КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 24.10.2018 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік.

Згідно ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладені обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 04.09.2018 року приблизно о 16.30 годин перебував в приміщенні Київської міської клінічної лікарні № 10, що на проспекті Голосіївському, 59-Б, в м. Києві, де помітивши в одній з палат телефон, вирішив таємно його викрасти.

Реалізуючи злочинний умисел, користуючись відсутністю сторонніх осіб, а також тим, що за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно викрав з тумбочки мобільний телефон марки «Леново», вартістю 1590 грн., що належить ОСОБА_8 , який в подальшому здав в ломбард, а кошти використав на власні потреби.

Заступник прокурора м. Києва ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, в решті вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у необґрунтованому застосуванні положень ст. 75 КК України. Зокрема прокурор зазначає, що призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції не повною мірою взяв до уваги дані про суспільну небезпечність його особи, а також обставини вчинення злочину.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

На думку колегії суддів, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який раніше багаторазово скоював злочини проти власності, наявності обставини, яка пом`якшує покарання - щирого каяття у вчиненні злочину, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України та правильно визначив ОСОБА_6 розмір покарання в межах, передбачених санкцією статті.
Саме такий розмір покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігатиме вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Разом з тим, звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, суд першої інстанції не врахував належним чином ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який було вчинено у приміщенні лікарні стосовно хворої особи, яка перебувала на стаціонарному лікуванні, стійку антисоціальну спрямованість обвинуваченого та криміногенний спосіб життя, зухвалість та небезпечність його дій, виявлену обвинуваченим зневагу до загальнолюдських цінностей, внаслідок чого без достатніх підстав застосував ст.75 КК України та звільнив обвинуваченого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.
З огляду на викладене, колегії суддів приходить до висновку, що призначення ОСОБА_6 покарання із звільненням від його відбування покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого та не сприятиме його виправленню та попередженню вчинення ним нових злочинів.
Отже апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, скасувати вирок в частині застосування ст.75 КК України та постановити в цій частині новий вирок, визначивши ОСОБА_6 призначене судом першої інстанції покарання до реального відбування.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 24.10.2018 року щодо ОСОБА_6 скасувати в частині звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 24.10.2018 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Строк відбування покарання обчислювати з дня затримання ОСОБА_6 на виконання цього вироку з метою направлення для відбування покарання.
В решті вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 24.10.2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Вирок апеляційного суду може бути оскаржений в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок Апеляційного суду міста Києва набирає законної сили з моменту його проголошення.

СУДДІ:

________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3