Справа № 161/286/19
Провадження № 1-кп/161/393/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 21 січня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003315, що надійшов з Луцької місцевої прокуратури 08.01.2019 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Луцька Волинської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , українця, гр.України, з вищою освітою, розлученого, має на утриманні одну малолітню дитину доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приватного підприємця, інваліда ІІІ групи, не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 09.09.2018 близько 18.30 год., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , під час словесного конфлікту, який виник з потерпілою ОСОБА_6 (з якою раніше перебував у шлюбі та згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.08.2018 шлюб розірваний), умисно схопив обома руками за золотий ланцюжок, внаслідок чого почав здушувати її шию, після чого наніс один удар кулаком правої руки в область голови, спричинивши тілесних ушкоджень.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №797 від 14.11.2018 потерпілій ОСОБА_6 було спричинено наступні тілесні ушкодження - здавлення м`яких тканин шиї у вигляді підшкірної гематоми, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, тобто умисно наніс потерпілій легкі тілесні ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 не визнав. Суду дав показання, що в вересні 2018 року попередньо домовився з ОСОБА_6 по телефону, що забере доньку ОСОБА_8 до себе та завезе на наступний день в школу, однак дружина почала перешкоджати дитині їхати, спровокувавши словесний конфлікт. Жодних тілесних ушкоджень у дружини в той день він не бачив, та їх не наносив, в стані алкогольного сп`яніння не перебував. Розмовляв емоційно, на підвищених тонах, при цьому, їхня дитина (донька ОСОБА_8 ) перебувала в іншій кімнаті, чула конфлікт, однак очевидцем подій не була. Після чого він з донькою поїхав на дачу, де він проживає, а ввечері, на його запрошення, до них приїздила старша донька. Про те, що ОСОБА_6 звернулась до поліції йому не було відомо. Жодних неправомірних дій щодо потерпілої в той день він не вчиняв.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_6 підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими за клопотанням учасників судового провадження доказами.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду дала показання про те, що 09.09.2018 близько 18.30 год. в квартирі по місцю її проживання - АДРЕСА_1 , у неї з обвинуваченим виник словесний конфлікт, оскільки останній перебував в стані алкогольного сп`яніння та забирав дочку до себе. В зв`язку з наведеним вона заперечувала щодо поїздки доньки, окрім того, ствердила, що попередньо вони про це не домовлялись. Під час словесної суперечки ОСОБА_4 схопив її за ланцюжок на шиї, та почав ним душити, що спричинило їй фізичного болю, після чого штовхнув на ліжко та наніс один удар кулаком руки в область голови. Донька ОСОБА_8 почала просити обвинуваченого не бити її, після чого вони залишили квартиру, а вона викликала працівників поліції. Категорично ствердила, що саме внаслідок вказаних умисних дій обвинуваченого їй було завдано тілесних ушкоджень, відображених у висновку судово-медичної експертизи. Про дані події вона розповіла старшій доньці, яка також бачила наявні у неї тілесні ушкодження. Окрім того, зазначила, що обвинувачений і раніше бив її неодноразово, однак вони мирились, тому до правоохоронних органів вона не зверталась. Просила призначити покарання у виді громадських робіт.

Показання потерпілої судом приймаються до уваги, оскільки вони є послідовними, об`єктивними, підтверджуються іншими належними та допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 11.12.2018 року /з фототаблицями/, за участю потерпілої ОСОБА_6 , вбачається, що остання деталізувала власні покази та продемонструвала механізм нанесення їй тілесних ушкоджень 09.09.2018 року обвинуваченим ОСОБА_4 .

Так, згідно довідки №9845 КП «Луцька міська клінічна лікарня» в ОСОБА_6 виявлено здавлення м`яких тканин шийного відділу, підшкірну гематому. Вегетосудинну дистонію, внаслідок емоційного стресу.

Згідно висновку експерта №797 від 14.11.2018 року у потерпілої ОСОБА_6 було виявлено тілесні ушкодження: здавлення м`яких тканин шиї у вигляді підшкірної гематоми в даній ділянці. Дане тілесне ушкодження виникло в результаті травмуючої дії тупого предмету, більш детальна характеристика якого не відобразилась в морфології ушкодження, цілком можливо в час вказаний в ухвалі суду та в медичній документації, за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Поставлений діагноз: «Вегетосудинна дистонія внаслідок емоційного стресу» при оцінці за ступенем тяжкості не враховується, так як є загальним захворюванням, а не тілесним ушкодженням.

