Справа № 355/764/18
Кримінальне провадження № 1-кп/355/113/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2018 р. Баришівський районний суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пилипче Баришівського району Київської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, працює оператором виробничої дільниці ТОВ « АгроВет Атлантик», зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , не одружений, військовозобов`язаний, раніше не судимий,

у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в :
04 червня 2018 року приблизно о 09 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по вул. Щаслива в с. Пилипче Баришівського району Київської області поблизу селищного цвинтаря, помітивши попереду себе потерпілу ОСОБА_9 , яка йшла від сільського ринку в напрямку свого будинку, який знаходиться по АДРЕСА_2 , з метою особистої наживи, маючи корисний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, направлених на заволодіння чужим майном, підбіг до неїї ззаду та шляхом ривку відкрито викрав з її рук сумку, яка не представляє матеріальної цінності, в якій знаходився гаманець вартістю 45 грн. в якому малися гроші у сумі 10 гривень, мобільний телефон «LG Dual Sim» вартістю 220,00 грн., в корпусі чорного кольору, з сім-картою мобільного оператора «Vodafone» , дві буханки хліба, два пакети насіння моркви, три ключі від вхідних дверей її будинку. Викраденим майном в подальшому розпорядився на свій розсуд.
Наведені навмисні дії ОСОБА_7 , суд кваліфікує за ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна ( грабіж).
Наведене обвинувачення підтверджується наступними допустимими доказами, безпосередньо дослідженими судом у судовому засіданні.
Так, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, визнав повністю, щиро покаявся та показав, що в ніч з 3 на 4 червня 2018 року, він перебував у будинку свого односельця ОСОБА_10 де розпивали спиртні напої. Близько 8-ї години до будинку зайшов їхній знайомий ОСОБА_11 , який повертався з роботи і вони попросили у нього гроші на випивку. ОСОБА_12 дав 20 грн., і вони разом з ним пішли по горілку. Йдучи до магазину, вони зустріли потерпілу ОСОБА_9 , яка йшла в попутному з ними напрямку і порівнявшись з нею, ОСОБА_12 попрохав позичити їм 20 грн. на що остання відповіла відмовою. Купивши горілку, ОСОБА_12 кудись пішов, а ОСОБА_13 , повертаючись до будинку ОСОБА_10 , біля кладовища знову помітив ОСОБА_9 , яка тримала в руках сумку та поверталася додому. Побачивши потерпілу, ОСОБА_7 вирішив непомітно підбігти до неї, вирвати з її рук сумку та оскільки вона мала досить зрілий вік, втекти з викраденим. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_14 , наздогнав бабу та одним ривком вирвав з її рук сумку, та не звертаючи увагу на крики рстанньої баби, побіг через кущі до будинку ОСОБА_10 . Викраденим, а в сумці було 10 грн., дві буханки хліба, мобільний телефон та два пакетики насіння моркви, розпорядився на власний розсуд.
В подальшому, він був викритий правоохоронними органами.
В скоєному чистосердечно розкаюється, матеріальні збитки потерпілій відшкодував в повному обсязі і остання, до нього претензів матеріального та морального характеру не має. Наполягає на тому, що він жодним чином не завдавав потерпілій ОСОБА_9 ніяких ударів, а лише вирвав сумку з її рук.
В завершення обвинувачений показав, що він не оспорює встановлену слідством вартість викрадених речей.
Окрім повного визнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненому, його винність підтверджується також іншими допустимими доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_9 суду пояснила, що 04 червня 2018 року, близько 9-ї години, коли вона поверталася від ранішнього ринку додому. Проходячи біля сільського кладовища, її наздогнав молодий чоловік, як пізніше стало відомо, що це був ОСОБА_7 який вирвав з рук сумку, в якій знаходився гаманець в якому було 10 грн., мобільний телефон, дві буханці хліба та дві пачки насіння моркви. Коли молодий чоловік вирвав з її рук сумку, вона не втримавшись на ногах, впала забивши собі коліна.
Через деякий час до неї під`їхав сільський голова ОСОБА_15 , якому вона розповіла, що сталося та попросила відвести її додому та зателефонувати доньці.
Викрадені речі їй повернули, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого вона не має.
Окрім того, потерпіла повідомила, що перебуваючи в збудженому стані, вона повідомила працівникам поліції про те, що перш ніж вирвати з її рук сумку, молодий чоловік наніс удар їй в спину. Дані покази є недостовірними, оскільки ніяких ударів молодий чоловік їй не наносив.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що 04 червня 2018 року зранку йому стало відомо про те, що на місцеву жительку ОСОБА_9 напав невідомий молодий чоловік, який забрав у неї сумку та втік. Приїхавши на місце пригоди, він побачив потерпілу, яка сиділа і плакала. Розпитавши про обставини, йому стало відомо, що невідомий молодий хлопець вирвав з рук ОСОБА_9 сумку та втік. Він допоміг бабці дійти додому, обійшов будинок та зателефонував доньці ОСОБА_9 . Через деякий час від працівників поліції йому стало відомо, що до скоєного злочину причетний їхній односелець ОСОБА_7 , який нещодавно повернувся із Збройних Сил України.
Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що 04 червня 2018 року він зайшов до свого односельця ОСОБА_17 , в будинку якого перебував ОСОБА_18 . Хлопці перебували в стані алкогольного сп`яніння та попросили у нього грошей на горілку. Разом із обвинуваченим, вони пішли до магазину і по дорозі зустріли бабу ОСОБА_9 в якої він попросив позичити 20 грн. на що остання відповіла відмовою. Біля магазину він залишив ОСОБА_19 , а через деякий час дізнався, що останній відібрав сумку у баби.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите заволодіння чужим майном ( грабіж) поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Вказане обвинувачення не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 , не наносив ніяких ударів в спину потерпілої, як про це стверджував орган досудового слідства. Дані обставини в судовому засіданні заперечував сам обвинувачений наполягаючи на тому, що він не бив потерпілу. Окрім того, і сама потерпіла під час її допиту, категорично заперечувала факт нанесення їй удару в спину ОСОБА_7 .

Відповідно до ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них. Тому суд в основу обвинувального вироку кладе показання потерпілої ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які були надані ними в судовому засіданні.

На підставі наведених обставин суд перекваліфіковує умисні дії ОСОБА_7 з ч.2 ст.186 КК України на ч.1 ст.186 КК України.
Висновок суду про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого не хитають показання свідків, оскільки ці особи безпосередніми свідками подій не були, а з`явилися на місці події після вчинення злочину.
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання у кожному конкретному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, що вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.12 КК України вчинений обвинуваченим злочин, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Згідно наданої суду характеристики, ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшуючою покарання обставиною суд визнає щире каяття обвинуваченого в скоєному злочині та активне сприяння розкриттю злочину.
У відповідності до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_7 суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Приймаючи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи конкретні обставини справи, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, умови його життя, відношення до праці, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, приймаючи відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПКУкраїни, досудову доповідь Баришівського МРВ з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, відповідно до якої, виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, а тому суд вважає, що по відношенню до обвинуваченого є доцільним призначити покарання у вигляді штрафу, що на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
При цьому, суд вважає за необхідне відхилити клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки.
Своє рішення суд обгрунтовує наступним.
Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, а відповідно до приписів ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 48 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.
Пленум Верховного Суду України у пункті 7 постанови за №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» роз`яснив, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК України можливе у разі, коли особа вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості.
Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки є правом, а не обов`язком суду, який вирішує питання про застосування ст. 48 КК України у кожному конкретному випадку з урахуванням характеру й ступеня суспільної небезпечності злочину, тяжкості заподіяної ним шкоди, часу, який сплив з часу вчинення забороненого КК діяння, важливості і значущості обставин, які свідчать про зміну обстановки.
Зміна обстановки, внаслідок якої вчинене особою діяння втратило суспільну небезпечність, означає передусім істотну зміну соціально-економічних, політичних або духовних засад життєдіяльності суспільства, яка відбувається незалежно від волі винної особи, і внаслідок чого втрачається суспільна небезпечність не лише конкретного злочину, а й подібних йому діянь.
Під зміною обстановки, внаслідок якої особа, яка вчинила злочин, перестає бути суспільно небезпечною, необхідно розуміти об`єктивні зміни умов життєдіяльності такої особи, які позитивно і суттєво впливають на неї і свідчать про те, що вона не вчинятиме кримінально караних діянь у майбутньому. Суд вважає, що діяння, яке інкримінується ОСОБА_7 не втратило своєї суспільної небезпечності, оскільки об`єктом злочину, передбаченого ст.186 КК України є право власності особи на майно фізичних і юридичних осіб, яке охороняється Законом.
Посилання захисника на ту обставину, що ОСОБА_7 є законослухняним громадянином не міняє саму обстановку, а лише характеризує ставлення обвинуваченого до скоєного.
Цивільний позов не заявлявся.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України від 25 лютого 1994 року № 4038-XII «Про судову експертизу» проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами у кримінальних провадженнях за дорученням слідчого, прокурора, суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України.
Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 291 КПК у разі провадження експертизи під час досудового розслідування в обвинувальному акті, який передається до суду, обов`язково зазначаються відомості щодо розміру витрат на залучення експерта.
Згідно зі ч. 2 ст. 124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути із обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 858 грн.00 коп.
Речові докази по справі відсутні
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України і за цим законом призначити покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить в грошовому виразі 1700 ( одна тисяча сімсот ) грн.00 коп.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні витрати на залучення експерта на проведення судових експертиз на користь держави в розмірі 858 грн. (вісімсот п`ятдесят вісім грн.) (Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), р/р 0016, МФО 899998, , одержувач Баришівське УК/смт. Баришівка/24060300 у Баришівському районі, смт. Баришівка 24060300 ), код класифікації доходів у бюджет 24060300.
Апеляційна скарга на вирок суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області .

Суддя Баришівського районного суду
Київської області _________________ ОСОБА_1