Справа № 492/2142/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Арциз
Арцизький районний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
законного представника обвинуваченої ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_8 ,
представника служби у справах дітей ОСОБА_9 ,
старшого інспектора Арцизького ЮП СП ОСОБА_10 ,
розглянувши в місті Арцизі Одеської області у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження на підставі угоди про примирення за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нерушай Татарбунарського району Одеської області, українки, громадянки України, з неповною середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, учениці ДНЗ «Арцизького професійного аграрного ліцею», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 31 жовтня 2018 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин, більш точний час в ході досудового слідства встановити не представилося можливим, неповнолітня ОСОБА_5 знаходячись на вулиці Центральна с. Теплиця Арцизького району Одеської області біля адміністративної будівлі ДНЗ «Арцизького професійного аграрного ліцею», разом з неповнолітньою потерпілою ОСОБА_7 , де остання залишила свою жіночу сумочку ОСОБА_5 , а сама пішла до гуртожитку по особистим справам, керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим, на особисте збагачення за рахунок чужого майна, скористувавшись відсутністю ОСОБА_7 , із корисливих спонукань, таємно, викрала з жіночої сумочки потерпілої банківську карку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , на яку ОСОБА_7 отримує стипендію під час навчання в ДНЗ «Арцизький професійний аграрний ліцей» та на якій було записано ПІН-код зазначеної картки. Через деякий час, того же дня ОСОБА_5 повернула жіночу сумочку потерпілій.
Далі, продовжуючи свій злочинний намір на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 цього ж дня 31 жовтня 2018 року приїхала до м. Арциз Одеської області, на вулицю Соборну 2-А, де умисно, із корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно за допомогою терміналу банкомату «ПриватБанк», скориставшись викраденою карткою ОСОБА_7 провела транзакцію по зняттю готівкових грошей у сумі 800,00 гривень.
Після чого, продовжуючи свої злочині дії, ОСОБА_5 , 01 листопада 2018 року, приблизно о 08 годині 17 хвилин, більш точний час в ході досудового слідства встановити не представилося можливим, знаходячись у магазині «Ольвія», який розташований по вулиці Центральна, 132 в с. Теплиця Арцизького району Одеської області, купила продукти харчування, за що умисно розрахувалась карткою потерпілої ОСОБА_7 , на загальну суму 145 гривень 60 копійок.
Таким чином, ОСОБА_5 , викрала з банківської картки «ПриватБанк» грошові кошти, які належать ОСОБА_7 на загальну суму 945 гривень 60 копійок, чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого викраденим розпорядилася на власний розсуд.
В судовому засіданні ОСОБА_5 повністю визнала себе винною у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення (злочину), щиро розкаялася в його вчиненні та дала суду показання про обставини злочину, які повністю співпадають з обставинами, які викладені у обвинувальному акті.
Потерпіла ОСОБА_7 повністю підтвердила обставини злочину, які повідомила суду обвинувачена.
За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_5 своїми діями вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), та кваліфікує ці дії за ч. 1 ст. 185 КК України.
26 грудня 2018 року між потерпілою ОСОБА_7 , законним представником потерпілої ОСОБА_8 , з одного боку, та підозрюваною ОСОБА_5 , законним представником підозрюваної ОСОБА_6 , з іншого, укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України, та разом з обвинувальним актом направлена до суду.
Згідно вказаної угоди підозрювана ОСОБА_5 , законний представник підозрюваної ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_7 , законний представник потерпілої ОСОБА_8 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваної за ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинна понести ОСОБА_5 у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. Судом також встановлено, що санкцією ч. 1 ст. 185 КК України передбачене покарання, у тому числі, у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, порядок та умови звільнення від його відбування, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Потерпіла ОСОБА_7 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання обвинуваченою своєї вини.
Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні погодилася на призначення узгодженої нею та потерпілою міри та виду покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень. Характер взятих ОСОБА_5 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання, оскільки остання отримує стипендію у розмірі 490 грн.
Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_5 , і призначення останній узгодженої сторонами міри покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Судом не вирішується питання про речові докази у справі в силу ч. 9 ст. 100 КПК України, яка відповідно передбачає, що питання про долю речових доказів і документів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження в тому випадку, якщо такі речові докази або документи були надані суду, а в даному випадку сторонами кримінального провадження речові докази суду не надавались, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для вирішення питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 26 грудня 2018 року, укладену між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СУДДЯ
Арцизького районного суду ОСОБА_1
Одеської області