справа № 489/5499/18
кримінальне провадження
№1-кп/489/283/19
УХВАЛА
Іменем України

07 травня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувальних актів за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.186, ч. 3 ст. 296 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

встановив:
Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, який відповідно до ухвали Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.03.2019 спливає 11.05.2019, так як ризики, які були підставою для обрання і продовження запобіжного заходу вчинення інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування та суду не зменшилися і не змінилися.
На підтвердження ризиків прокурором вказано на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину проти власності, є раніше неодноразово судимим, не працює та немає постійного джерела доходів.
Сторона захисту проти задоволення клопотання прокурора заперечували через невірну кваліфікацію дій обвинуваченого та недоведеність вказаних прокурором ризиків і можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку із чим просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов висновку, що підстави для збереження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали.
Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Залишаються ризики вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування та суду, тобто дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Підтвердженням цьому є те, що ОСОБА_3 будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, знову обвинувачується у злочинах проти власності, не працює та не має постійного джерела доходів, що доводить наявність вказаних ризиків.
За таких обставин, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим, його особистість, суд вважає доведеним наявність вказаних у клопотанні ризиків і те, що їм неможливо запобігти при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, а тому є необхідність у збереженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням нового строку.
З огляду на наведене, клопотання захисту про застосування більш м`якого запобіжного заходу задоволенню не підлягає. Доводи захисника про невірну кваліфікацію дій обвинуваченого суд до уваги не приймає, оскільки докази в кримінальному проваджені судом не досліджувалися та розгляд справи триває.

Керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, суд
постановив:
Клопотання прокурора задовольнити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 05 липня 2019 року (включно).
У задоволенні клопотання захисту про застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1