Справа № 470/203/18
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем УКРАЇНИ

12.03.2019 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка кримінальне провадження № 0000094 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Романівка Березнегуватського району Миколаївської області, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

21.03.2018 року близько 21.30 год. ОСОБА_3 за попередньою змовою з іншою особою, з метою крадіжки чужого майна через віконний отвір проникли до будинку ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_1 , звідки таємно шляхом зламу демонтували та викрали з системи опалення регістр на дванадцять секцій синього кольору, вартістю 579,96 грн. Продовжуючи реалізацію спільного умислу ОСОБА_3 та іншої особи на таємне викрадення чужого майна, інша особа через вхідні двері проникла до приміщення гаражу вказаного домоволодіння, звідки таємно викрала газовий балон червоного кольору ємністю 50 л, вартістю 216,67 грн. З викраденими регістром від системи опалення та газовим балоном ОСОБА_3 та інша особа залишили місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму 793,63 грн.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

Свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину ОСОБА_3 визнав повністю і пояснив, що дійсно за обставин, викладених в обвинувальному акті, він спільно з ОСОБА_7 з метою крадіжки зайшли на територію домоволодіння ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 , де через вікно проникли до приміщення будинку, звідки демонтували та викрали батарею на 12 ребер та ОСОБА_7 з приміщення гаражу таємно викрав газовий балон. У вчиненому кається. При цьому, ОСОБА_3 вказав, що вчинити дану крадіжку запропонував ОСОБА_9 , на що ОСОБА_3 погодився та вже по дорозі до будинку ОСОБА_10 вказав, що планує викрасти батарею та балон, від чого ОСОБА_11 не відмовився та що вони в результаті і вчинили.

Крім власного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у скоєному підтверджується також іншими дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Відповідно до заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.03.2018 року ОСОБА_6 заявила про крадіжку майна з приміщень її будинку та гаражу за адресою: АДРЕСА_2 .

З протоколу огляду місця події від 23.03.2018 року, схеми та фототаблиці слідує, що місцем вчинення злочину є територія домоволодіння по АДРЕСА_1 , при огляді в одній з кімнат виявлено відсутність батареї від системи опалення.

З заяви ОСОБА_12 від 23.03.2018 року слідує, що остання добровільно видала працівникам поліції батарею від системи опалення на 12 секцій, яку 21.03.2018 року близько 22.00 год. їй принесли ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Відповідно до протоколу огляду предмету від 23.04.2018 року слідчим оглянуто регістр від системи опалення.

З заяви ОСОБА_15 від 23.03.2018 року слідує, що останній добровільно видав працівникам поліції газовий балон, який йому 22.03.2018 року принесли ОСОБА_9 та ОСОБА_16 .

Відповідно до протоколу огляду предмету від 23.04.2018 року слідчим оглянуто газовий балон.

З висновку експерта №57 від 04.04.2018 року слідує, що ринкова вартість регістру від системи опалення на 12 ребер могла становити 579,96 грн., ринкова вартість газового балона ємкістю 50 л. могла становити 216,67 грн.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 24.05.2018 року та переглянутого в судовому засіданні відеозапису слідує, що підозрюваний ОСОБА_3 на місці добровільно розповів та показав обставини крадіжки ним спільно з ОСОБА_7 майна з приміщень домоволодіння по АДРЕСА_1 , а саме те, що ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_3 викрасти з будинку ОСОБА_8 батарею та балон і вони разом через вікно залізли до приміщення будинку, де виламали з системи опалення батарею, яку ОСОБА_11 виніс за територію домоволодіння, а ОСОБА_9 з гаража викрав газовий балон. Викрадені речі вони вдвох забрали з місця вчинення злочину.

Вказані вище докази у своїй сукупності свідчать про вину ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Суд не може погодитись з позицією сторони захисту, що в діях обвинуваченого відсутній склад злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, оскільки стороною обвинувачення не надано доказів, що підтверджують належність потерпілій будинку, звідки було викрадене майно, та що даний будинок не зачинявся та не мав шибок, отже обвинувачений не вчиняв проникнення, крім того, будинок не використовувався для проживання, тому не є житлом.

