Справа 127/4878/19
Провадження 1-кс/127/2919/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Київського ВП Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000236 внесеного до ЄРДР 16.02.2019, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Вінниця, українець, громадянин України, одружений, із середньою освітою, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
18.02.2019 до Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ Київського ВП Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000236 від 16.02.2019, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 30.07.2014 Вінницьким міським судом за ч. 2 ст. 186 КК України, на шлях виправлення не став та в період не знятої та не погашеної судимості повторно скоїв р корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 16 лютого 2019 року близько 02.00 години ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою просп. Коцюбинського, 24, в м. Вінниці, маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, підійшов до приміщення магазину «ВМ техніка».

Після чого, реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, переконавшись, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення та заволодіння чужим майном, використовуючи заздалегідь заготовлений предмет металевий різець, віджав пластикове вікно підсобного приміщення магазину «ВМ техніка» через яке проник до середини приміщення.

Перебуваючи у всередині вищевказаного приміщення магазину ОСОБА_4 таємно викрав з полиці вітрини ноутбук марки «Lenovo ideaPad 330-15 КВ», чорного кольору, вартість якого згідно накладної «ВМ Техніка» № 969456 від 16.02.2019 становить 18149 гривень, та ноутбук «ASUS R541UV-GK1327T», сірого кольору, вартість якого згідно накладної «ВМ техніка» № 969456 від 16.02.2019 становить 19799 гривень.

В подальшому ОСОБА_4 з вищевказаними викраденим речами з місця злочину зник та розпорядився ними на власний розсуд.

Внаслідок вищевказаних дії ОСОБА_4 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 37948 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно.

За підозрою у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення в порядку ст. 208 КПК України о 16.30 год. 16.02.2019 затримано:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вінниця, українець, громадянину України, одружений, із середньою освітою, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 30.07.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком 4 роки, -

ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами:

Протоколом прийняття усної заяви про вчинення кримінального правопорушення;

Протоколом огляду місця події від 16.02.2019;

Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 .

Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 .

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3- х до 6 - ти років, який відноситься до тяжкого злочину.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватись від органів досудового розслідування і суду та вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Підставою вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, є те що після вчинення ним злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, останній намагався уникнути кримінальної відповідальності так як переховувався від органів досудового слідства, що виразилось в тому, що ОСОБА_4 безпосередньо після вчинення злочину з місця злочину зник та таким чином намагався уникнути кримінальної відповідальності.

Крім цього, ОСОБА_4 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності в тому числі за вчинення злочинів корисливого характеру. На даний час ОСОБА_4 офіційно не працює, в нього відсутнє постійне джерело доходу, що дає підстави слідству вважати, що вчинення злочинів корисливого характеру являється засобом для існування останнього і тому перебуваючи на іншому більш м`якому запобіжному заході останній продовжить вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Також, в ході досудового слідства встановлено, що ОСОБА_4 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон а тому останній має реальну можливість покинути територію України та переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання.

Крім того, ОСОБА_4 прописаний за адресою: АДРЕСА_1 однак фактично проживає за адресою : АДРЕСА_2 , не має постійного місця роботи, доходу та заробітку, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки.

Враховуючи вищевикладене, можливо зробити висновок, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконанню на підозрюваного ОСОБА_4 покладених обов`язків.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених процесуальних обов`язків.

Таким чином, наявні реальні ризики переховування ОСОБА_4 , від органів досудового розслідування, вчинення ним незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення нею інших кримінальних правопорушень та перешкоджання таким чином кримінальному провадженню.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним психологічного впливу на осіб у кримінальному провадженні, тощо.

Також, слід зазначити Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попередні ув`язнення, як виключну міру.

Оскільки злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , скоєний без застосування насильства відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України зобов`язаний визначити розмір застави.

Відповідно, до ч. 4 ст. 182 КК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, наявні ризики, вважаю, що такий запобіжний захід як застава в розмірах визначених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб забезпечить належну поведінку підозрюваної та відповідно сприятиме забезпеченню швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

За наведених підстав слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, суду пояснив, що по кримінальному провадженні існують ризики, зокрема те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 суду пояснила, що ОСОБА_4 є її чоловіком та вона негативно ставиться вчиненого чоловіком злочину. Чоловіка може охарактеризувати як доброго сім`янина, разом виховують малолітню доньку. При цьому чоловік неофіційно працює та забезпечує їхню сім`ю.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

В даному конкретному випадку слідчим та прокурором не доведено в клопотанні, що вказана ступінь втручання в права та свободи особи можуть виправдати потреби досудового розслідування.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема те, що ОСОБА_4 надав органу досудового розслідування зізнавальні показання щодо обставин кримінального правопорушення, має постійне місце проживання, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, не офіційно працює.

Під час розгляду, з матеріалів клопотання та кримінального провадження, пояснень прокурора, слідчим суддею не встановлено таких обставин, що ОСОБА_4 переховувався від слідства, перешкоджав кримінальному провадженню або що йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

З огляду на наведене вище слідчим суддею встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 є занадто суворим в даному конкретному випадку. Крім того, органом досудового розслідування під час розгляду клопотання не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе виправдати потреби досудового розслідування кримінального провадження.

Разом із тим, враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність постійного місця проживання, особу підозрюваного, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що так як ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, тому з метою попередження можливого переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, до останнього слід застосувати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, з покладенням на підозрюваного процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Київського ВП Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000236 внесеного до ЄРДР 16.02.2019, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти в залі суду відразу після проголошення даної ухвали суду.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, що полягає у забороні залишати житло в якому він проживає, за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22:00 год. по 07:00 год., кожної доби.

Ухвала суду про застосування домашнього арешту в певний період доби відносно ОСОБА_4 , діє 59 (п`ятдесят дев`ять) днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 17 квітня 2019 року.

Відповідно до ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , такі обов`язки:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копію ухвали суду для організації виконання направити начальнику ГУНП у Вінницькій області.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на слідчого СВ Київського ВП Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя