ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №642/547/17 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/406/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України
УХВАЛА
Іменем України

06 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника потерпілого - ОСОБА_9 ,
обвинуваченого - ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого та захисника на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 13.11.2017р. відносно ОСОБА_10 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вознесенськ Миколаївської області, громадянин України, одружений, пенсіонер, працюючий на посаді інспектора-диспетчера муніципальної компанії по поводженню з побутовими відходами Харківської міської ради, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
засуджений за: - ч.2 ст.286 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

-ч.1 ст.135 КК України до 2 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш сурового покарання більш суровим покаранням призначено 3(три) роки 6(шість) місяців позбавлення волі.
Крім того, цим же рішенням суду, вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат у порядку передбаченому ст.ст.100, 124 КПК України та розв`язані цивільні позови.
Згідно вироку, 10.11.2016р. о 22год. 20хв. ОСОБА_10 , керуючи технічно справним автомобілем «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 Правил дорожнього руху України (далі ДПР), згідно з якими: п.2.9. «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин», та рухався по вул. Полтавський шлях м. Харкова, зі сторони вул. Дмитрвської в напрямку вул. Євгена Котляра.
Під час руху по вказаній вулиці, в районі б.52, ОСОБА_10 грубо порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: п.10.1 « Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», та здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , які в цей час знаходились на проїжджій частині у нерухомому стані.
Внаслідок дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень померла у лікарні, причиною її смерті з`явилась важка черепно-мозкова травма та її ускладнення набряк-дислокація стовбуру головного мозку, а пішохід ОСОБА_8 , отримав середнього ступеню тілесні ушкодження по ознаці тривалості розладу здоров`я у вигляді закритого кураєвого перелому внутрішнього виростка правої стегнової кістки з незначним зсувом, закритого кураєвого перелому латерального виростка правої великогомілкової кістки без істотного зсуву.
Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_10 , які знаходяться у причинному зв`язку з подією та її наслідками, виразилися в тому, що він, керуючи автомобілем «Опель Астра», не зорієнтувався в дорожній обстановці, змінив напрямок руху вліво, не впевнившись в безпеці свого маневру, і почав проведення маневру обгону автомобіля, який рухався попереду нього в попутному напрямку, та здійснив наїзд на пішоходів, які в цей час знаходились посередині проїзної частини в нерухомому стані, що спричинило тяжкі наслідки.
Окрім цього, 10.11.2016р. приблизно о 22год. 20хв. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння,
Після наїзду на пішоходів ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , . ОСОБА_10 , суб`єктивно усвідомлюючи, що своїми діями він поставив потерпілих в небезпечне для життя становище, нехтуючи моральними і правовими нормами, які передбачають надання допомоги людині, що перебуває у небезпечному для життя стані, та маючи можливість надати таку допомогу, на автомобілі «Опель Астра», зник з місця дорожньо-транспортної пригоди, чим свідомо залишивши потерпілих в небезпечному для життя становищі. Внаслідок дорожньо-транспортної події потерпіла ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень померла в лікарні, а потерпілий ОСОБА_8 отримав середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження.
В апеляційній скарзі, з доповненнями, обвинувачений просить вирок в частині призначення покарання змінити і пом`якшити призначене покарання шляхом застосування до нього положення ст.75 КК України та зменшити суми задоволених цивільних позовів.

Захисник у поданій апеляційній скарзі звертається з аналогічними вимогами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта в підтримку апеляційних скарг, прокурора та решту учасників судового провадження, які просили залишити апеляційні скарги без задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляції обвинуваченого та захисника слід залишити без задоволення виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з вироку суду (т.1 а.с.78-82), фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

Так як, судом встановлено, що ОСОБА_10 керуючи транспортним засобомдопустив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_11 та заподіяло середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 то суд першої інстанції, за переконанням колегії суддів, вірно кваліфікував ці його дії за ч.2 ст.286 КК України, як і його ж дії щодо завідомо залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан за ч.1 ст.135 КК України.
Виходячи з вищевикладеного, перевіряючи апеляційні доводи, колегія суддів виходить з того, що відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Призначаючи покарання ОСОБА_10 , районний суд вказав, що врахував: ступінь тяжкості та громадську небезпеку вчинених кримінальних правопорушень; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є пенсіоном, ветераном МВС, часткове відшкодування спричиненої потерпілим шкоди.

Обставинами, які згідно ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілим спричиненої матеріальної шкоди, вчинення кримінального правопорушення вперше, а вчинення злочину у стані алкогольного сп`янінняобставиною, яка обтяжує покарання.

Виходячи з цього, з урахуванням позиції потерпілих, які наполягали на призначенні суворого покарання, колегія суддів вважає, що районний суд правильно прийшов до висновку, що ОСОБА_10 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах, передбачених санкціями ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України, а остаточне покарання відповідно до ч.1 ст.70 КК України, яке не можна вважати явно несправедливим у розумінні ст.414 КПК України.

Разом з цим, враховуючи обставини справи, а саме вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та поведінку ОСОБА_10 після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, який залишив потерпілих в небезпечному для життя стані, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність доводів апелянтів щодо застосування положення ст.75 КК України.

Оцінюючи розмір стягнутої моральної шкоди, колегія суддів приходить до переконання, що розмір 500000грн. за смерть близької людини не можна вважати не справедливим.
Звідси, колегія суддів приходить до висновку, що апеляції не підлягають задоволенню, а оскільки апеляційною інстанцією не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення то вирок суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого та захисника залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 13.11.2017р. відносно ОСОБА_10 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді