Провадження № 1-кс/344/92/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 подану в інтересах ОСОБА_4 на постанову прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0002576 від 03.11.2018 року; зобовязання вручити памятку про процесуальні права та обовязки потерпілого у рамках кримінального провадження №0002576,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся з вказаною скаргою, в обґрунтування якої посилалася на зазначені у ній обставини. Просив скасувати постанову прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0002576 від 03.11.2018 року; зобовязати прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_5 вручити памятку про процесуальні права та обовязки потерпілого у рамках кримінального провадження №0002576.

Представник скаржника адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Ч.3 ст. 306 КПК України зазначає, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги. При цьому як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, відтак така поведінка скаржника свідчить про неналежне виконання своїх обов`язків, а черговий зрив судового засідання лише сприяє тяганині у справі.

Прокурор ОСОБА_5 щодо задоволення скарги заперечив, просив відмовити у її задоволенні, оскільки, скаржник уже звертався до суду із скаргою про скасування постанови прокурора відділу прокуратури області від 14.12.2018 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні за №0002576 від 04.07.2018 року та з даного приводу слідчим суддею уже прийнято рішення.

Дослідивши матеріали скарги вважаю наступне.

Ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчим суддею встановлено, що 03.11.2018 року прокурором відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_5 було винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до якої ОСОБА_4 було відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002576 від 04.07.2018 року.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до чинної норми КК України (примітка до ст. 364 КК України) істотною шкодою вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів.

Проте, як вбачається із оскаржуваної постанови слідчим відділом Управління СБ України в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002576 на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 08.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України. В обгрунтування своїх тверджень про наявність підстав визнання ОСОБА_4 потерпілим, адвокат ОСОБА_3 наводить те, що ОСОБА_4 являється потерпілим у кримінальному провадженні №0002005 від 22.07.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 384 КК України, де внаслідок протиправних дій слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в області ОСОБА_6 , що є предметом досудового розслідування кримінального провадження №0002576 у відповідності до норм КПК України, спричинено шкоду ОСОБА_4 . Оскільки, кримінальне провадження №0002576 від 04.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України стосується невиконання судового рішення щодо ОСОБА_7 - колишньої дружини ОСОБА_4 , а не щодо останнього, тому жодним чином інтереси ОСОБА_4 не зачіпає, а отже на даний час не встановлено завдання ОСОБА_4 моральної, фізичної або майнової шкоди.

На даний час досудовим розслідуванням не встановлено спричинення ОСОБА_4 моральної, фізичної або майнової шкоди, а тому у відповідності до ч.5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди моральної, фізичної або майнової шкоди, як зазначено в ч.1 ст. 22 КПК України, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

В судовому засіданні встановлено, що скаржником і на даний час не надано органам досудового розслідування доказів спричинення ОСОБА_4 будь-якої шкоди.

Відповідно до ч.5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

В судовому засіданні встановлено, що в оскаржуваній постанові прокурором відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_5 достатньо вмотивовано підстави для відмови в задоволенні клопотання, дана постанова відповідає вимогам ст. 110 КПК України та винесена в строки передбачені КПК України.

Отже, враховуючи вищенаведене вважаю, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 подану в інтересах ОСОБА_4 на постанову прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0002576 від 03.11.2018 року; зобовязання вручити памятку про процесуальні права та обовязки потерпілого у рамках кримінального провадження №0002576 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1