КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1727/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК України Доповідач: ОСОБА_2

10 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 15 листопада 2018 року,
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП м. Києва ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 17 грудня 2018 року включно, щодо
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Українка, Обухівського району Київської області, є громадянином України, працює приватним підприємцем, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 187 КК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про задоволення клопотання слідчого та продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 .
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність та необгунтованість, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 .
В обгрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що посилання органу досудового розслідування на наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є припущенням. Вказує, що клопотання слідчого подано до суду з порушенням визначених ч. 1 ст. 199 КПК України строків. Додає, що півроку органом досудового розслідування не проводились жодні слідчі (розшукові) дії за участі підозрюваного ОСОБА_8 .
Також захисник зазначає, що посилання сторони обвинувачення на те, що підозрюваний вчинив умисні особливо тяжкі злочини є неприпустимим, оскільки вина ОСОБА_8 не доведена обвинувальним вироком. Додає про необгунтованість неможливості застосування до підозрюваного більш мякого запобіжного заходу.
В доповненнях до апеляційної скарги адвокат вказує на те, що строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування не включається у строки досудового розслідування, та з урахуванням того, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено 23.11.2018, відсутні правові підстави для подальшого утримання підозрюваного під вартою.
У підсумку захисник вказує на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
17.02.2018 ОСОБА_8 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
18.02.2018 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України.
19.02.2018 ОСОБА_8 змінено раніше повідомлену підозру та інкриміновано вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 та ч. 4 ст. 189 КК України.
20.02.2018 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 17.04.2018.
11.04.2018 першим заступником прокурора міста Києва ОСОБА_10 строк досудового розслідування даного кримінального провадження продовжено до 4 місяців, тобто до 17.06.2018.
13.04.2018 слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Києва строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 продовжено до 11.06.2018 включно.
08.06.2018 першим заступником прокурора міста Києва ОСОБА_10 строк досудового розслідування даного кримінального провадження продовжено до 6 місяців, тобто до 17.08.2018.
08.06.2018 слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Києва строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 продовжено до 07.08.2018 включно.
20.07.2018 першим заступником Генерального прокурора ОСОБА_11 строк досудового розслідування даного кримінального провадження продовжено до 9 місяців, тобто до 17.11.2018.
03.08.2018 слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Києва строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 продовжено до 30.09.2018 включно.
27.09.2018 слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Києва строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 продовжено до 17.11.2018 включно.
30.10.2018 першим заступником Генерального прокурора ОСОБА_11 строк досудового розслідування кримінального провадження продовжено до 10 місяців, тобто до 17.12.2018.
Старший слідчий СУ ГУ НП м. Києва ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, яке ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 15 листопада 2018 року задоволено та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 17 грудня 2018 року включно.
Під час розгляду даного клопотання про продовженнящодо ОСОБА_8 строку тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозруОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).
Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.
Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки сторона обвинувачення в повному обсязі довела суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу.
Доводи захисника щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання, а тому вимоги апеляційної скарги захисника в цій частині, єнеобґрунтованими.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді і посилання адвоката на ті обставини, що органом досудового розслідування півроку не проводились слідчі дії за участі підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки приймаючи рішення слідчий суддя пересвідчився у наявності обставин, які перешкоджають закінчити досудове розслідування і відсутність яких мала би бути підставою для відмови у задоволенні клопотання, що у цьому випадку не мало місця.
Твердження адвоката про неприпустимість посилання сторони обвинувачення на те, що підозрюваний вчинив умисні особливо тяжкі злочини, заслуговують на увагу, оскільки суперечать положенням ч. 5 ст. 17 КПК України, проте не є визначеною законом самостійною підставою для відмови у задоволення клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Посилання сторони захисту на порушення органом досудового розслідування строків, визначених ч. 1 ст. 199 КПК України, не заслуговують на увагу, з урахуванням того, що слідчим подано клопотання до суду 13.11.2018 року, а отже за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали, а саме 17.11.2018.
Твердження адвоката про відсутність правових підстав для подальшого утримання підозрюваного під вартою через закінчення строків досудового розслідування, слід визнати необгрунтованими, оскільки 31.10.2018 постановою про продовження строку досудового розслідування першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_11 задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 та продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до десяти місяців, а саме до 17.12.2018.
Посилання захисника на відсутність підстав для подальшого утримання підозрюваного під вартою, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, через виконання вимог ст. 290 КПК України, а саме ознайомлення з матеріалами справи, не може бути підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого, оскільки клопотання було подано слідчим під час досудового розслідування до початку виконання вимог ст. 290 КПК України та його розгляд проведено слідчим суддею також до моменту завершення досудового розслідування та початку виконання вимог ст. 290 КПК України. Переглядаючи ухвалу слідчого судді, апеляційна інстанція не встановила порушень, що могли мати місце на момент його розгляду. Наведення апелянтом нових обставин, а саме завершення досудового розслідування 23.11.2018, тобто після постановлення оскаржуваної ухвали, не свідчить про її помилковість.
Твердження сторони захисту про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, незаконність та необгунтованість ухвали слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального кодексу України.
За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 15 листопада 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП м. Києва ОСОБА_9 та продовжено щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 17 грудня 2018 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ ______________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4