У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2018 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3, ОСОБА_2 , та матеріали кримінального провадження № 0000176 від 20.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
Прокурор Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000176 від 20.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, мотивуючи наступним.

За позовом Одеської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Інспекції ДАБК в Одеській області Приморським районним судом м. Одеси 23.10.2014 прийнято рішення по справі № 522/4629/14-ц про зобов`язання ОСОБА_3 за власний рахунок привести житлове приміщення, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , у первинний стан згідно з технічним паспортом від 17.09.2007 року.

Під час розгляду цивільної справи ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.06.2014 вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 190, 5 кв.м, який належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 подано до суду заяву від 09.11.2018 про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.2018 заяву задоволено. В ухвалі визначено, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали. Повний текст ухвали суду складено 29.11.2018 року. Таким чином строк подання апеляційної скарги становить 14.12.2018 року.

Місцевою прокуратурою 13.12.2018 подано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 27.11.2018 року.

Однак під час моніторингу Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна установлено, що 04.12.2018 на підставі ухвали суду від 27.11.2018 обтяження на майно припинено.

Тобто ОСОБА_3 знято арешт з майна, що йому належить, на підставі ухвали суду, що не вступила в законну силу, та яку оскаржено у встановлені законом строки.

Станом на теперішній час докази приведення житлового приміщення, яке розташоване за адресою м. Одеса, просп. Шевченка, 30, у первинний стан згідно з технічним паспортом від 17.09.2007 відсутні.

Прокурором 20.12.2018 винесено постанову про визнання житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 190, 5 кв.м, який належить ОСОБА_3 речовим доказом.

Таким чином, є підстави вважати, що ОСОБА_3 знято арешт з майна з метою подальшого його відчуження та уникнення відповідальності за невиконання рішення суду від 23.10.2014 року по справі № 522/4629/14-ц.

Враховуючи, що арешт з майна знято 04.12.2018, тобто в період, коли ухвала суду про скасування заходу забезпечення позову, ще не набрала законної сили, ОСОБА_3 має наміри та поспішає здійснити відчуження майна.

З метою збереження речових доказів, досягнення дієвості кримінального провадження, відшкодування завданої шкоди та вирішення визначених у ст. 2 КПК України завдань по вказаному кримінальному провадженню необхідно застосувати захід забезпечення кримінального провадження, передбаченого ст. 170 КПК України арешт майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 190, 5 кв.м, який належить ОСОБА_3 за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна .

Прокурор до судового засідання не з`явився, надав заяву про розглядк клопотання за його відсутністю.
На підставі ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття учасників кримінального провадження для розгляду клопотання, не перешкоджає його розгляду.
Розглянувши клопотання та матеріали долучені до нього, прихожу до висновку про наступне.
Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Згідно із ч.ч.6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
З урахуванням вище наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що підстав для накладання арешту майна прокурором не достатньо обгрунтовані, а тому подальше обмеження особи володіння своїм майном є не доцільним.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 39, 40, 131, 132, 167, 168, 170, 171 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0000176 від 20.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, про арешт майна - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Одеської області на протязі 5 (п`яти) днів.
Слідчий суддя: ОСОБА_1

21.12.2018