Що стосується належності будинку потерпілій, то сам по собі цей факт не є таким, що впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого, оскільки визначальним в даному випадку відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» є те, що таке майно було чужим для обвинуваченого. При цьому, з заяви про злочин від 23.03.2018 року потерпіла ОСОБА_6 заявила про викрадення належного їй майна, сам обвинувачений ОСОБА_3 при проведенні слідчого експерименту та при розгляді справи в суді вказав, що вони попередньо домовились з ОСОБА_17 про крадіжку майна саме з будинку ОСОБА_8 , отже викрадене обвинуваченим майно було для нього чужим.

Що стосується того, що обвинувачений не вчиняв проникнення, оскільки будинок не був зачинений на замок, а також не мав шибок в вікні, то відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища. Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном. Викрадення майна не можна розглядати за ознакою проникнення в житло або інше приміщення чи сховище, якщо умисел на викрадення майна у особи виник під час перебування в цьому приміщенні.

Таким чином, проникнення до житла чи приміщення, окрім сховища, може бути здійснене і шляхом вільного доступу.

У випадку, який є предметом судового розгляду, обвинувачений проник до приміщення будинку хоч і без певних зусиль та без застосування засобів подолання перешкод, але він проник в чужий для нього будинок через вікно і саме з метою викрадення з нього майна, тому його дії утворюють таку кваліфікуючу ознаку як проникнення до житла.

Що стосується того, що будинок, звідки була вчинена крадіжка, не використовувався для проживання, то відповідно до вже згадуваної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під житлом потрібно розуміти приміщення, призначене для постійного або тимчасового проживання людей (будинок, квартира, дача, номер у готелі тощо). До житла прирівнюються також ті його частини, в яких може зберігатися майно (балкон, веранда, комора тощо), за винятком господарських приміщень, не пов`язаних безпосередньо з житлом (гараж, сарай тощо).

З протоколів огляду місця події від 23.03.2018 року, протоколу проведення слідчого експерименту від 24.05.2018 року та відеозапису слідчого експерименту з очевидністю слідує, що регістр з системи опалення був викрадений обвинуваченим саме з приміщення житлового будинку.

Той факт, що на час вчинення крадіжки вказаний будинок не був зачинений та не мав шибки у вікні жодним чином не змінює його призначення та правового статусу як житлового будинку, отже і проникнення до нього обвинуваченого з метою крадіжки майна вказує на наявність в його діях складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує особу винного, який немає негативної характеристики, вперше притягується до кримінальної відповідальності, не працює, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, серед яких є діти-інваліди, характер вчиненого ним суспільно-небезпечного діяння, що віднесене до категорії тяжких злочинів, визнання ним своєї вини.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння ним розкриттю злочину, в тому числі шляхом повідомлення невідомих органу досудового розслідування обставин при проведенні слідчого експерименту.

У досудовій доповіді орган з питань пробації прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

З врахуванням особи винного і обставин, які пом`якшують покарання та, на думку суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з врахуванням відсутності обставин, які обтяжують покарання, з врахуванням досудової доповіді органу з питань пробації про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без відбування покарання і доцільність застосування ст.75 КК України, ухваливши звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
При цьому, оскільки ОСОБА_3 вчинив злочину у співучасті з іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, то доцільно стягнути з нього половину вартості витрат на залучення експерта в сумі 572 грн.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, речові докази, регістр системи опалення та газовий балон підлягають поверненню потерпілій ОСОБА_6 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, і призначити йому покарання в виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Заходи, вжиті за ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 26.03.2018 №490/2176/18 по арешту майна: батареї та газового балона - скасувати.

Речові докази по справі: регістр системи опалення та газовий балон - повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені судові витрати за проведення експертних досліджень в сумі 572 (п`ятсот сімдесят дві) гривні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів.

суддя: