В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 року смт. Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000571 від 06.10.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Виноградівка, Магдалинівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

06.10.2018 року близько 08:15 год. ОСОБА_4 , перебуваючи біля гаражного кооперативу, розташованого по АДРЕСА_2 помітив незачинені вхідні двері приміщення гаражу, в якому знаходилися металеві предмети, після чого у ОСОБА_4 виник корисливий злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна. В подальшому ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний корисливий умисел на таємне викрадення чужого майна, запросив сторонніх осіб допомогти йому в погруз ці та перевезенні металевих предметів, упевнивши їх, що діють вони в межах закону із дозволу власника. 06.10.2018 року близько 09:00 год. ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу через незачинені вхідні двері проник в приміщення гаражу, розташованого по АДРЕСА_2 , яким користується ОСОБА_5 , звідки, за допомогою сторонніх осіб намагався таємно викрасти належні ОСОБА_5 187 кг. брухту чорного металі вартістю 1340,79 грн., в розрахунку вартості 7,17 грн. за 1 кг. брухту чорного металу. Але ОСОБА_4 не вчинив усі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, і злочин не було закінчення з причин, які не залежали від його волі, так як був застигнутий на місці скоєння злочину потерпілим ОСОБА_5 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, показав суду, що в жовтні 2018 року, вранці вирішив нав`язати віників, проходячи біля гаражного кооперативу побачив відчинений гараж в якому знаходились якісь металеві деталі, підійшовши ближче побачив деталі до автомобіля ЗИЛ 130, вирішив їх забрати, оскільки вони були великого розміру запропонував водієві автомобіля газель допомоги йому перевезти додому, та заправив йому 3 літри бензину, проте вивезти не вдалось так як приїхав власник гаража. В тому що сталося щиро розкаюється та зобов`язується в подальшому кримінальні правопорушення не вчиняти.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не прибув, надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.
За думками прокурора та обвинуваченого проведення засідання можливе без участі потерпілого, не вважали його явку необхідною, тому суд, відповідно до ст. 325 КПК України розглядає справу за відсутності потерпілого.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

З`ясувавши думку прокурора, обвинуваченого, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останні погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням в інше сховище ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за незакінчений злочин, суд, керуючись положеннями статей 65-68 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, особу винного та обставини справи.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України, суд визнає, щире каяття у вчиненому та активне сприяння у розслідуванні злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім цього, при обранні обвинуваченому міри покарання, судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують.

Так, в матеріалах справи міститься характеристика на ОСОБА_4 , з якої вбачається, що останній за місцем проживання характеризується посередньо, до адміністративної відповідальності при виконкомі селищної ради не притягувався, зловживає спиртними напоями. На обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до п.п.1-5постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року № 7(з наступними змінами), при призначенні покарання у кожному конкретному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у скоєнні злочину, суди повинні суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати тяжкість вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, ставлення обвинуваченого ОСОБА_4 до вчиненого, його щире каяття, активне сприяння у розслідуванні злочину, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, в мінімальному розмірі передбаченому санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.

Разом з тим, суд, при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі, враховуючи тяжкість правопорушення, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшуючі обставини, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без реального відбування покарання, шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, із покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України.

Наведені вище обставини, на думку суду, свідчать про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування реального покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Витрати на залучення експерта в сумі 572,00 грн. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.349, 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить новий злочин і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати з проведення експертизи в розмірі 572,00 грн.

Речові докази, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити останньому як законному володільцю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України..

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1