печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 жовтня 2018 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала клопотання: не з`явилась,

прокурора: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000717 від 16.04.2015 року, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.05.2018 року, на грошові кошти, вилучені 26.04.2018 року під час проведення обшуків, а саме: 67 800 гривень та 4 860 доларів США, вилучені під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_3 ; 2 998 621 грн. та 18 380 доларів США, вилучені під час проведення обшуку в робочому кабінеті ОСОБА_3 за місцем розташування АЗС «T&TNEFT» за адресою: м. Чернігів, вул. Ціолковського, 30, у кримінальному провадженні № 0000717 від 16.04.2015 року.
В обґрунтування клопотання ОСОБА_3 зазначає, що арешт майна є необґрунтованим, оскільки він не є підозрюваним, обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи; вилучені за вказаними адресами кошти є його особистими коштами; даних про те, що вищевказані грошові кошти є предметом злочину, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, тобто є речовими доказами у кримінальному провадженні, відсутні. Крім того, законність походження грошових коштів підтверджується належними доказами. Вищевказані обставини в сукупності свідчать про безпідставність накладення арешту та обумовлюють необхідність його скасування.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
В судове засідання особа, яка подала клопотання ОСОБА_3 не з`явився, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином. Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій вимоги клопотання підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином. Слідчий у кримінальному провадженні № 0000717 від 16.04.2015 року ОСОБА_5 подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, в якій щодо задоволення клопотання заперечував, просив відмовити.
Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
За таких обставин слідчий суддя визнав можливим розглядати клопотання про скасування арешту майна за відсутності особи, яка подала клопотання, та прокурора, на підставі наявних матеріалів.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.
Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2015 року за № 0000717 за фактами незаконного виготовлення, зберігання, збуту та транспортування з метою збуту підакцизних товарів (нафтопродуктів), введення в обіг небезпечної продукції (нафтопродуктів), шахрайства та зловживання службовим становищем, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 204, ст. 227, ч. 2 ст. 364 КК України.
Під час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні 26.04.2018 року, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.03.2018 року, проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено грошові кошти в розмірі 67 800 грн. та 4 860 доларів США.
Крім цього, 26.04.2018 року, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.03.2018 року, проведено обшук за місцезнаходженням АЗС «T&TNEFT» за адресою: м. Чернігів, вул. Ціолковського, буд. 30, під час якого вилучено грошові кошти в розмірі 2 998 621 грн. та 18 380 доларів США.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.05.2018 року задоволено клопотання Прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та накладено арешт, в тому числі, на вищевказане майно.
Згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
При цьому, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу .
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
З ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.05.2018 року вбачається, що арешт на грошові кошти, які були вилучені під час проведення обшуків 26.04.2018 року, накладався з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки були достатні підстави вважати, що вказані грошові кошти здобуті внаслідок реалізації незаконно виготовлених паливо-мастильних матеріалів, а також призначалися для подальшої закупівлі інгредієнтів для виготовлення паливно-мастильних матеріалів, які не відповідають нормам ДСТУ, з метою їх реалізації та отримання прибутку.
Разом з тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також за умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу арешту майна; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства.
Статтями 7, 16 КПК України передбачено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Так, кримінальне провадження № 0000717 зареєстроване 16.04.2015 року, повідомлення про підозру ОСОБА_3 та жодній службовій особі АЗС «T&TNEFT» не вручалося, даних, які б свідчили про те, що грошові кошти відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, слідчому судді не надано.
Крім того, згідно відомостей з податкової декларації платника єдиного податку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за 2016-2017 рік, загальна сума доходів ФОП ОСОБА_3 складає 2 848 825,99 грн., що також підтверджується виписками по особовим рахункам ФОП ОСОБА_3 з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, виданими ПАТ «Кредобанк».
З огляду на вищевикладене, на даний час відсутні розумні підстави вважати, що ОСОБА_3 здобув відповідне майно незаконним шляхом та воно отримане за рахунок доходів від вчиненого кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права
Аналізуючи викладене, а також враховуючи, що хоча на даний час і триває досудове розслідування, однак, орган досудового розслідування не надав суду належних, допустимих та достатніх в розумінні положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України доказів, що вилучені під час обшуку 26.04.2018 року грошові кошти набуті в результаті неправомірної діяльності, дані щодо якої внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та/або є доходами від них, ОСОБА_3 причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 204, ст. 227, ч. 2 ст. 364 КК України, що виправдовувало втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II), слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 170, 174, 307, 309, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -
У Х В А Л И В :
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000717 від 16.04.2015 року, задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.05.2018 року у справі № 757/20754/18-к на грошові кошти в розмірі 67 800 грн. та 4 860 доларів США, вилучені під час обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ; грошові кошти в розмірі 2 998 621 грн. та 18 380 доларів США, вилучені під час проведення обшуку в робочому кабінеті ОСОБА_3 за місцем розташування АЗС «T&TNEFT» за адресою: м. Чернігів, вул. Ціолковського, 30, у кримінальному провадженні № 0000717 від 16.04.2015 року.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1