Житомирський апеляційний суд
Справа №274/611/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 286 ч.3 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000238 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 вересня 2018 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воронівці Хмільницького району Вінницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, вдівця, інваліда 3-ї групи загального захворювання, працюючого електриком 5-го розряду Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого за ч.3 ст.286 КК України,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин справи, правильність кваліфікації дій та доведеності вини ОСОБА_9 просить вирок суду змінити та призначити йому більш м`яке покарання, з застосуванням ст.69 КК України. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк три роки. Вважає, що вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання з тих підстав, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що призначаючи ОСОБА_9 покарання суд в повній мірі не врахував пом`якшуючі обставини справи, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Вказує, що суд першої інстанції в повній мірі не взяв до уваги те, що обвинувачений в наслідок ДТП також отримав тяжкі тілесні ушкодження, та втратив дружину. Крім того, зазначає, що суд не в достатній мірі врахував те, що ОСОБА_9 має третю групу інвалідності загального захворювання, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, і до кримінальної чи адміністративної відповідальності раніше не притягувався.
Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області 04 вересня 2018 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_9 вирішено рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки підлягає самостійному реальному виконанню. Строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 залишено попередній у вигляді домашнього арешту.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 задоволено частково:
1) стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь:
- ОСОБА_11 200000 (двісті тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди та 12778 (дванадцять тисяч сімсот сімдесят вісім) грн. 50 коп. матеріальної шкоди;
- ОСОБА_12 200000 (двісті тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди;
- ОСОБА_13 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.
2) стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Країна» на користь:
- ОСОБА_11 115200 (сто п`ятнадцять тисяч двісті) грн. 00 коп. відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого та 38400 (тридцять вісім тисяч чотириста) грн. 00 коп. моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи дружині;
- ОСОБА_12 4572 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят дві) грн. 50 коп. відшкодування витрат на поховання ОСОБА_14 ;
- ОСОБА_13 3138 (три тисячі сто тридцять вісім) грн. 18 коп. відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілої.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави 4576 грн. 00 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів при проведенні експертиз.
Як встановлено судом та зазначено у вироку, 09 грудня 2017 року близько 10 год. 15 хв. ОСОБА_9 , керуючи належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 технічно справним автомобілем "RENAULT LOGAN", реєстраційний номер НОМЕР_2 , з неправильним встановленням шин з направленим малюнком протектору на його задніх колесах, що впливає на безпеку дорожнього руху і не відповідає вимогам п. 31.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р., рухався ним по проїзній частині автодороги «Бердичів - Хмільник» зі сторони м. Бердичева Житомирської області в напрямку м. Хмільник Вінницької області, перевозячи пасажирів ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 .
На 06 км вказаної автодороги поблизу с. Любомирівка Бердичівського району Житомирської області водій ОСОБА_9 , будучи завчасно попередженим дорожнім знаком 1.13 «Слизька дорога» з табличками до нього 7.12 «Ожеледиця» та 7.2.1 «Зона дії 4 км» Правил дорожнього руху України, що встановлені на 03 км + 250 м цієї ж автодороги, проігнорував їх. Рухаючись по правій смузі руху проїзної частини, по лівобічному заокругленню дороги, позначеному дорожніми знаками 1.4.2 «Напрямок повороту» ПДР України, в світлу пору доби, в умовах достатньої видимості водій ОСОБА_9 в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 10.1, 12.1 і лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 цих же Правил, якою між собою розділені транспортні потоки протилежних напрямків та яку перетинати забороняється, проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінив дорожню обстановку та при виїзді з-за вказаного заокруглення автодороги не обрав безпечної швидкості руху з урахуванням дорожніх умов (ожеледиці), яка на даній ділянці дороги за умов заносу на повороті з незмінним радіусом мала складати не більше 59,4...62,6 км/год., та, не впоравшись з керуванням транспортного засобу, допустив його занос ліворуч, внаслідок чого безпричинно виїхав на смугу зустрічного для себе руху, де задньою правою боковою частиною керованого ним транспортного засобу скоїв зіткнення з передньою частиною автомобіля "TOYOTA COROLLA", реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_13 , яка, перевозячи малолітнього пасажира ОСОБА_17 , рухалась у зустрічному напрямку до м. Бердичева та яка не мала технічної можливості своїми односторонніми діями уникнути зіткнення транспортних засобів з моменту виникнення небезпеки для її руху.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди спричинено смерть пасажирів автомобіля «RENAULT LOGAN» ОСОБА_15 , ОСОБА_14 і ОСОБА_16 , а також тілесні ушкодження середньої тяжкості водію автомобіля «TOYOTA COROLLA» ОСОБА_13 .
Порушення водієм ОСОБА_9 вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 10.1, 12.1, 31.1 та горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.
Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора та потерпілої ОСОБА_13 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 в порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб, а також спричинило іншій потерпілій тілесні ушкодження середньої тяжкості, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та ніким з можливих апелянтів не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.3 ст. 286 КК України кваліфіковані правильно.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом зазначено, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше не судимий, за місцем реєстрації характеризується позитивно, працює та за місцем роботи також характеризується позитивно, внаслідок ДТП також отримав тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок чого став інвалідом 3-ї групи загального захворювання. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 судом не встановлено. Обставинами, що пом`якшують його покарання суд визнав добровільне часткове відшкодування шкоди та інвалідність 3-ї групи загального захворювання.

