КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 14 лютого 2019 року, з використанням відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО, де перебуває підозрюваний ОСОБА_5 , апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року, відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Карпилівка Лубенського району Полтавської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
за участі: прокурора підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого слідчого відділення Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_9 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , до 22 лютого 2019 року, без визначення розміру застави.

В обґрунтування рішення слідчий суддя зазначив про наявність обґрунтованої підозри пред`явленої ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та те, що ризики, які були встановлені при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та продовжують існувати. Також, слідчим суддею було враховано необхідність отримання органом досудового розслідування висновків призначених експертиз, призначення судово-медичної експертизи, направлену на встановлення механізму нанесення та ступеню тяжкості тілесних ушкоджень отриманих потерпілим, що наразі не представляється можливим у зв`язку з лікуванням останнього.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Зокрема, автор апеляційної скарги зазначає, що органом досудового розслідування не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також неможливість застосування відносно підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів.
Також, слідчим суддею залишено поза увагою дані, які характеризують особу підозрюваного, зокрема те, що він має постійне місце проживання, разом з дружиною без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_2 , має на утриманні двох малолітніх дочок, 2010 та 2018 року народження, працює, однак не офіційно, раніше не судимий, у зв`язку з чим до останнього можливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.
Крім того, на переконання захисника слідчим суддею не надано оцінки тому, що прокурором в судовому засіданні не було зазначено конкретної дати кримінального правопорушення, а також протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22 листопада 2018 року та витяг з ЄРДР на потерпілого ОСОБА_10 , який перший розпочав конфлікт та наніс тілесні ушкодження виделкою ОСОБА_5 в область голови та ОСОБА_5 хвилюючись за своє життя та здоров`я змушений був захищатись тому і взяв до рук предмет схожий на стілець.

Захисник у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання була завчасно проінформована, підозрюваний просив розглядати провадження апеляційну скаргу за відсутності захисника, у зв`язку з чим колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності захисника, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити в силі ухвалу слідчого судді, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Шевченківським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 22 листопада 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0012357, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
22 листопада 2018 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено йому про підозру у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Наступного дня, тобто 23 листопада 2018 року, слідчим суддею Шевечнківського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 20 січня 2019 року, включно, без визначення розміру застави.
15 січня 2019 року слідчий слідчого відділення Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , до 22 лютого 2019 року, без визначення розміру застави.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року вказане клопотання слідчого було задоволено.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя, з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Щодо доводів сторони захисту про те, що слідчий суддя не надав оцінки документам, які містяться в матеріалах судового провадження, та свідчать про те, що потерпілий ОСОБА_10 , перший розпочав конфлікт та наніс тілесні ушкодження виделкою ОСОБА_5 в область голови та останній хвилюючись за своє життя та здоров`я змушений був захищатись тому і взяв до рук предмет схожий на стілець, то слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні слідчим та прокурором доведено наявність існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування іншого ризику неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, який поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишається існувати та вірогідність його настання є досить високою.

Враховуючи викладене, посилання захисника на недоведеність органом досудового розслідування існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та неможливість застосування відносно підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів, не заслуговують на увагу.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з рішенням судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_5 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_5 під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Доводи захисника про те, що підозрюваний має постійне місце проживання, разом з дружиною без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_2 , має на утриманні двох малолітніх дочок, 2010 та 2018 року народження, неофіційно працює, та раніше не судимий, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Посилання автора апеляційної скарги на те, що прокурором в судовому засіданні в суді першої інстанції не було зазначено конкретної дати кримінального правопорушення, також не є визначеною законом підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, з матеріалів провадження не вбачається.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та обставини, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181,194, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого слідчого відділення Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_9 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , до 22 лютого 2019 року, без визначення розміру застави, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1147/2019 Категорія: ст. 199 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_1