Справа № 466/5802/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/73/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 02 березня 2018 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його захисника адвоката ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.289 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією усього особисто належного йому майна.

На підставі ст.71 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання із невідбутим покаранням за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 15 листопада 2016 року ухвалено остаточно вважати засудженим ОСОБА_7 на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

Запобіжний захід ОСОБА_7 залишено тримання під вартою та ухвалено рахувати строк з моменту фактичного затримання 04.08.2017 року.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 25.07.2017 року близько 20 год. 30 хв., маючи умисел на заволодіння транспортним засобом, перебуваючи на вул. Єрошенка 25 у м. Львові, повторно, заволодів мопедом марки «Веспа» 2002 року випуску, який належить потерпілому ОСОБА_10 , чим заподіяв останньому матеріальну шкоду в розмірі 30000 грн.

Не погоджуючись із вироком місцевого суду, заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, просить вирок скасувати у зв`язку істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок безпідставного застосування ст.69 КК України. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна. На підставі ст.71 К України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покаранням за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 15 листопада 2016 року, та визначити остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна. Запобіжний захід ОСОБА_7 залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили та строк покарання рахувати з моменту фактичного затримання 04 серпня 2017 року.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор покликається на те, що суд першої інстанції не дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального законів, не врахував у повній мірі і не надав об`єктивної та всебічної оцінки всім обставинам, які мають значення для призначення особі покарання, а саме ступеню тяжкості, обставинам вчинення злочинів і даним про особу обвинуваченого, належних і достатніх мотивів застосування ст.69 КК України не навів.

На його переконання, суд не розмежував і не вказав, які саме обставини справи і дані про особу є такими, що пом`якшують покарання, а які з них такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, прокурора на підтримання апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника на заперечення апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині, вчиненому за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, що ніким не оспорюється.

Доводи прокурора про те, що суд, застосовуючи ст. 69 КК України, належним чином не мотивував у вироку підстави для призначення обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, не зазначив яким саме чином обставини справи або дані про особу ОСОБА_7 , суд визнав такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, спростовуються висновками суду, викладеними у вироку, та матеріалами справи у їх сукупності з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Крім того, відповідно до положень статей 66, 67 КК України, під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Ураховуючи ці положення закону, суд при призначенні покарання має виходити не тільки з меж караності діяння, встановлених у відповідній санкції Особливої частини КК України, а й із тих норм Загальної частини КК України, в яких регламентується цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.289 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, його характер, особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності та вчинив злочин під час іспитового терміну, однак визнав вину, сприяв розкриттю злочину, в повній мірі відшкодував збитки потерпілому, наявність на утриманні онкохворої матері, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання, - щире каяття, позитивні характеристики з місця проживання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З урахуванням цього, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені обставини, які пом`якшують покарання, та дані про особу ОСОБА_7 істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому правомірно застосовано положення ст.69 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі з конфіскацією усього особисто належного йому майна, у розмірі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.289 КК України.

Узявши до уваги всі обставини справи, серед яких й ті, на які посилається прокурор у скарзі, суд призначив ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, навів у вироку переконливі підстави такого рішення, та за таких обставин буде досягнута мета покарання.

На думку колегії суддів апеляційного суду, призначене апеляційним судом покарання із застосуванням ст. 69 КК України є законним, справедливим, воно сприятиме перевихованню ОСОБА_7 та попередженню вчинення ним нових правопорушень.

Правильно визначено судом ОСОБА_7 і остаточне покарання, відповідно до ст. 71 КК України.

Підстав вважати, що призначене ОСОБА_7 покарання, із застосуванням ст.69 КК України, не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого за своїм розміром є несправедливим через м`якість, про що порушується в апеляційній скарзі, немає.

З огляду на наведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, доводи апеляційної скарги заступника прокурора Львівської області є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну рішення суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Ураховуючи вищезазначене, оскаржуваний вирок є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :
вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 02 березня 2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4