В И Р О К
Іменем України

14.11.2018 року м.Мостиська
єдиний унікальний номер 448/584/17
провадження № 1-кп/448/8/18
Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська матеріали кримінального провадження за №0000671 від 18 жовтня 2015 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Берегове Мостиського району Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, непрацюючого, не одруженого, востаннє судимого 06.10.2017 року Гайсинським районним судом Вінницької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч.3 ст.185 КК України,

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
його захисник-адвокат ОСОБА_5 ,
та потерпіла ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , 18.10.2015 о 11:00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на досягнення своєї мети, а саме таємне викрадення чужого майна, використовуючи ключ, який знайшов на території господарства, через вхідні двері проник у житловий будинок ОСОБА_6 , яке знаходиться за адресою: с.Берегове Мостиського району, звідки таємно викрав мобільний телефон марки «Lenovo A3691 ІМЕІ-1: НОМЕР_1 та ІМЕІ-2: НОМЕР_2 », вартістю 1600 гривень, мобільний телефон марки «Lenovo А670 ІМЕІ НОМЕР_3 », вартістю 1800 гривень, 90 гривень та 30 польських злотих, що у перерахунку становить 138,30 грн., чим своїми діями спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 3628,3 грн.

Він же, повторно, у продовження своєї злочинної діяльності, 15.01.2016 року о 14:30 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на досягнення своєї мети, а саме таємне викрадення чужого майна, таємно викрав коня ОСОБА_7 , котрий знаходився у господарстві останнього, що за адресою: с.Солом`янка Мостиського району Львівської області, де і сам на той час проживав, чим своїми діями спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 15 000 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, цілковито підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті і проголошені прокурором. По епізоду крадіжки телефону та грошових коштів пояснив наступне. Так, 18.10.2015 року, у ранковий час, зайшовши у господарство своєї бабусі, де проживають потерпілі ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , та через вхідні двері зайшов у приміщення будинку, звідки викрав телефон та гроші. Зазначив, що йому було відомо, де знаходиться ключ до дверей будинку та в такий він не проникав, а зайшов, шляхом відчинення дверей ключем. Щодо епізоду крадіжки коня у січні місяці 2016 року то зазначив, що йому були необхідні гроші для власних потреб, а тому він через мережу «Інтернет» знайшов осіб, котрі і в подальшому купили коня. Зазначив, що кінь перебував у господарстві, де він тимчасово проживав, зокрема за адресою: с.Солом`янка Мостиського району Львівської області. Також вказав, що кінь був придбаний потерпілим ОСОБА_7 , а він за таким інколи доглядав та використовував для підробітку. У вчиненому щиро розкаявся та просив суд не застосовувати до нього суворої міри покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставин, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд знаходить винність обвинуваченого ОСОБА_3 , доведеною повністю і вважає, що його дії юридично вірно кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло.

Також суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , юридично вірно кваліфіковано і за ч.2 ст.185 КК України, оскільки він вчинив повторно таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.

Обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив злочини, котрі згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості та тяжкого злочину.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Відповідно до ст.67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є рецидив злочинів.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом враховується, що такий раніше судимий за корисливі злочини, є особою молодого віку, посередньо характеризується за місцем свого проживання, ніде не працює, його сімейний та матеріальний стан, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, його поведінку до, під час та після злочину, а також думку потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , котрі пробачили обвинуваченого та просять суд не застосовувати до нього суворої міри покарання, бо мають надію, що він стане на шлях виправлення, хоч матеріальна шкода таким не відшкодована повністю.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, та до нього слід обрати покарання у вигляді позбавлення волі.

Саме такий вид покарання, на думку суду, відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання і є найбільш доцільною, достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Разом із цим, під час судового розгляду даного кримінального провадження, судом встановлено, що після вчинення злочинів, але до ухвалення цього вироку, обвинуваченого ОСОБА_3 , 06.10.2017 року було засуджено Гайсинським районним судом Вінницької області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років обмеження волі, котрий набрав законної сили.

Згідно ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього кодексу.

Відповідно до п.25 Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням ст.70 КК України: спочатку - за правилами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч.4 ст.70 КК України - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку.

Отже, з урахуванням наведених вище положень Пленуму, суд вважає за необхідне спочатку призначити обвинуваченому ОСОБА_3 , покарання за злочини по даному вироку, після цього призначити покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом зарахуванням покарання відбутого повністю за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 06.10.2017 року за ч.2 ст.185 КК України, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України, суд не вбачає.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, в редакції чинній на момент дії Закону України №838-VIII від 26.11.2015р., зарахувати ОСОБА_3 , у строк основного покарання строк його перебування в установі попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження з 27.08.2018 року по дату набрання вироком законної сили включно, з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін, зважаючи на те, що судом призначається реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі в умовах ізоляції від суспільства, а тому наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України - переховуватися від суду та вчинити нове кримінальне правопорушення.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , слід рахувати з моменту фактичного затримання 27.08.2018року.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, і призначити йому покарання

-за ч.2 ст.185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;

-за ч.3 ст.185 КК України - 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Згідно з ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 , остаточне основне покарання 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Відповідно до п.1 б) ч.1 ст.72 КК України відбуте покарання ОСОБА_3 , засудженим 06.10.2017 року вироком Гайсинського районного суду Вінницької області за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки, перевести у 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Згідно ч.4 ст.70 КК України, в строк покарання, призначеного за сукупністю злочинів, зарахувати покарання відбуте повністю ОСОБА_3 за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 06.10.2017 року за ч.2 ст.185 КК України, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України, і остаточно призначити до відбуття покарання - 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк основного покарання строк його перебування в установі попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження з 27.08.2018 року по дату набрання вироком законної сили включно, з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з дня затримання ОСОБА_3 , тобто з 27 серпня 2018 року.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_3 залишити попередній тримання під вартою.

На вирок протягом 30-ти діб з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд Львівської області.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя (підпис) ОСОБА_1

Згідно з оригіналом:

Суддя ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили: «___» ______________ 20 __ р.

Суддя ОСОБА_1