Справа № 467/343/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника державної установи

«Арбузинська виправна колонія № 83» ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка у дистанційному режимі відеоконференції між Арбузинським районним судом Миколаївської області та Державною установою «Арбузинська виправна колонія № 83» Міністерства юстиції України, клопотання начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія № 83» про переведення до приміщення камерного типу засудженого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маложенівка, Єланецького району Миколаївської області, засудженого вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2016 року за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією частини належного йому майна,

ВСТАНОВИВ:

Начальник ДУ «Арбузинська виправна колонія № 83» звернувся до суду із клопотанням, у якому просив застосувати до засудженого ОСОБА_6 стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу строком на три місяці.
Свої вимоги обґрунтував тим, що 12 березня 2019 року близько 14 год. 40 хв. під час обходу житлової зони - відділення СПС № 6 у засудженого ОСОБА_6 в результаті неповного особистого обшуку було виявлено та вилучено мобільний телефон марки Samsung IMEI якого пошкоджено механічним шляхом.
Тож, у зв`язку із тим, що засуджений порушує вимоги режиму відбування покарання, не стає на шлях виправлення, 16 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, ураховуючи його особистість, суб`єкт звернення посилався на рішення дисциплінарної комісії від 25 березня 2019 року, яка прийшла до висновку про унесення цього клопотання до суду.
В судовому засіданні представник Державної установи «Арбузинська виправна колонія № 83» підтримав клопотання з підстав, що у ньому викладені, просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні вважав наявними підстави для застосування до засудженого такого роду дисциплінарного стягнення, однак, просив задовольнити клопотання частково.
Захисник засудженого у задоволенні клопотання просив відмовити, надав суду письмові заперечення, у яких апелював до відсутності законних підстав для застосування стягнення у зв`язку із втратою чинності законом, на який посилався ініціатор судового розгляду, а також до недоведеності факту порушення засудженим вимог режиму відбування покарання.

Сам же засуджений ОСОБА_6 категорично заперечив обставини, викладені у клопотанні, вказував, що ніякого телефону у нього не було і адміністрацією колонії у нього нічого не вилучалось.
Суд, у свою чергу, заслухавши учасників судового провадження, перевіривши доводи та обґрунтованість внесеного на його розгляд клопотання, вивчивши додані до нього докази у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, ураховуючи положення ст. 84 КПК України і оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні з точки зору належності, допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, з урахуванням пояснень засудженого, який в судовому засіданні свою провину у вчиненні порушення не визнав, зробив такі висновки.

Відповідно до п.13-2 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери).
Вказане питання й порушене перед судом суб`єктом звернення, який вважав наявними підстави для застосування такого роду дисциплінарного стягнення до засудженого.
Між тим, суд не може погодитись із цим.
Зокрема, згідно ч. 1 ст. 131-1 КВК України дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою.
Частина друга цієї ж статті зобов`язує персонал установи виконання покарань довести наявність у діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку. Відсутність таких ознак виключає застосування до особи заходів стягнення.
Відповідно до ч.1 ст. 132 КВК України, за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися, серед іншого, і такий захід стягнення, як переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.
За правилами ч. 3 ст. 134 КВК України стягнення може бути накладене лише на особу, яка вчинила проступок, і не пізніше десяти діб з дня виявлення проступку, а якщо у зв`язку з проступком проводилась перевірка, то з дня її закінчення, але не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Та у цьому випадку, до клопотання додано рапорт № 843 від 12 березня 2019 року, із якого слідує, що засуджений ОСОБА_6 р. ІІІ п. 2,3 ПВР УВП у зв`язку із тим, що нього було виявлено мобільний телефон.
Факт порушення засудженим установлено й висновком (за фактом вилучення забороненого предмету) від 21 березня 2019 року, складеним оперуповноваженим оперативного відділу ДУ «Арбузинська виправна колонія № 83» МЮ України ОСОБА_7 та узгодженим з начальником оперативного відділу ОСОБА_8 ..
Зокрема, із вказаного висновку убачається, що ОСОБА_6 знав про заборону зберігання та користування забороненими предметами, у тому числі телефоном, згідно р. 3 п. 2, 3 Наказу № 2186/5 від 29 грудня 2014 року «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», але свідомо пішов на порушення режиму відбування покарання.
А як убачається з матеріалів клопотання, за наслідками розгляду порядку денного дисциплінарної комісії Державної установи «Арбузинська виправна колонія № 83» відносно засудженого ОСОБА_6 , прийняте рішення клопотати перед Арбузинським районним судом Миколаївської області про переведення його до приміщення камерного типу (ПКТ) строком на 3 місяці, що підтверджується витягом з протоколу № 43 засідання дисциплінарної комісії ДУ «Арбузинська виправна колонія № 83 з питання застосування до засуджених заходів дисциплінарного впливу, які порушують встановлений порядок відбування покарання, від 25 березня 2019 року.
Із даного витягу слідує, що комісія розглядала факт порушення засудженим положень Розділу ІІІ п.п. 2, 3 ПВР УВП.
Так, п.1 ч.3 ст. 107 КВК України зобов`язує засуджених, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання.
Зокрема, частина четверта статті 107 КВК України імперативно встановлює, що засудженим заборонено самовільно залишати колонію, порушувати лінію охорони; спілкуватися із засудженими та іншими особами з порушенням встановлених правил ізоляції, звертатися до них з проханням про виконання незаконних дій; придбавати, виготовляти, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання в колонії; продавати, дарувати або відчужувати в інший спосіб на користь інших осіб предмети, вироби і речі, що перебувають в особистому користуванні; умисно заподіювати собі тілесні ушкодження, у тому числі з допомогою іншої особи, завдавати шкоду своєму здоров`ю з метою ухилення від відбування покарання або виконання встановлених обов`язків.
У той же час, суб`єкт звернення посилався на те, що відповідно Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 2186/5 від 29.12.2014 року, мобільний телефон відноситься до предметів, зберігання яких засудженим забороняється.
Між тим, наказ Міністерства юстиції України № 2186/5 від 29.12.2014 року «Про затвердження правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» втратив чинність згідно із наказом Міністерства юстиції України № 2822/5 від 28 серпня 2018 року «Про визнання таким, що втратив чинність, наказу Міністерства юстиції України від 29 грудня 2014 року № 2186/5».
Натомість, на день виявлення та вилучення у засудженого ОСОБА_6 мобільного телефону (12 березня 2019 року) діяли Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджені наказом Міністерства юстиції України № 2823/5 від 28 серпня 2018 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2018 року за № 1010/32462, які набули чинності 14 вересня 2018 року (Офіційний вісник України від 14.09.2018 року 2018 р. № 70).
Тобто, дисциплінарна комісія ДУ «Арбузинська виправна колонія № 83» фактично установила порушення засудженим вимог того нормативного акту, якого на день виявлення указаного в клопотанні порушення не існувало у зв`язку із втратою ним чинності.
Натомість норми права, яка діяла на момент виявлення порушення, ініціатор клопотання не навів, а як наслідок, і не довів її порушення.
Тож, за таких обставин, застосування будь якого із стягнень, а тим більше, найсуворішого із числа визначених КВК України, є недопустимим.
Позаяк, таке прямо суперечитиме правовому принципу «Nullum crimen, nulla poena sine praevia lege poena lige», відповідно до якого ніхто не може бути покараний за вчинення чогось, що не заборонено законом.
Крім того, до клопотання додані документи, які є доказами у розумінні положень ст. 84 КПК України, як то, рапорт № 843 від 12 березня 2019 року, висновок за фактом вилучення забороненого предмета від 21 березня 2019 року, які містять посилання на нормативний акт, який втратив чинність на день складання цих документів.
А будь-яких доказів стосовно того, що засуджений ознайомлений з Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затвердженими наказом Міністерства юстиції України № 2823/5 від 28 серпня 2018 року, суду надано не було.
Водночас, згідно ж абз. 5 ч. 6 ст. 135 КВК України поміщення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) проводиться за рішенням суду. У разі прийняття на засіданні дисциплінарної комісії рішення про поміщення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) адміністрація установи виконання покарань протягом двадцяти чотирьох годин направляє до суду відповідне клопотання (подання) разом із рішенням комісії.
Та як установив суд, у даному випадку, суб`єктом звернення не наведено положення нормативно-правового акта, який відносить мобільний телефон до предметів, зберігання яких засудженим забороняється, натомість зіслався на нормативний акт, який втратив чинність.
Суд, же, з огляду на обов`язок ініціатора судового розгляду довести обставини, на які він посилається, з урахуванням засади змагальності сторін та свободи у поданні ними своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості, що визначено ст. 22 КПК України, позбавлений можливості самостійно визначати правову норму, за порушення якої до засудженого належить застосувати дисциплінарне стягнення.
Фактично, на цій ситуації, заявник не довів того, що мобільний телефон є забороненим предметом.
Тобто, за відсутності посилання на чинні норми правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, обставини, на які посилається заявник, не є доведеними перед судом згідно із критерієм доведеності «поза розумним сумнівом» («Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року).
Для дотримання цього стандарту недостатньо, щоб версія заявника була лише більш вірогідною за версію протилежну їй. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія, яка дає підстави для констатації факту доцільності застосування того, чи іншого заходу.
Тому з урахуванням установлених фактичних обставин, суд приходить до висновку, що унесене на його розгляд клопотання є необгрунтованми, позаяк, його доводи не випливають із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення ЄСПЛ у справі у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18 червня 2015 року), а як наслідок, вимоги, що порушені у ньому, не підлягають до задоволення.
З цих мотивів, керуючись ст.ст. 376, 537, 539 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія № 83» про переведення до приміщення камерного типу засудженого ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7 (семи) днів з моменту її оголошення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1