Допитана в судовому засіданні свідок малолітня ОСОБА_9 /в присутності педагога ОСОБА_10 / дала показання, що осінню 2018 року її мама ОСОБА_6 прийшла з роботи, з нічної зміни та відправила її до бабусі. Оскільки їй було сумно, то вона зателефонувала батькові ОСОБА_4 та попросила її забрати. Мама її не пускала, оскільки батько був у стані алкогольного сп`яніння (це було відчутно по розмові), тому між ними відбулась суперечка. Вона бачила як тато взяв потерпілу за ланцюжок, який був на шиї та поклав на диван, після чого вдарив рукою в область плеча (так їй здалось), після чого вона закричала, щоб він її не бив. А коли вони з батьком почали виходити з квартири, то мама сказала, що викликає працівників поліції. По дорозі вона плакала через конфлікт, а батько заспокоював. Ввечері приїздила сестра ОСОБА_11 , однак про що вони розмовляли їй не відомо. Ствердила, що батько і раніше бив матір, вона це бачила.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 дала показання, що 09.09.2018 року їй зателефонував батько ОСОБА_4 та попросив швидко приїхати, оскільки мати ОСОБА_6 викликала працівників поліції. Зі слів останнього причиною їх виклику було те, що він хотів забрати сестру ОСОБА_13 , що її здивувало. Однак через кілька хвилин їй подзвонила мама та розповіла, що тато її вдарив та сильно душив, по телефону вона сильно плакала. Не зважаючи на те, що вона вже знала про конфлікт, ні батько, ні ОСОБА_8 (сестра) не повідомили про те, що обвинувачений бив матір, а на її прямі запитання все заперечували. Через два дня вона особисто бачила у матері тілесні ушкодження на шиї, окрім того, про конфлікт і нанесення побоїв розповіла на наступний день і ОСОБА_8 , яка повідомила, що побоялась сказати їй правду. Окрім цього, ствердила, що батько неодноразово бив матір, коли перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Показання даних свідків судом беруться до уваги, оскільки вони підтверджують показання потерпілої щодо обставин конфлікту та повністю спростовують показання обвинуваченого як з приводу попередньої домовленості про перебування доньки у нього дома та відсутність з його боку будь-яких фізичних дій щодо потерпілої окрім словесного конфлікту. На думку суду, саме ці показання свідчать про неправдивість показань обвинуваченого.

Судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він не вчиняв умисних дій, що спричинили настання тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_6 , оскільки вони є суперечливими, не відповідають обставинам справи, встановленим під час судового провадження, такі показання обвинуваченого суд розцінює як спосіб власного захисту та намагання уникнути від відповідальності за фактично вчинене ним кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що показання потерпілої ОСОБА_6 , дані нею безпосередньо в судовому засіданні, є послідовними, відповідають іншим обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , висновком судово-медичної експертизи №797 від 14.11.2018 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 11.12.2018 року, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 у спричиненні потерпілій ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, кваліфікуючи його дії за ч.1 ст. 125 КК України.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного.

Органом досудового слідства обвинуваченому ОСОБА_4 вмінено обтяжуючу обставину -вчинення злочину щодо колишнього подружжя.

Так, відповідно до ст.5 ч.2 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Вказана обтяжуюча обставина включена в Закон України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 06.12.2017 року №2227-VIII, однак згідно п.ІІ цей Закон набирає чинності через рік з дня його опублікування, крім підпункту 3 пункту 1 розділу I цього Закону (щодо статті 67 Кримінального кодексу України), який набирає чинності з дня, наступного за днем опублікування цього Закону. Перша публікація міститься у газеті «Голос України» від 11.01.2018 року, таким чином, закон набирає чинності 11.01.2019 року.
Фактичне вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення 09.09.2018 року, тобто до набрання чинності вищевказаним Законом. Оскільки наявність обтяжуючої обставини посилює кримінальну відповідальність та погіршує становище обвинуваченого, тому підлягає виключенню, як невірно вмінена.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину не визнав та не розкаявся у вчиненому, однак не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, по місцю попереднього проживання характеризується посередньо, що засвідчується характеристикою дільничого інспектора, має на утриманні одну малолітню дитину дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинене ним правопорушення, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості, хворіє, є інвалідом ІІІ групи, що стверджується медичною документацією, тому суд, враховуючи, що останній працевлаштований та має постійний дохід, призначає покарання в межах санкції ст.125 ч.1 КК України, у виді максимального штрафу (п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисячу сімсот) грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1