Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/8059/18
Провадження № 1-в/644/789/18

УХВАЛА

Іменем України

04 грудня 2018 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ХВК ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_5 , 1981 року народження, який відбуває покарання у Харківській виправній колонії (№ 43),

В С Т А Н О В И В :

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотання про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 10 червня 2014 року його визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України, та засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 3 місяці. Протягом останніх 10 місяців він відбуває покарання у Харківський виправній колонії (№ 43), має 1 заохочення та не має жодного стягнення, має хвору матір.

В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав.

Прокурор та представник установи виконання покарання проти задоволення клопотання засудженого заперечували.

Вислухавши прокурора, представника ХВК (№ 43), засудженого, вивчивши матеріали особової справи останнього, оцінивши надані докази, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного…

Судовим розглядом встановлено, що вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 10 червня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України, та засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 3 місяці (аркуш 35, 36 особової справи).

Як вбачається з особової справи засудженого він має дві не погашені судимості за вчинення виключно умисних тяжких злочинів і на теперішній час відбуває покарання за вчинення умисних тяжких злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 115 КК України, що свідчить про стійку тенденцію поведінки засудженого і систематичне вчинення ним тяжких та особливо тяжких злочинів (аркуш 15 особової справи).

Засуджений ОСОБА_5 раніше, а саме: 24 листопада 2007 року, вже звільнявся умовно-достроково від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, але знову вчинив умисний тяжкий злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України (аркуш 15 особової справи).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 81 КК України і Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання м`яким» головною умовою при прийнятті судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений добросовісною поведінкою і відношенням до праці довів своє виправлення. При чому добросовісна поведінка - це не пасивна поведінка засудженого, який утримується від порушення режиму відбування покарання, а його активна участь в громадському житті, виконання громадських доручень, підвищення свого освітнього рівня і так далі, а добросовісне відношення до праці - це постійне виконання і перевиконання планів робіт, добросовісне відношення до дорученої роботи, підвищення кваліфікації, прояв ініціативи так далі.

В той же час, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення суд повинен виходити з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування їм покарання, а не за короткий період часу перед внесенням подання.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, упродовж терміну відбування покарання у Харківській виправній колонії (№ 43) з 28 грудня 2017 року він характеризувався посередньо, стягнень та заохочень немає, не завжди має охайний зовнішній вигляд, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Рішеннями комісії Роменської виправної колонії (№ 56) від 12 травня 2016 року та 31 липня 2017 року засудженому відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення. Наведене підтверджується характеристикою засудженого від 28 лютого 2018 року (аркуш 142, 143 особової справи).

Згідно з витягом з протоколу № 8 від 28 березня 2018 року ОСОБА_5 відмовлено у направленні матеріалів до суду для вирішення питання про умовно дострокове звільнення, оскільки він не довід своє виправлення. Повторний розгляд питання про можливість застосування ст. 81 КК України не раніше ніж через 12 місяців (аркуш 141 особової справи).

З довідки начальника державної установи «Роменська виправна колонія (№ 56)» вбачається, що із засудженого ОСОБА_5 вироком суду стягнуто 782 грн. 40 коп. судових витрат, які не сплачені (аркуш 123 особової справи).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд вважає, що надані засудженим докази, а також матеріали особової справи засудженого не свідчать про те, що він впевнено став на шлях виправлення та своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів відсутність необхідності подальше відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі, а навпаки свідчать про стійке небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Відповідно до ст.81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Харківського апеляційного суду через районний суд протягом семи діб з дня проголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1