КИІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/796/1334/2018 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія КК: ч.2 ст.27, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.263 Доповідач: ОСОБА_2
ч.2 ст.15, ч.1 ст.186, ч.1 ст.263, ч.2 ст. 342 КК України
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши, у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, кримінальне провадження № 0004722 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 02 травня 2018 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Азербайджан, громадянина Республіки Азербайджан, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Республіки Азербайджан, громадянина Республіки Азербайджан, з середньою освітою, одруженого, не працюючого зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 342 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 02 травня 2018 року ОСОБА_14 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 5 (п`ять) місяців.

ОСОБА_9 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 5 (п`ять) місяців.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , кожного окремо, у виді тримання під вартою вважати продовженим, до набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838- VIII від 26 листопада 2015 року) ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зарахувати в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 01.04.2017 по день набрання вироком законної сили з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

ОСОБА_14 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 263 КК України та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

ОСОБА_9 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

ОСОБА_9 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 342 КК України та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.
На погоджуючись з вказаним вироком суду, прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 02 травня 2018 року щодо обвинувачених ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України та ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 342 КК України скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.
Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України та призначити покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України 2 роки 5 місяців позбавлення волі, за ч. 2 ст. 263 КК України 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України 3 роки позбавлення волі.
Визнати винним ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 342 КК України та призначити покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України 2 роки 5 місяців позбавлення волі, за ч. 1 ст. 263 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 342 КК України 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України 4 роки позбавлення волі.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що як убачається з показань потерпілого ОСОБА_15 , саме ОСОБА_9 , здійснював постріли в його сторону, ігноруючи законні вимоги припинити злочині дії, тим самим намагаючись уникнути затримання. Тому на думку сторони обвинувачення, саме такі дії обвинуваченого ОСОБА_9 слід розцінювати як опір працівникам правоохоронного органу, оскільки вказані активні дії обвинуваченого були спрямовані на умисне створення перешкод ОСОБА_15 при виконанні ним своїх службових обов`язків. Також, як зазначив потерпілий ОСОБА_15 в момент здійснення пострілів, не будучи обізнаним про те з якої саме зброї обвинувачений ОСОБА_9 здійснює постріли вказані дії сприймав як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю. ОСОБА_15 повідомляв ОСОБА_9 про те, що він є співробітником правоохоронного органу, що також підтверджується показами ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .
Щодо висновків суду про те, що потерпілий ОСОБА_15 не набув статусу потерпілого в розумінні ст. 55 КПК України, апелянт вважає, що такі висновки суду не відповідають вимогам чинного кримінального-процесуального законодавства.
Крім того апелянт зазначає, що суд першої інстанції з огляду на фактичні обставини справи встановлені у провадженні, визнав недопустимими висновки експертиз (№8-5/607 від 20.06.2017 та № 8-5/613 від 12.07.2017) про те, такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які були встановлені в ході судового розгляду.
Так, як на момент призначення вказаних експертиз слідчому не було відомо про наявність в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ст. 263 КК України, тобто фактично були відсутні обставини, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення. Разом з тим, слідчим було самостійно виявлено ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 КК України після отримання висновку експерта № 8-5/613 від 12.07.2017 року (згідно якого, наданий на дослідження предмет пістолет STALKER М 906, калібру 9 мм Р.А. № НОМЕР_1 є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю, самозарядним пістолетом придатний до проведення пострілів. Пістолет промислового способу виробництва предмета, в конструкцію якого були внесені зміни саморобним способом, а саме встановлено металевий болт (стрижень) в газовідвідний отвір) та висновку експерта № 8-5/607 від 20.06.2017 (згідно якого наданий на дослідження кастет є холодною зброєю ударно-дробильної дії та виготовлений саморобним способом.) в подальшому, слідчим внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263 та ч. 1 ст. 263 КК України, які об`єднанні в одне кримінальне провадження, якому було присвоєно номер ЄРДР - № 0004722
Таким чином апелянт вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази та відкинув інші, а тому судове рішення підлягає скасуванню.
В змінах та доповненнях до апеляційної скарги прокурор додатково наголошує на вимогах поданої ним апеляційної скарги, а також вказує про неправильне застосування судом першої інстанції, під час ухвалення вироку, вимог ч. 5 ст. 72 КК України саме в редакції від 26.11.2015 р., оскільки із 21.06.2017 р. діє нова редакція ч. 5 ст. 72 КК України, яка вже не передбачає зарахування 1 дня попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, а тому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на переконання прокурора, необхідно зараховувати 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі лише з 01.04.2017 р. по 20.06.2017 р., включно.
Захисник ОСОБА_13 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких зазначає, що оскаржуваний вирок є законним, об`єктивним та просить вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 02 травня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу зі змінами та доповненнями, обвинувачених та їх захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, зі змінами та доповнення прокурора, дослідивши докази у відповідності з ч. 3 ст. 404 КПК України, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинувачених, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, зі змінами та доповненнями, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга зі змінами та доповненнями прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК Українисуд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_18 у вчиненні пособництва на закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчиненої за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна, оскільки він вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінальних правопорушень та підтверджуються наданими стороною обвинувачення доказами, кожному з яких судом першої інстанції надано оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, які безпосередньо досліджені судом першої інстанції та детально викладені у вироку.
При цьому, фактичні обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_9 за 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України та юридична кваліфікація їх дій будь-ким із учасників судового розгляду, у тому числі і прокурором, не оспорюються та не оскаржуються, а тому відповідно до положень ст. 404 КПК України не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції.

Отже, на підставі встановлених судом першої інстанції фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності винуватості ОСОБА_8 саме за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та ОСОБА_9 саме за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України, правову кваліфікацію діянь, вчинених останнім за вказаними статтями, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильною.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Так, суд першої інстанції визнаючи невинуватими та виправдовуючи ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 263 КК України, а ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 343 КК України виходив з висновків експертиз №8-5/607 від 20.06.2017 р. та №8-5/613 від 12.07.2017 р., які судом першої інстанції були визнані недопустимими доказами, а також з показань потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , свідка ОСОБА_17 .
Також ухвалюючи на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК Українивиправдувальний вирок у висунутому ОСОБА_8 обвинуваченню за ч. 2 ст. 263 КК України, як незаконне носіння кастету, без передбаченого законом дозволу, а ОСОБА_9 у висунутому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 342 КК України, а саме в незаконному придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, а також в опорі працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, суд першої інстанції виходив з того, що стороною обвинувачення не доведено, що ними вчинено вказані кримінальні правопорушення та не підтверджено вказані факти належними та допустимими доказами.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 квітня 2017 року ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, приблизно о 15 годині 40 хвилин знаходились біля шиномонтажу по провулку Слобідському, 2 в м. Києві, побачили транспортний засіб марки «Джілі СК» в салоні якого знаходилась сумка потерпілого ОСОБА_16 , який пішов в приміщення шиномонтажу, після чого у ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, виник спільний злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, заздалегідь розподіливши між собою ролі.
Реалізуючи свої злочинні наміри ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, діючи за попередньою змовою, групою осіб підійшли до автомобіля марки «Джілі СК» д.н.з. НОМЕР_2 та переконавшись, що сторонні особи за їхніми злочинними діями не спостерігають, тому що ОСОБА_8 та особа матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження спостерігають за навколишньою обстановкою з метою подачі сигналу тривоги та не випускають з поля зору потерпілого ОСОБА_16 , який знаходився в приміщенні шиномонтажу, тим самим сприяючи вчиненню злочину ОСОБА_19 , а тому будучи впевненими, що їх дії залишаться не поміченими, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_20 шляхом вільного доступу відкрив передні праві пасажирські двері даного автомобіля звідки таємно викрав належну потерпілому ОСОБА_16 сумку чорного кольору, вартістю 400 гривень, в якій знаходився планшет марки «Леново», вартістю 4000 гривень, калькулятор, вартістю 200 гривень та закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_21 , що матеріального збитку для потерпілого не становить, яку сховав одразу під куртку, в цю мить злочинні дії ОСОБА_22 , ОСОБА_8 та особи матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження були викриті потерпілим ОСОБА_16 та працівниками поліції.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_20 незважаючи на те, що його злочинні дії викриті і набули відкритого характеру, з метою утримання викраденого майна та обернення на свою користь з місця вчинення кримінального правопорушення намагавсязникнути, однак вчинивши всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не було закінчено в зв`язку з затриманням ОСОБА_22 співробітниками поліції.
В результаті своїх спільних злочинних дій ОСОБА_20 , ОСОБА_8 та особа матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження завдали потерпілому ОСОБА_16 матеріального збитку на загальну суму 4800 гривень.
Крім того Київським апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_23 у невстановлений досудовим розслідуванням час та дату придбав металевий кастет з метою подальшого незаконного носіння, без передбаченого законом дозволу.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 помістив металевий кастет до правої кишені курточки в яку він був одягнений, та став незаконно його носити при собі,без передбаченого законом дозволу.
Так, 01.04.2017 в період часу з 16 години 10 хвилин до 16 години 40 хвилин, під час проведення огляду місця події, в присутності понятих, у ОСОБА_23 в правій кишені курточки, в яку був одягнений останній, було виявлено та вилучено металевий кастет, який він незаконно носив при собі, без передбаченого законом дозволу.
Крім цього, 01.04.2017 року близько 15 год. 40 хв. ОСОБА_9 , перебував по провулку Слобідському, 2 у м. Києві, де був викритим на місці вчинення кримінального правопорушення заступником начальника ВКП Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_15 , який виконував свій службовий обов`язок в частині протидії злочинності, а саме, затримання особи, яку застали на місці вчинення кримінального правопорушення, та в цей час у ОСОБА_22 виник злочинний умисел, спрямований на опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.
Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, порушуючи діяльність працівника правоохоронного органу в особі ОСОБА_24 , намагаючись уникнути затримання ОСОБА_20 , не припинивши своїх злочинних дій пов`язаних з відкритим викраденням чужого майна, з метою уникнення затримання на місці вчинення кримінального правопорушення намагався втекти з місця вчинення злочину та уникнути переслідування.

Продовжуючи свої злочині дії, спрямовані на уникнення переслідування працівником правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків, під час його переслідування ОСОБА_20 , усвідомлюючи, що його намагається затримати співробітник поліції, дістав пістолет STALKER - М-906, який утримував при собі та здійснив один постріл в сторону ОСОБА_15 тим самим здійснив опір заступнику начальника ВКП Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_15 під час виконання ним службових обов`язків, а саме під час затримання особи, яку застали на місці вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, ОСОБА_20 у невстановлений слідством день та час незаконно придбав пістолет STALKER - М-906, та після цього у нього виник умисел, спрямований на незаконне носіння та зберігання вказаного пістолета без передбаченого законом дозволу. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_20 став зберігати при собі вказаний пістолет.
Так, 01.04.2017 приблизно о 15 годині 30 хвилин, перебуваючи за адресою: місто Київ, вул. Луначарського, 67 затримано ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та під час огляду місця події від 01.04.2017 року в період часу з 16 години 50 хвилин по 17 годину 10 хвилин за участі двох понятих виявлено та в подальшому вилучено короткоствольну вогнепальну зброю, а саме пістолет STALKER - М-906, Калібру 9 мм Р.А. № НОМЕР_1 з магазином, предмети схожі на гільзи та патрони, які останній, зберігав при собі, без передбаченого законом дозволу.
Вказані дії ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України, як вчинення пособництва на закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчиненої за попередньою змовою групою осіб, а також вчинення незаконного носіння кастету, без передбаченого законом дозволу, та дії ОСОБА_9 кваліфікувати за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 342 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна, оскільки він вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, також як незаконне придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, крім того, як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.
Тому, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про невинуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та невинуватість ОСОБА_9 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 342 КК України, є безпідставними та належно не обґрунтованими, так як вина останніх у скоєних кримінальних правопорушеннях підтверджується наступним.
Так, за змістом вимог п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою зазначаються, зокрема підстави для виправдання обвинуваченого з наведенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Цих вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції, виправдовуючи ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, а ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 342 КК України, належно не дотримався, внаслідок чого виявились наявними невідповідність його висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, які не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, містять за своїм змістом істотні суперечності.

Як вбачається зі змісту вироку, суд першої інстанції не обґрунтовано, лише з посиланнями на деякі статті КПК України, не аналізуючи докази в їх сукупності та не вдаючись до їх співставлення, безпідставно відкинув докази обвинувачення, а саме:
- висновок експерта № 8-5/607 від 20.06.2017 р., згідно з підсумками якого встановлено, що наданий на дослідження кастет являється холодною зброєю ударно-дробильної дії та виготовлений саморобним способом (т. 2 а.п. 115-117);
- висновок експерта №8-5/613 від 12.07.2017 р., згідно з підсумками якого встановлено, що наданий на дослідження пістолет STALKER M -906, калібру 9 мм. Р.А. № НОМЕР_1 , вилучений під час ОПМ 01.04.2017 р. за адресою: АДРЕСА_5 , є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю, самозарядним пістолетом придатним до проведення пострілів. Пістолет STALKER M -906, калібру 9 мм. Р.А. № НОМЕР_1 промислового способу виробництва предмета, в конструкцію якого були внесені зміни саморобним способом, а саме встановлено металевий болт (стрижень) в газовідвідний отвір, а патрони в кількості 4 штуки, які були вилучені під час ОПМ 01.04.2017 р. за адресою: АДРЕСА_5 , а саме: 2 патрона групи №1 з маркуванням «S&B 9mm P.A. Blanc» є боєприпасами до вогнепальної зброї, а саме, пістолетними патронами калібру 9mm P.A., виготовлені саморобним способом. Стріляні гільзи в кількості 3 штуки, що були вилучені під час ОПМ 01.04.2017 р. за адресою: АДРЕСА_5 , є частиною використаного патрона 1-а гільза марки «S&B», 2-і гільзи марки «MFS» калібру 9mm P.A. Blanc (Knall), 3 гільзи виготовлені промисловим способом, є частинами шумових патронів калібру 9mm P.A. Blanc (Knall) (т. 2 а.п. 120-128);
- протокол огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Луначарського, 67, від 01.04.2017 р., відповідно до якого об`єктом огляду являється ділянка ґрунтової землі, розміром 5х5 м., на якій знаходиться громадянин, одягнутий у чорні туфлі, сині штани, червоний светр, який представився, як ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючий у готелі, раніше не судимий, поруч з яким лежить чорна кепка з надписом «PATRON», чорна куртка, у внутрішній кишені якої знаходиться газовий балон «ТЕРЕН 4», мобільний телефон «Нокіа», номер телефону НОМЕР_3 , IMEI: НОМЕР_4 , який повідомив, що предмет схожий на пістолет та речі, які лежать поруч належить йому, а також повідомив про те, що постріли він не здійснював. Також, згідно протоколу у громадянина у лівій кишені штанів знаходяться грошові кошти у сумі 28 гривень, іноземна валюта та закладка ломбарду «Скарбниця» №3 від 30.03.2017 р., яка була вилучена (т. 2 а.п. 15-16);
- протокол огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Луначарського, 67, від 01.04.2017 р. з доданою до нього ілюстративною таблицею, відповідно до якого об`єктом огляду являлася ділянка асфальтної землі, розміром 5х5 м., на якій знаходився громадянин у темно-синіх кросівках «NIKE», чорних штанах, чорній кофті, чорній спортивній куртці з написом «BENTLEY», який представився, як ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає у готелі на Житомирській трасі, раніше судимий у 2011 році за ч. 1 ст. 185 КК України, поруч з яким знаходиться мобільний телефон «Нокіа», сім картка НОМЕР_5 IMEI: НОМЕР_6 ; предмет, схожий на пістолет STALKER M -906, Р.А. № НОМЕР_1 з магазином у прикладі з 3-ма набоями та набоєм у стволі; біля правої ноги предмет, схожий на ніж (коричнева ручка) розкладний; поруч знаходиться трапчяна сумка чорного кольору, на замку, у якій знаходиться калькулятор, грошові кошти у сумі 65 грн., паспорт для виїзду за кордон на імя ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , планшет «Lenovo», IMEI: НОМЕР_7 ; н.т. НОМЕР_8 , у правій кишені куртки предмет схожий на кастет. Згідно з даними протоколу ОСОБА_8 пояснив, що телефон та кастет належать йому, а інші речі йому не належать, та кому вони належать він не знає. (т. 2 а.п. 17-31).
Так, в ході дослідження матеріалів кримінального провадження, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що висновки експерта № 8-5/607 від 20.06.2017 р. та №8-5/613 від 12.07.2017 р. є недопустимими доказами, які на думку місцевого суду були зібрані до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 263 КК України, та відносно ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 342 КК України, та вважає їх необґрунтованими, оскільки хоча проведення експертиз і були призначені слідчим під час здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, що спричинило потерпілому ОСОБА_16 матеріальні збитки, однак, як вірно вказує в апеляційній скарзі прокурор, з чим погоджується і колегія суддів, що призначення і проведення експертиз по вилучених у ОСОБА_8 та ОСОБА_22 кастету та пістолету в рамках кримінального провадження відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_22 , внесеного до ЄРДР за фактом заволодіння ними майном потерпілого - не є порушенням норм КПК. В даному випадку фактично слідчим шляхом і перевірялися отримані в ході ОМП дані щодо належності вилучених предметів кастета та пістолета до холодної та вогнепальної зброї. А відповідно, слідчим шляхом перевірялося і встановлювалося - чи наявні в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_22 ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.263 КК України та ч. 2 ст. 263 КК України.
Так, відповідно до ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ст. 263 КК України є предмет злочину, яким можуть бути: 1) вогнепальна зброя (крім гладко ствольної мисливської); 2) бойові припаси; 3)вибухові речовини; 4) вибухові пристрої (ч. 1 ст. 263); 5) холодна зброя (кинджали, фінські ножі, кастети) (ч. 2 ст. 263 КК України). Враховуючи те, що для визначення приналежності певного об`єкту до предмету злочину, передбаченого ст. 263 КПК України необхідне проведення спеціального дослідження особою, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, слідчим у даному кримінальному провадженні було призначено відповідні експертизи.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться, зокрема, відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Крім того, чинний КПК на початку досудового розслідування не зобов`язує «наперед» вносити в ЄРДР всі «можливі» статті КК України, ознаки яких в подальшому в ході досудового розслідування можуть бути виявлені та підтверджені.
Вказані експертизи по вилучених в ОСОБА_8 та ОСОБА_22 предметах схожих на пістолет та кастет, призначені слідчим саме в рамках того кримінального провадження, в ході проведення досудового розслідування якого їх було вилучено.
Тому, на момент призначення вказаних експертиз слідчому не було відомо про наявність в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_22 складу злочину, передбаченого ст. 263 КК України, тобто фактично були відсутні обставини, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення.
Разом з тим, слідчим було самостійно виявлено ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 КК України після отримання висновку експерта №8-5/613 від 12.07.2017 р. (згідно якого, наданий на дослідження предмет пістолет STALKER - М-906, калібру 9 мм P.A. № НОМЕР_1 є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю, самозарядним пістолетом придатний до проведення пострілів. Пістолет промислового способу виробництва предмета, в конструкцію якого були внесені зміни саморобним способом, а саме встановлено металевий болт (стрижень) в газовідвідний отвір) та висновку експерта №8-5/607 від 20.06.2017 р. (згідно якого наданий на дослідження кастет є холодною зброєю ударно-дробильної дії та виготовлений саморобним способом). В подальшому, слідчим було внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263 та ч. 1 ст.263 КК України, які об`єднані в одне кримінальне провадження, якому було присвоєно номер ЄРДР №0004722.
На підставі викладеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки суду першої інстанції, що досудове розслідування за ст. 263 КК України було фактично проведено до внесення відомостей в ЄРДР не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, висновки експертів № 8-5/607 від 20.06.2017 р. та №8-5/613 від 12.07.2017 р. є належними та допустимими доказами, які зібрані в рамках вказаного кримінального провадження, в порядку, визначеному чинним кримінальним процесуальним законом, та в повній мірі підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Що стосується висновків суду першої інстанції щодо відсутності в діях обвинуваченого ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, слід зазначити наступне.
Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_15 не набув статусу потерпілого в розумінні ст. 55 КПК України колегія суддів апеляційної інстанції вважає, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, зробленими на підставі поверхневого вивчення матеріалів кримінального провадження, з огляду на наступне.
Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 342 КК України в розумінні ст. 477 КПК України не відноситься до категорії справ у формі приватного обвинувачення, які можуть бути розпочаті слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого.
Так, в ході досудового розслідування кримінального провадження за ст. 186 КК України слідчим самостійно виявлено ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 342 КК України після чого внесено відповідні відомості до ЄРДР в порядку, визначеному ст. 214 КПК України. Крім того, в ході досудового розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні ОСОБА_15 був допитаний в якості потерпілого та йому відповідно було роз`яснено порядок проведення такого допиту та його права та обов`язки, як потерпілого, передбачені КПК України.
З вище викладеного вбачається, що ОСОБА_15 був залучений в якості потерпілого під час досудового розслідування, отже набув статусу потерпілого в даному кримінальному провадженні.
Крім того, як вбачається з показань потерпілого ОСОБА_15 саме ОСОБА_20 здійснював постріли в його сторону, ігноруючи законні вимоги припинити злочинні дії, тим самим намагаючись уникнути затримання. Тому, на переконання колегії суддів, саме такі дії обвинуваченого ОСОБА_22 слід розцінювати як опір працівникові правоохоронного органу, оскільки вказані активні дії обвинуваченого були спрямовані на умисне створення перешкод ОСОБА_15 при виконанні ним свої службових обов`язків.
Також, як зазначив потерпілий ОСОБА_15 в момент здійснення пострілів, не будучи обізнаним про те з якої саме зброї обвинувачений ОСОБА_20 здійснює постріли, вказані дії сприймав як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю. Крім того, потерпілий ОСОБА_15 повідомляв ОСОБА_26 про те, що він є співробітником правоохоронного органу.
Висновки суду першої інстанції про те, що опір це активна поведінка особи, яка передбачає саме безпосередній фізичний контакт винуватого з потерпілим, за відсутності якого не має підстав говорити про опір, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на те, що опором є активна фізична протидія здійсненню зокрема представником правоохоронного органу покладених на нього службових обов`язків та обов`язків щодо охорони громадського порядку, яка підриває його авторитет, а при застосуванні насильства може бути завдана шкода його здоров`ю.
Таким чином, вказані дії ОСОБА_22 були спрямовані на активне перешкоджання законному застосуванню сили працівником правоохоронного органу, тим самим маючи опосередковану мету заподіяння фізичної шкоди потерпілому ОСОБА_15 , яку він сприймав як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, шляхом застосування вогнепальної зброї, а саме пістолета.
Крім того, вказані обставини, щодо здійснення ОСОБА_9 опору працівнику правоохоронного органу ОСОБА_15 , які відбувалися на місці події повністю підтверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_21 та свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що дійсно бачив, як відбувалося переслідування однією особою іншої та чув постріли.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до однозначного висновку про те, що в діях ОСОБА_9 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.
Згідно положень ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів уважає, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суд першої інстанції не дотримався вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, оскільки не оцінив належним чином всі зібрані в ході проведення досудового розслідування докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, що і призвело до постановлення незаконного і необґрунтованого вироку.

Проаналізувавши докази, зібрані на досудовому розслідуванні, показання потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , свідка ОСОБА_17 в суді першої інстанції, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, колегія суддів вважає їх належними і допустимими та такими, що підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України, та винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 342 КК України.
Таким чином, вирок суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_8 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та визнання ОСОБА_9 невинуватим у пред`явленому обвинувачені за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 342 КК України та виправдання їх у зв`язку із недоведеністю вчинення ними вказаних кримінальних правопорушень слід скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України, а ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 342 КК України, оскільки ОСОБА_8 вчинив пособництво на закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчиненої за попередньою змовою групою осіб, та незаконне носіння кастету, без передбаченого законом дозволу, а ОСОБА_9 вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна, оскільки вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, незаконне придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, а також вчинив опір працівникові правоохоронного органу, під час виконання ним службових обов`язків.
Отже, колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без ізоляції від суспільства не можливе, а покарання у виді позбавлення волі, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи сторони обвинувачення щодо неправильного застосування судом першої інстанції, під час ухвалення вироку, вимог ч. 5 ст. 72 КК України саме в редакції від 26.11.2015 р., оскільки із 21.06.2017 р. діє нова редакція ч. 5 ст. 72 КК України, яка вже не передбачає зарахування 1 дня попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, а тому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на переконання прокурора, необхідно зараховувати 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі лише з 01.04.2017 року по 20.06.2017 року, включно.

Так, згідно приписів ч.6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а тому, враховуючи правові висновки, викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року в справі №663/537/17, колегія суддів вважає за необхідне, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року), зарахувати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у строк покарання у виді позбавлення волі строк їх попереднього ув`язнення з 01.04.2017 р. до вступу вироку в закону силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, із урахуванням тяжкості інкримінованих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, а також враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, спосіб та обстановку вчинених ними злочинів, та їх відношення до скоєного, особи обвинувачених, які на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебувають, мають постійні місця реєстрації та проживання, стан їх здоров`я, те, що останні не працюють, раніше не судимі, сімейний стан обвинувачених, обставини, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання обвинувачених судом не встановлено.
При перегляді апеляційним судом вироку суду першої інстанції істотних порушень КПК України у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що унеможливлювали б прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга зі змінами та доповненнями прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 02 травня 2018 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасуванню, в частинні виправдання ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 263 КК України, а ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 342 КК України та призначення покарання і ухвалення нового вироку.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні вирішити відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст.100 КПК України.

Цивільний позов не пред`являвся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 418 та 419 КПК України, колегія суддів Київського апеляційного суду, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу зі змінами та доповненнями прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 , - задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 02 травня 2018 року, яким ОСОБА_14 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 263 КК України та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, а ОСОБА_9 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України та визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 342 КК України та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, та визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким:
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 5 (п`ять) місяців, за ч. 2 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначити у виді 3 років позбавлення волі.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 342 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 5 (п`ять) місяців, за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, за ч. 2 ст. 342 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначити у виді 4 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838- VIII від 26 листопада 2015 року) ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,, зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 01.04.2017 р. по день набрання вироком законної сили з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вважати таким, який на момент ухвалення вироку, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838- VIII від 26 листопада 2015 року) відбув покарання, призначене йому цим вироком.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_14 , у виді домашнього арешту, - скасувати.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_9 , у виді тримання під вартою, - залишити без змін.

Стягнути солідарно з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у сумі 3340, 64 грн.
Речові докази: спецпакет № 0739161, в якому знаходяться желетка чорного кольору, шапка чорного кольору та шапка світлого кольору; спецпакет №3479772, в якому знаходяться 3 пластикові картки «Київське метро», папір з написом ломбард, посвідчення водія на його ім`я, грошові кошти у розмірі 297 грн. різними купюрами, ключ від дверей, - повернути ОСОБА_9 ; спецпакет №3115149, в якому знаходяться курточка чорного кольору, кепка чорного кольору, гаманець чорного кольору з грошовими коштами різними купюрами та 5 доларів США, - повернути ОСОБА_8 ; майно передане на зберігання потерпілому ОСОБА_16 , на підставі відповідної постанови слідчого, - залишити у володінні останнього; спецпакет №3479771, в якому знаходиться газовий балон ТЕРЕН-4, - знищити; предмет схожий на биту, металевий кастет, пістолет STALKER - M-906, калібру 9 мм Р.А. № НОМЕР_1 , - знищити.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченими - в той же строк з дня вручення їм копії даного вироку.

Судді:

_____________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4