Провадження №11-кп/801/328/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора, яка брала участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вінниці, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючої, із середньою спеціальною освітою, заміжньої, громадянки України, раніше судимої:
06.12.2001 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч.2 ст.140, ч.3 ст.185 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки та примусового лікування за місцем відбування покарання;
29.10.2002 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки, з урахуванням вимог ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 06.12.2001 року до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців та примусового лікування за місцем відбування покарання;
11.10.2007 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років без конфіскації майна, з урахуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком три роки;
11.12.2008 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки, з урахуванням положень ст.71 КК України шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 11.10.2007 року до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців,
визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки та покладено на неї обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_7 17.05.2018 року у період часу з 16 год. 53 хв. до 17 год. 05 хв., перебуваючи в магазині "EVA" № 2101 Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ" по вулиці Грушевського, 66 в м. Вінниці, розглядала товар на торгівельних полицях магазину, під час чого у неї виник прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме, товарів із вказаного магазину. При цьому крадіжку вона вирішила здійснити у два етапи, об`єднані одним умислом. Реалізовуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 взяла зі стелажу одні жіночі сонцезахисні окуляри вартістю 147 грн. 00 коп. згідно з висновком експерта № 3283-3285/18-21 від 20.06.2018 року. Після чого, вдягнувши їх на голову, ОСОБА_7 непомітно вийшла із приміщення магазину. Через певний час, повернувшись до вказаного магазину, ОСОБА_7 , упевнившись, що продавці не помітили зникнення перших окулярів, взяла другі сонцезахисні жіночі окуляри вартістю 180 грн. 54 коп. згідно з висновком експерта № 3283-3285/18-21 від 20.06.2018 року, туш для вій чорного кольору торгової марки "Loreal" асортиментного ряду "False Lash" об`ємом 7 мл вартістю 257 грн. 50 коп. згідно з висновком експерта № 3283-3285/18-21 від 20.06.2018 року, олівець для брів "Loreal" асортиментного ряду "Browartist Xpert" вартістю 207 грн. 67 коп. згідно з висновком експерта № 3283-3285/18-21 від 20.06.2018 року. Після чого, ОСОБА_7 жіночі сонцезахисні окуляри спочатку вділа собі на голову, а потім зачепила поверх своєї кофти, туш для вій та олівець для брів заховала під одяг. Реалізовуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_7 залишила приміщення магазину, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим завдала Товариству з обмеженою відповідальністю "РУШ" майнову шкоду в розмірі 792 грн. 71 коп.

В апеляційній скарзі прокурор, яка брала участь у розгляді провадження ОСОБА_8 просить скасувати оскаржуваний вирок суду першої інстанції у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість, мотивуючи свої вимоги тим, що судом першої інстанції не взято до уваги що обвинувачена ОСОБА_7 має незняті та не погашені судимості, зокрема: за вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 06.12.2001 року; за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 11.10.2007 року; за вироком ленінського районного суду м. Вінниці від 11.12.2008 року. Крім того, неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів проти власності.

Крім того, обвинувачена неодноразово відбувала покарання у місцях позбавлення волі та до неї був застосований інститут звільнення від відбування покарання, з огляду на вищенаведене, застосування до останньої ст.75 КК України суперечить вимогам ст.50 КК України.

Заслухавши прокурора, який підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі та просив їх задовольнити, обвинувачену ОСОБА_7 , яка заперечила проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_7 у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за який вона засуджена, при обставинах, викладених у вироку правильні та ґрунтуються на досліджених у суді доказах, докази щодо обставин, які ніким не оспорювались судом не досліджувались згідно положень ч.3 ст.349 КПК, ніким вони не оскаржують, перевірці апеляційним судом не підлягають.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Доводи, наведені у апеляційній скарзі прокурора в частині безпідставного звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України колегія суддів вважає обґрунтованими, виходячи з наступного.
Відповідно до змісту положень ст.50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.
У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України, суд першої інстанції не достатньо врахував розмір викраденого, позитивну характеристику обвинуваченої за місцем проживання, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, сімейний стан, повне відшкодування завданої шкоди, тому навіть за наявності обтяжуючої покарання обставини, рецидив злочину, призначене обвинуваченій покарання за своєю мірою не відповідає положенням ст.ст.50,65 КК України, з огляду на що колегія суддів вважає за необхідне визначити покарання у виді позбавлення волі, зменшивши строк до двох років, яке слід відбувати реально в умовах ізоляції від суспільства.
Суд першої інстанції визнавши ОСОБА_7 винною у вчиненні середньої тяжкості злочину, суд першої інстанції, всупереч вимогам ст.ст.50, 65 КК України, без законних підстав застосував до обвинуваченої положення ст.ст.75, 76 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням, на що обґрунтовано послався в апеляційній скарзі прокурор.
Згідно з вимогами ч.1 ст.75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен враховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України.
Згідно абзацу 2 пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Постановляючи оскаржуваний вирок, суд першої інстанції не обґрунтував належним чином своє рішення про можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 зі звільненням від відбування призначеного покарання.
Колегія суддів вважає, що всі наведені судом першої інстанції дані про особу обвинуваченої та обставини, які пом`якшують покарання, у даному конкретному випадку не є такими, які б свідчили про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання про застосування ст.75 КК України, суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Так, судом першої інстанції не враховано належним чином особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, та відбуваючи покарання у виді реального покарання з ізоляцією від суспільства, на шлях виправлення не стала та вчинила новий умисний злочин.
Згідно з вимогою про наявність судимостей у ОСОБА_7 , що міститься в матеріалах справи до останньої неодноразово застосовувався інститут звільнення від відбування покарання.
Не дивлячись на наявність зазначених вище судимостей і застосування інститут звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 не зробивши для себе належних висновків, на шлях виправлення не стала і знову вчинила умисний корисливий злочин.
Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів вважає, що обвинувачена ОСОБА_7 схильна до вчинення кримінальних правопорушень, а тому звільнення її із застосуванням статті 75 КК України від відбування призначеного їй судом першої інстанції покарання з випробуванням є необґрунтованим, з огляду на що оскаржуваний вирок суду в частині призначення покарання та звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від призначеного покарання на підставі ст.75 КК України підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання танеправильного звільнення від відбування покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
В решті оскаржуваний вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на вирок може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: (підпис)

Згідно з оригіналом