Справа № 183/3570/18
№ 1-кп/183/444/19
В И Р О К
іменем України

07 травня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження №0000269 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, м. Кам`янське (Дніпродзержинськ), Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, одруженого, водія АФ "Орель - Лідер", який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

04 квітня 2014 року наказом №73 командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , сержанта, призваного для проходження військової служби під час часткової мобілізації - ОСОБА_3 , зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та призначено на посаду заступника командира взводу 2 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 11,16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України (далі - Статут), бути взірцем виконання службового обов`язку, свято та непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Однак, 25 листопада 2014 року сержант ОСОБА_3 , діючи всупереч наведених вище вимог Статуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину без поважних причин тривалістю понад один місяць, чим протизаконно припинив виконувати конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв до 14 червня 2018 року коли сержант ОСОБА_3 , прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе.
Таким чином, в період часу з 25 листопада 2014 року до 14 червня 2018 року сержант ОСОБА_5 , самовільно залишив військову частину без поважних причин тривалістю понад один місяць, та незаконно перебувавза її межами.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину та показав, що весною 2014 року він був мобілізований до Збройних Сил України та був зарахований до складу військової частини НОМЕР_1 і направлений в зону проведення антитерористичної операції, де пробув з травня по листопад 2014 року, а після повернення командир дозволив поїхати у відпустку, однак наказу про надання йому відпустки не було. Вдома у його батька відбувся серцевий напад, а потім він помер. Весь цей час він самовільно перебував вдома. А зрозумівши протиправність своїх дій, він добровільно з`явився до військової прокуратури. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин, тривалістю понад один місяць, військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що обставин, обтяжуючих його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, обвинувачений є особою, що раніше не судима, скоєний ним злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, вину визнав повністю, на обліках у лікарів не перебуває (а.п.26,27), приймав участь в зоні проведення антитерористичної операції, є учасником бойових дій (а.п.25), має на утриманні малолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.п.39).

Щире каяття ОСОБА_3 та з`явлення зі зізнанням визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Копію вироку ОСОБА_3 , вручити негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1