ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/430/19 Справа № 202/1438/19 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши 03 квітня 2019 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 березня 2019 року, по кримінальному провадженню № 0001475 від 08 вересня 2018 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Покровське, Покровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, із вищою освітою, приватний підприємець ОСОБА_6 , не одруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

- 13.10.2017 року вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263 КК України, до 4 років позбавлення волі, додаткове покарання у вигляді позбавлення військового (спеціального) звання старший лейтенант міліції. На підставі ст. 2 ЗУ Про амністію 2016 року від призначеного покарання основного та додаткового звільнений,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвала слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 березня 2019 року та відмовити в задоволенні клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У разі вирішення судом питання про необхідність обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 обрати йому більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час або заставу у розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В обґрунтування вказує, що судом не було враховано того факту, що органом досудового слідства не надано належних доказів, чи є взагалі умисні дії ОСОБА_6 , які виразились у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном поєднаним з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, визначивши предметом злочинного посягання майно фермерського господарства, за попередньою змовою групою осіб. Таким чином, на думку адвоката, взагалі відсутній склад злочину, що кваліфікується за ч. 3 ст. 187 КК України, що інкримінується підозрюваному, так як підозра необґрунтована.
Також на думку захисника, суд першої інстанції не врахував, що прокурором не доведено наявність ризиків, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 усвідомлюючи невідворотність покарання за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, підозрюваний ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на теперішній час місцезнаходження речових доказів, а саме майна викраденого підозрюваними під час вчинення кримінальних правопорушень у яких досудове розслідування на теперішній час проводиться, не встановлено, що може свідчити про можливість підозрюваним ОСОБА_6 , знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та таким способом перешкоджати кримінальному провадженню. Необхідно зазначити, що ОСОБА_6 взагалі при затриманні не мав ніякого чужого майна та ніяке чуже майно не було вилучено.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 березня 2019 року та ухвалити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про продовження обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу. Також просить допитати в судовому засіданні та отримати від потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_12 усні покази з приводу обставин вчинення кримінального правопорушення; дослідити належним чином наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення; дослідити належним чином наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового слідства та суду, знищити, сховати або спотворювати докази, незаконно впливати на потерпілого, свідків, чи інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
В обґрунтування зазначає, що в порушенням п. 4 ч. 1 ст. 184, ч. 3 ст. 199 КПК України, в клопотанні слідчого перераховано перелік зазначених в законі ризиків без викладу обставин, на підставі яких він прийшов до висновку про існування ризиків. В супереч п.п. 6 п. 1 ст. 184 КПК України, відсутні обґрунтування неможливості запобігання ризикам зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. ОСОБА_6 не схильний до вчинення злочинів, наміру міняти місце проживання чи ухилятися від органів досудового слідства та суду не має. Його сімейний стан та соціальний статус вказують на добропорядність та обов`язковість, ніяких намірів перешкоджати встановленню істини по справі не має та зобов`язується неухильно виконувати всі процесуальні рішення органу досудового слідства та суду. Неправдива вказівка слідчого в клопотанні проте, що ОСОБА_6 не має родинних зв`язків, оскільки він має батька, матір, та сестру, які є йому близькими родичами. Крім того, ОСОБА_6 колишній співробітник органів внутрішніх справ, учасник бойових дій на Донбасі, за місцем роботи характеризується позитивно, на теперішній час знаходиться в складі громадської організації Група Патріот, є приватним підприємцем, отримує прибутки від підприємницької діяльності та сплачує податки, що також не зазначено слідчим. Також, звертає увагу на те, що слідчий суддя проігнорував, що всі надані слідчими органами копії документів в справі не завірені належним чином, не мають запису згідно з оригіналом, дати посади і прізвище особи, яка завіряла та її особистого підпису, а також не завірені печаткою органу досудового слідства, прийняв їх до уваги та використав в якості доказів обґрунтування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, чим порушив принцип безпосередності та об`єктивності дослідження доказів.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 березня 2019 року, по кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0001475 від 08 вересня 2018 року було задоволено клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 до 10 травня 2019 року включно.
Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що вважає встановленою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 зазначеного кримінального правопорушення, окрім того, слідчим суддею були враховані данні, які характеризують особу підозрюваного, який на даний час підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого в групі з іншими особами, як за ознак ретельного планування, так і з розподіленням відповідних ролей. У зв`язку з чим слідчий суддя, прийшов до висновку, що ці обставини, свідчать про підвищену небезпеку протиправних дій підозрюваного, що в свою чергу вказує на наявність ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення за умов не перебування ізольованим від суспільства в межах запобіжного заходу, а також ризику переховування від органів досудового розслідування, суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих, експерта, інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні, а також те, що ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Заслухавши думку захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційні скарги, думку підозрюваного ОСОБА_6 , який підтримав думку захисників, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скарги без задоволення, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Як вбачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів, слідчим проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 вересня 2018 року за № 0001475 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, 4 ст. 187, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України.
19 листопада 2018 року ОСОБА_6 було затримано, в порядку ст. 208 КПК України.
19 листопада 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
21 листопада 2018 року слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 02 години 55 хвилин 16.01.2019 року.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2019 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 19 травня 2019 року включно.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2019 року, відносно ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 години 30 хвилин 15 березня 2019 року.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування виняткового запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання слідчого судом першої інстанції були дотримані.
Так, під час судового розгляду слідчий суддя достатньою мірою з`ясував дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки наведені слідчим обставини дають достатні підстави для такого висновку.
Слідчий суддя перевірив доводи клопотання слідчого щодо існування обставин, які свідчать про те, що ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися. Такими обставинами обґрунтовано визнано те, що ОСОБА_6 , який являється колишнім працівником поліції, обізнаний у методах оперативної роботи та роботи органів досудового розслідування, відсутність родини та утриманців, що може вказувати на те, що підозрюваний ОСОБА_6 усвідомлюючи невідворотність покарання за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, що об`єктивно вказує на існування обґрунтованих ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того, стороною обвинувачення доведена об`єктивна необхідність продовження строку тримання підозрюваного під вартою.
Крім того, судом було досліджено, обставини які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 , який на даний час підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого в групі з іншими особами, як за ознак ретельного планування, так і з розподіленням відповідних ролей, і ці обставини свідчать про підвищену небезпеку протиправних дій останнього, що в свою чергу вказує на наявність ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення за умов не перебування ізольованим від суспільства в межах запобіжного заходу, а також ризику переховування від органів досудового розслідування, та/або суду;незаконного впливу на свідків, потерпілих, експерта, інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні, а також те, шо ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Посилання сторони захисту, стосовно того, що в матеріалах справи не місяться належним чином завірені копії, є безпідставними та фактично зводяться до переоцінки доказів.
Крім того, доводи апеляційної скарги, стосовно того, що ОСОБА_6 має близьких родичів а саме батька ОСОБА_13 , матір ОСОБА_14 , сестру ОСОБА_15 , не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для обрання та подальшого продовження запобіжного заходу, оскільки поняття близьких родичів відноситься лише до тих осіб, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі, доказів того, що ОСОБА_6 проживає разом з ними, матеріали справи не містять.
В обґрунтування ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст. 177 КПК України слідчим зазначено, що підозрюваний ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на теперішній час місцезнаходження речових доказів, а саме майна викраденого підозрюваними під час вчинення кримінальних правопорушень у яких досудове розслідування на теперішній час проводиться, не встановлено.
Крім того, слідчий в своєму клопотанні вказував на існування ризиків, передбачених п.3, п.5 ч.1 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків, потерпілих, експерта, інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні, оскільки знайомий з потерпілим та свідками у вказаному кримінальному провадженні, йому відомо їх місце мешкання та місце роботи, а також те, що правопорушення було вчинено у складі трьох підозрюваних, які між собою внаслідок тривалих злочинних дій, підтримують тісні зв`язки, що може свідчити про наявність вказаного ризику та враховуючи репутацію підозрюваного ОСОБА_6 , який раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, пов`язаного з незаконним поводженням зі зброєю, - може свідчити про наявність у підозрюваного ризику, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення.
Таким чином, колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції, що зазначені ризики, передбачені п.1, п.2, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими та мотивованими.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
З урахуванням наведеного, колегія суддів оцінює доводи апеляційної скарги щодо недоведеності вищезазначених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як безпідставні та такі, що не підлягають задоволенню.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Також ЄСПЛ в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Також, на думку колегії суддів, є правильним висновок слідчого судді про те, що зазначені ризики у своїй сукупності свідчать про неможливість запобігання ним шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу, менш обтяжливого, ніж тримання під вартою, а отже і вимоги апеляційної скарги в цій частині є такими, що не підлягають задоволенню.
Також, слідчим суддею були враховані докази, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, тяжкості покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винним, від 7 до 12 років позбавлення волі, підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, характер вчиненого злочину, а також останньому повідомлено про підозру в рамках кримінального провадження № 0001475 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та соціальні обставини життя, зв`язки з суспільством, стан здоров`я, сімейний стан (не одружений, на утриманні осіб немає).
Не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги і соціальні зв`язки підозрюваної, оскільки їх наявність та міцність, а також і дані, характеризуючі особу, на що є посилання в апеляції захисника, не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для обрання та подальшого продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 .
Також не підлягає задоволенню вимога апеляційної скарги, стосовно допиту потерпілих та свідків, оскільки на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку про те, що слідчий суддя в цілому обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , даних про особу підозрюваної, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, продовжив строк тримання його під вартою в межах строків досудового розслідування, тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 березня 2019 року, по кримінальному провадженню № 0001475 від 08 вересня 2018 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3