На підставі викладеного, враховуючи позицію прокурора, думку потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які наполягали на суворості покарання, суд вважав за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання ближче до мінімального строку, передбаченому санкцією ч.3 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Крім того, суд зазначив, що не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки внаслідок дій обвинуваченого настали вкрай тяжкі наслідки підвищеної суспільної небезпечності у виді смертей трьох людей, кримінальний закон чітко визначає нижню та верхню межі санкції і потерпілі, обвинувач наполягають на необхідності визначення покарання саме в цих межах.
З врахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з призначеним судом першої інстанції покаранням обвинуваченому ОСОБА_9 та вважає, що воно буде достатнім для перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів. Призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання не можна визнати таким, що не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом пом`якшуючих обставини справи, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст. ст.69, 75 КК України є безпідставними.

Проте, щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність.

Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 фактично свою винуватість у скоєнні злочину та його наслідків заперечує. Крім того, під час апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_9 пояснював, що вважає причиною даної ДТП дії і водія ОСОБА_13 .
Також, не можна визнати обставиною, що пом`якшує покарання і активне сприяння розкриттю злочину, оскільки жодних дій, показань, які б сприяли розкриттю злочину обвинувачений не вчиняв і не надавав.

Наведені в апеляційній скарзі захисника інші пом`якшуючі покарання його підзахисному обставини в повній мірі враховані у вироку судом першої інстанції при призначенні йому покарання.
Відповідно ч.1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи

тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде

висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Хоча обвинувачений ОСОБА_9 і вчинив злочин з необережності, згідно зі ст. 12 КК України цей злочин є тяжким, а наслідком його вчинення є смерть трьох осіб та тілесні ушкодження середньої тяжкості потерпілої ОСОБА_13 , тому апеляційний суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України чи застосування більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Отже, колегія суддів не вбачає підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України, з урахуванням наслідків кримінального правопорушення та навіть з урахуванням доводів захисника, наведених в апеляційній скарзі.

Враховуючи вищенаведене, та виходячи з вимог ст. 3, ст. 27 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, та ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, а також приймаючи до уваги ст. 2 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», що право кожного громадянина на життя охороняється законом, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі, при чому, суд першої інстанції визначив останньому строк більш наближений до нижчої межі, передбаченої санкцією ч.3 ст.286 КК України.
З урахуванням конкретних обставин вчинення протиправного діяння, тяжкості наслідків, що настали, їх незворотності, навіть з урахуванням думки потерпілих, які підтримали апеляційну скаргу захисника, враховуючи, що думка потерпілих в даному випадку не є визначальною, колегія суддів дійшла висновку що призначення ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.3 ст.286 КК України, є законним та справедливим.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_9 на те, що не було проведено слідчого експерименту за його участю не є підставою для скасування законного та обгрунтованого рішення суду першої інстанції. Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_9 уточнив свою позицію і просив пом`якшити йому покарання.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й всебічно розглянути провадження і постановити законне, обгрунтоване та справедливе рішення, в матеріалах провадження апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи викладене, вирок суду щодо ОСОБА_9 слід залишити без зміни.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 вересня 2018 року щодо ОСОБА_9 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді: