ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/333/19 Справа № 182/8387/15-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000436, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-
за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника в режимі

відеоконференції ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваного рішення та встановлені фактичні обставини.

За вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2018 року ОСОБА_6 було засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.

Строк дії обраного запобіжного заходу ОСОБА_6 - домашнього арешту закінчився.

Строк відбуття покарання визначено рахувати з моменту фактичного затримання.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк покарання попереднє ув`язнення з 28 квітня 2015 року по 12 травня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Судом ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні у м. Орджонікідзе за обставин, викладених у вироку, вбивства.

Як установив суд, 26 квітня 2015 року приблизно о 22.00 годині ОСОБА_6 знаходився у будинку АДРЕСА_3 , де між ним та ОСОБА_9 виникла сварка на грунті ревнощів. Під час сварки ОСОБА_6 вийшов з вищевказаного будинку та попрямував до сараю, який розташований на території вказаного домоволодіння, взяв шлакоблок та попрямував до ОСОБА_9 , який в той час лежав на дивані в кімнаті вищевказаного будинку. Після цього ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_9 та діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, з розмаху кинув вищевказаний шлакоблок в обличчя ОСОБА_9 . Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел підняв шлакоблок з підлоги та знову з розмаху кинув його в область голови ОСОБА_9 , після чого стягнув останнього з ліжка та відтягнув до підвалу, який знаходиться в приміщенні вказаного будинку, кинув його туди та закрив кришкою підвал і попрямував відпочивати. Приблизно через 5 хвилин ОСОБА_6 , повернувшись до підвалу, побачив, що біля дерев`яної драбини лежить ОСОБА_9 та стогне. ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, в кімнаті вказаного будинку взяв рушницю для підводного полювання гарпун та вила, які знаходилися в коридорі будинку, і здійснив один постріл в область лівої частини тулуба ОСОБА_9 .Після цього ОСОБА_6 перезарядив рушницю для підводного полювання гарпун та здійснив ще один постріл в область лівої частини тулуба ОСОБА_9 .Піднявши металеву стрілу від рушниці для підводного полювання ОСОБА_6 перезарядив її та двічі здійснив постріл в область обличчя ОСОБА_9 .Після здійснення останнього пострілу з вищезазначеної рушниці ОСОБА_6 поклав її на підлогу біля ОСОБА_9 та взяв до рук вила, якими наніс останньому приблизно 10 хаотичних ударів по тулубу.Після нанесення ударів вилами ОСОБА_6 відклав їх у бік на підлогу та взяв до руки шлакоблок і, діючи умисно, наніс приблизно 5 ударів в область голови ОСОБА_9 . Внаслідок своїх умисних дій ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_9 множинні тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості та тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Відкрита комбінована черепно-мозкова травма перебуває у прямому причинному звязку з настанням смерті потерпілого ОСОБА_9 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та перекваліфікувати його дії на ст.119 КК України (вбивство з необережності). Зазначає, що свою вину у скоєному визнав повністю, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також матір пенсійного віку, та просить призначити йому покарання за ст. 119 КК України із застосуванням ст. 69 КК України або 75 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_8 підтримав апеляційні вимоги обвинуваченого та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України мотивувальна частина вироку у разі визнання особи винуватою повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення. У цій частині вироку наводяться, у тому числі, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

У результаті перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінально-караного діяння зроблено на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом у їх взаємозв`язку відповідно до приписів ст. 94 КПК.

Зокрема, такого висновку суд дійшов на підставі аналізу показань допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; показань самого обвинуваченого ОСОБА_6 , в яких він фактично визнав частково свою винуватість і не заперечував, що наніс удар шлакоблоком у верхню скроневу частину голови потерпілого ОСОБА_9 ; фактичних даних, що містяться у протоколі огляду місця події, у висновках судово-медичних експертиз про характер і локалізацію тілесних ушкоджень у потерпілого, у протоколі слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 , а також на підставі інших доказів, зміст яких детально відображено у вироку.

