Справа №195/292/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2019 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000452 від 19.10.2018 р. стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Добра Надія Томаківського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні з 17.03.2014 діє особливий період. Крім цього встановлено, що після оприлюднення вищевказаного указу від 17.03.2014 N 303/2014, Президент України не приймав відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу.
Відповідно до ст. 119 Кодексу законів про працю України, за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до наказу директора КП «Марганецьтепломережа» ОСОБА_5 №225/1-к від 12.07.2016 слюсар з ремонту та обслуговування мережі 3 розряду Центрального району ОСОБА_4 , на підставі ст. 119 КзПП України, ст. 39 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» звільнений від виконання трудових обов`язків з 12.07.2016 до закінчення військової служби за контрактом зі збереженням місця роботи, середнього заробітку на підприємстві.
В наступному, ОСОБА_4 з метою отримання щомісячного середнього заробітку на підприємстві КП «Марганецьтепломережа», маючи злочинний умисел на шахрайське заволодіння чужим майном - коштами державного бюджету шляхом обману, з корисливих мотивів, діючи умисно, незважаючи на фактичне закінчення 14.05.2017 служби у лавах Збройних Сил України та прибуття до місця проживання, в період з 14.05.2017 по 31.12.2018 до роботи на місці працевлаштування не приступив, роботодавця КП «Марганецьтепломережа» про припинення ним служби у ЗСУ не повідомив.
В результаті таких дій, ОСОБА_4 незаконно, умисно, з корисливих мотивів шляхом обману, отримав заробітну плату за період з 14.05.2017 по 31.12.2018, на загальну суму 38835 гривень 22 копійок, чим заволодів коштами Державного Бюджету України на вищевказану суму.
21.02.2019 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні за № 0000452 від 19.10.2018 р. було укладено угоду про примирення, за ініціативою останнього.
Відповідно до умов зазначеної угоди сторони у даному кримінальному провадженні на підставі ст.ст.468, 469, 471 КПК України дійшли згоди на примирення, виклавши у ній формулювання обвинувачення та його правової кваліфікації за ч.1 ст.190 КК України, зазначивши, що угода є добровільною. Також, сторони угоди узгодили міру призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст. 190 КК України - у виді штрафу 850 грн.
При цьому, обвинувачений погодився з узгодженою в угоді мірою призначеного йому покарання. Також сторони угоди визначили для себе наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.
Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні пояснив, що він з потерпілим 21.02.2019 року дійшли угоди про примирення. При цьому зазначив, що під час укладення угоди він діяв добровільно, йому відомі права, надані законом, а також наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним та зазначив, що згоден з визначеним видом покарання, який узгоджений в угоді. За таких обставин, обвинувачений, посилаючись на добровільність своїх дій, просить суд затвердити вказану угоду, матеріальну шкоду потерпілому він відшкодував.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, укладеної 21.02.2018 року.
Потерпілий у підготовчому судовому засіданні також просить суд затвердити вказану угоду, при цьому зазначив, що наслідки укладення такої угоди йому роз`яснені та зрозумілі.
Заслухавши осіб, які беруть участь у підготовчому судовому засіданні, вивчивши зміст дослідженої угоди про примирення, суд встановив наступне.
Зі змісту статті 468 КПК України випливає, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, про затвердження угоди.
Відповідно до ч.3 ст.469 зазначеного Кодексу угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена, зокрема, щодо злочинів середньої тяжкості та злочинів невеликої тяжкості.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, яке відповідно до приписів ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості. За таких обставин, у розумінні ч.3 ст.469 КПК України сторони мають право в рамках наданих їм процесуальних прав укласти угоду про примирення.
В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що зміст дослідженої угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України, а саме в угоді про примирення зазначені її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. Крім того, в угоді зазначені дата її укладення та вона скріплена особистими підписами сторін.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє своє право на справедливий судовий розгляд, передбачений п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 зазначеного Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Потерпілий також розуміє наслідки укладення та затвердження судом даної угоди про примирення, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України та на її затвердженні наполягає.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, сторони цілком розуміють наслідки затвердження угоди судом, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб, підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.
Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений своїми умисними діями вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), тому суд кваліфікує його дії за ч.1 ст. 190 КК України.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.
Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
За таких обставин, суд доходе висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Керуючись ч.3 п.1 ст. 314, ст.ст. 370, 374, 473-476 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000452 від 19.10.2018 р., угоду про примирення, укладену 21.02.2019 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Речові докази: спеціальний пакет № 3089693, в якому знаходяться виписні епікризи на ім`я ОСОБА_4 , які знаходяться на зберіганні в камері збереження речових доказів Томаківського ВП повернути за належністю ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_1

01.04.2019