Справа № 639/701/19
Провадж. № 1-кп/639/277/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/701/19 (в ЄРДР №0000019 від 27.12.2018 року) за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Устечка Кременецького району Тернопільської області, українця, громадянина України, неодруженого, з середньо-спеціальною освітою, солдата, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в :

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем строкової служби батальйону забезпечення навчального процесу Військового інституту танкових військ НТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в порушення вимог ст. ст. 2, 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, 16 грудня 2018 року самовільно залишив місце служби - Військовий інститут танкових військ НТУ «ХПІ», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та до 23 грудня 2018 року до місця служби не повертався, а вільний час, що з`явився у зв`язку із відсутністю на військовій службі, використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків по військовій службі.

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_4 , передбачена ч. 5 ст. 407 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та пояснив, що скоїв його при вищезазначених обставинах, зокрема, що скучив за ріднею, залишив місце служби, добрався додому на попутних автівках, а коли поспілкувався з батьком, вони удвох вирішили зателефонувати до військової служби правопорядку і він повернувся до Військового інституту танкових військ НТУ «ХПІ». При цьому обвинувачений висловив жаль щодо скоєного та піддав свої дії критичній оцінці.
Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію висловив і прокурор.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують його особу.

Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченим ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що його вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України), є доведеною. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 5 ст. 407 КК України як самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем строкової служби.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий; неодружений; солдат; має постійне місце проживання та реєстрації; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; за місцем проживання та проходження служби характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, відношення обвинуваченого до скоєного, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують.
При цьому судом встановлено відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність декількох обставин, що його пом`якшують, які, з урахуванням вищенаведеного, конкретних обставин справи (не тривалого строку залишення місця служби ОСОБА_4 , його повернення до місця служби з власної ініціативи, відсутність тяжких наслідків злочину) та даних про особу обвинуваченого і його молодий вік суттєво знижують ступінь тяжкості скоєного злочину, у зв`язку з чим суд вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 5 ст. 407 КК України, а саме - до арешту.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 1 (одного) місяця арешту з відбуванням його на гауптвахті.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу не обирати, а взяти його під варту в порядку виконання вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1