У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 квітня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаних кримінальних проваджень, зареєстрованих в ЄРДР за № 0000156 та № 0000641 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 28 листопада 2018 року відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 28 листопада 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань визначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 02.04.2018 р., і остаточно призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі.
Ухвалено строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дня приведення вироку до виконання.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі 2 288 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів у справі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить пом`якшити призначене йому покарання.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 , не оспорюючи кваліфікацію його дій, просить пом`якшити покарання, з урахуванням на його утриманні матері пенсійного віку, яка хворіє і потребує допомоги, його тяжкого стану здоров`я та думки потерпілого, вважає, що його виправлення можливо без ізоляції від суспільства.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.

В запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 прокурор зазначає, що вирок суду є законним, обґрунтованим та мотивованим, постановлений на підставі повного та всебічного дослідження обставин кримінального провадження з дотриманням вимог матеріального та кримінального процесуального законодавства України. Просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

ОСОБА_5 , маючи не зняту та непогашену судимість за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 18.07.2011 р. за вчинення злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, в період іспитового строку вчинив нові корисливі злочини за наступних обставин.
15.04.2018 р. близько 01.00 год. з корисливих мотивів з метою таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_5 переліз через паркан на частково огороджену територію домоволодіння по АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_8 , звідки таємно викрав три секції чавунних семиреберних батарей системи опалення, загальною вагою 180 кг. та вартістю 1 014,93 грн., з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом, чим завдав ОСОБА_8 майнову шкоду на зазначену суму.
19.10.2018 р. близько 8.30 год., з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, ОСОБА_5 через незамкнуті двері таємно проник до належної ОСОБА_9 квартири АДРЕСА_3 , де в одній з кімнат, скориставшись тимчасовою відсутністю господаря, таємно викрав мобільний телефон марки «Nokia», вартістю 366,67 грн., з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом, чим завдав ОСОБА_9 майнову шкоду на зазначену суму.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочинів за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які викладені у вироку. Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України вірно та апелянтом не оспорюється, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Щодо призначеного ОСОБА_5 покарання то апеляційний суд доходить наступного.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Відповідно до роз`яснень, викладених в п. п. 1, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», передбачено, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 вчинив тяжкий та середньої тяжкості злочини в період іспитового строку, раніше неодноразово судимий, не працює, обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття обвинуваченого, обставиною, яка обтяжує покарання є рецидив злочинів. Санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, передбачено можливість призначення безальтернативного покарання, а саме лише у виді позбавлення волі.

Отже, судом першої інстанції в достатній мірі враховані обставини вчинених ОСОБА_5 злочинів, дані про його особу, в тому числі його щире каяття. Покарання обвинуваченому призначене відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, з чим погоджується і апеляційний суд, призначення саме такої міри покарання у вироку належним чином мотивовано, підстав для призначення більш м`якого покарання про що просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.
Крім того, покарання ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України, який є найбільш тяжким із вчинених ним злочинів, за який санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до шести років, зважаючи на вчинення злочину в період іспитового строку, призначено в межах наближених до мінімальних, а саме у виді 4 років позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_5 стверджує про неврахування судом його тяжкого стану здоров`я, але на підтвердження зазначеної обставини матеріали кримінального провадження не містять жодних даних, і стороною захисту на підтвердження цього даних не надано.
Так, за даними довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 29.10.2018 р, ОСОБА_5 не проходив військову службу, переданий у запас за станом здоров`я хронічний алкоголізм, наркоманія і токсикоманія, за даними Баштанської Центральної районної лікарні від 24.10.2018 р., ОСОБА_5 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Отже, підстав вважати, що ОСОБА_5 хворіє на тяжку хворобу, про що він зазначає в апеляційній скарзі, не має.

Щодо посилання обвинуваченого на те, що суд не прийняв до уваги утримання ним своєї матері пенсійного віку, то матеріали кримінального провадження даних на підтвердження таких обставин не містять і стороною захисту не надавалось.
При цьому, слід зазначити, що суд першої інстанції постановив окрему ухвалу про порушення перед Баштанською районною державною адміністрацією (органом опіки та піклування) та Управлінням соціального захисту населення Баштанської районної державної адміністрації про необхідність влаштування ОСОБА_10 або встановлення над нею відповідних заходів піклування. Ухвалено про вказані заходи повідомити ОСОБА_5 . Отже, судом першої інстанції певною мірою враховано факт мешкання ОСОБА_5 із ОСОБА_10 .

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно застосував Закон України про кримінальну відповідальність, вирок є законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_5 покарання не має, а тому його апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 28 листопада 2018 року, відносно ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

_____________________ _____________ __________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2