ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/163/19

18 березня 2019 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Костопіль обвинувальний акт з угодою про примирення в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ходорів, Жидачівського району, Львівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:
Згідно з обвинувальним актом, 05.01.2019 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 за місцем свого проживання, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, умисно, з корисливих мотивів, таємно, викрав належний громадянину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_4 , мобільний телефон марки «ERGO F182 Point Dual», вартістю 299 грн., із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 25 грн., вартість в сукупності станом на 05.01.2019 року становила 324 грн., чим потерпілому ОСОБА_4 спричинено матеріального збитку на зазначену суму.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.

18 січня 2019 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 була укладена угода про примирення.

В угоді про примирення від 18 січня 2019 року сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 185 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини, а також розмір шкоди, завданої злочином. Згідно угоди про примирення ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав вину у зазначеному злочині та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, а також попросити вибачення у потерпілого ОСОБА_4 за скоєне ним кримінальне правопорушення.

В угоді про примирення сторони узгодили призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт строком 80 (вісімдесят) годин.

В судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 вину визнає, цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні попросив вибачення у потерпілого ОСОБА_4 за скоєне ним кримінальне правопорушення та запевнив суд, що більше такого вчиняти не буде.

Судом з`ясовано, що потерпілий ОСОБА_4 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

В судовому засіданні суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При перевірці угоди про примирення на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним або сторони не примирилися, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції ч. 1 ст. 185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор не заперечувала проти затвердження угоди про примирення.

Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що укладена між сторонами угода про примирення підлягає затвердженню.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 369-371, 374, 376, 392-395, 475 КПК України, ст.185 ч. 1 КК України, суд

ЗАСУДИВ:
Угоду про примирення від 18 січня 2019 року укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні щодо останнього, якого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - затвердити.

Визнати ОСОБА_5 виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

Заходи забезпечення кримінального провадження до ОСОБА_5 не застосовувались.

Після набрання вироком законної сили речовий доказ, а саме сім-картку мобільного оператора «Київстар», яку приєднано до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ та передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 вважати повернутою по належності.

На вирок суду може бути подана апеляцiя до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяОСОБА_1