Так, винуватість ОСОБА_6 підтверджена показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що дійсно влітку 2015 року під час конфлікту між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , ОСОБА_6 наніс ОСОБА_9 кілька ударів шлакоблоком в область голови та відтягнув його до підвалу. Що саме робив ОСОБА_6 у підвалі він не бачив, однак повернувшись до кімнати останній сказав, що добив ОСОБА_9 .

Обставини заподіяння потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень підтвердив і обвинувачений ОСОБА_6 .

Крім того, як вбачається із протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 , останній в присутності понятих розповів про обставини вчиненого обвинуваченим злочину та показав механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 . Відповідно додаткового висновку експерта № 247 (додатковий № 2) від 05 червня 2015 року свідчення, надані свідком ОСОБА_11 під час проведення слідчого експерименту 04 травня 2015 року, можуть частково відображати механізм спричинення тілесних ушкоджень, які виявлені при дослідженні трупа ОСОБА_9 . Зокрема частина з комплексу ушкоджень відкритої комбінірованої черепно-мозкової травми могла утворитися від спричинення двох ударів шлакоблоком в ліву скроневу область голови потерпілого.

Висновки суду про те, що ОСОБА_6 , заподіюючи тілесні ушкодження потерпілому, діяв з прямим умислом на вбивство, є обгрунтованими, оскільки, як достовірно встановлено судом, завдаючи удари шлакоблоком у область голови, обвинувачений діяв навмисно, усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав настання смерті потерпілого та бажав цього, що підтверджено актом судово-психіатричної експертизи, і саме ці дії вказують на наявність у обвинуваченого умислу на позбавлення життя потерпілого та про відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ст. 119 КК України, про наявність якого зазначав в апеляційній скарзі ОСОБА_6 .

Визнаючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого, апеляційний суд враховує, що питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, про що зазначив у своєму правовому висновку Верховний Суд (справа № 5-4кс15).

Таким чином, дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд.

Слід визнати необгрунтованими доводи обвинуваченого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про необ`єктивність дослідження судом матеріалів кримінального провадження.

Таким чином, висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 в умисному вбивстві відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і грунтуються на зібраних у провадженні доказах, які відповідають вимогам закону щодо їх допустимості, достатності й достовірності.

З огляду на викладене доводи у скарзі обвинуваченого щодо неправильної кваліфікації його дій не можна визнати прийнятими, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для перекваліфікації вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення з ч. 1 ст. 115 на ст. 119 КК.

Усупереч твердженням обвинуваченого у скарзі призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України і воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_6 покарання суд відповідно до вимог статей 50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про його особу, а також усі обставини провадження, які мають правове значення при виборі заходу примусу та визначенні його розміру.

Зокрема, цей суд врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке відноситься до особливо тяжкого злочину, невиправними наслідками якого стала смерть потерпілого, те, що причиною злочину була неправомірна поведінка самого потерпілого. Крім того, суд взяв до уваги часткове визнання вини обвинуваченим і визнав це обставиною, що помякшує покарання. Обставиною протилежного змісту суд визнав рецидив злочинів.

Суд першої інстанціїї також зважив на дані про особу ОСОБА_6 , який тривалий час ніде не працює, зловживає спиртними напоями, має психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, за місцем тимчасового проживання характеризується негативно, перебуває на обліку у лікаря фтизіатра, оскільки хворіє на туберкульоз легенів.

Посилання обвинуваченогоОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що він має на утриманні неповнолітніх дітей, матір пенсійного віку, є необгрунтованими та суперечать матеріалам провадження, яке не містить офіційних відомостей про наявність у нього утриманців.

З огляду на фактичні обставини справи, положення кримінального закону, мету покарання призначене судом покарання ОСОБА_6 за своїм видом та розміром є обгрунтованим та необхідним.
Підстав для пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_6 з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі обвинуваченого, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на це наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 доводи про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим внаслідок суворості, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про призначення більш м`якого покарання з застосуванням ст. 69 або ст. 75 КК України, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі обвинувачений.

Доводи апеляційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для зміни або скасування вироку, тому апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту постановлення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді

________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4