неукладеним та недійсним з підстав підробки підпису, в якій особисто зазначив, що правовідносини за договором на який посилається у своєму позові ОСОБА_6 не виникали, що може бути підтверджено лише відповідним висновком експерта та просив визнати договір позики від 28.11.2017 неукладеним та недійсним, з підстав підробного підпису, а також витребувати у ОСОБА_6 договір позики від 28.11.2017 для проведення судової почеркознавчої експертизи документу.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною 1 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Згідно з ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.
Частиною 1 ст. 104 ЦПК України передбачено, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Окрім цього, частиною 7 ст. 163 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.
Крім вищевикладеного, щодо долучених слідчих до клопотання копій матеріалів, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу, що порядок засвідчення копій документів здійснюється відповідно до вимог ІНФОРМАЦІЯ_5 «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом ІНФОРМАЦІЯ_6 від 07.04.2003 № 55. Так, завіряти документи слід із зазначенням назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, з відміткою «Згідно з оригіналом», засвідченою печаткою, дати засвідчення копії.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів клопотання слідчого, жодна копія документу, яка долучена слідчим до матеріалів клопотання не засвідчена належним чином, відповідно до вимог ІНФОРМАЦІЯ_5 «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом ІНФОРМАЦІЯ_6 від 07.04.2003 № 55, що позбавляє слідчого суддю можливості вважати ці документи належними доказами в розумінні норм КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи (а саме їх копії), що належним чином не засвідчені, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання слідчого.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 39, 93, 100, 132, 159-164, 214, 369-372 КПК України,
ПОСТАНОВИВ
Ухвала слідчого судді є остаточною і відповідно до КПК України оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення у формі ухвали складено та проголошено 21.05.2019.

Слідчий суддя ОСОБА_1