КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1416/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2018 року,
за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2018 року задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), а саме:
- квартиру загальною площею 56.9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки 1/1;

- частину нежилого приміщення №1 площею 34.70 кв.м., що складає 56/100 частин від нежилого приміщення №1 групи приміщень АДРЕСА_2 ;

- приватний будинок загальною площею 54,5 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , частка власності 1/1.
- транспортний засіб «Toyota RAV 4», 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 з державним номерним знаком НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ),

та заборонено ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )та іншим особам, у володінні (користуванні) яких перебуває вказане рухоме та нерухоме майно розпоряджатися та користуватися ним.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, у якій просила поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.11.2018 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно відмовити.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження, адвокат зазначає, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно було розглянуто слідчим суддею без виклику власника майна чи представника власника майна, а про оскаржувану ухвалу власник майна дізналася випадково лише 05.02.2019 року від нотаріуса.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, представник власника майна стверджує, що майно, на яке накладено арешт є особистою власністю ОСОБА_6 , належить останній на праві приватної власності, було набуте законним шляхом задовго до вступу у шлюб з підозрюваним ОСОБА_11 та не підлягає поділу між подружжям, а отже і не може бути предметом конфіскації.

Крім того, як зазначає апелянт, власник майна ОСОБА_6 не перебуває у статусі підозрюваної у вказаному кримінальному провадженні, не несе відповідальності за підозрюваного, а майно, на яке накладено арешт не є, на її думку, предметом кримінального правопорушення, не призначалося до схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, не є винагородою за його вчинення та не є одержаним кримінально протиправним шляхом.

Також, як зазначає представник, слідчий суддя при розгляді клопотання не прийняв до уваги ту обставину, що слідчий не довів належним чином необхідність накладення арешту на майно та не навів достатніх аргументів для визначення вказаного майна предметом конфіскації.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження, пояснення власника майна ОСОБА_12 та її представника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
З матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто слідчим суддею без повідомлення та участі власника майна та/або його представника в судовому засіданні. Про наявність оскаржуваної ухвали, як зазначає апелянт, їй стало відомо лише 05.02.2019 року, а апеляційна скарга була подана 07.02.2019 року, тобто вона є поданою в межах визначеного законом п`ятиденного строку, таким чином строк на апеляційне оскарження не пропущено, у зв`язку з чим він поновленню не підлягає.
Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.
Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, слідчими Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України у складі групи слідчих Головного слідчого управління Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0008030 від 16.09.2014 р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч.2 ст. 147, ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 256, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 289, ч. 4 ст. 369, ч. 1 ст. 377 КК України.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що на території України діє злочинна організація, до якої входять особи, які раніше притягалися до кримінальної відповідальності, колишні та діючі співробітники правоохоронних органів, а також інші особи, які зорганізувалися у стійке ієрархічне об`єднання з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів проти життя, здоров`я, свободи, недоторканності та власності осіб. В продовж 2016 -2018 років учасниками злочинної організації із застосуванням фізичного насильства вчинено ряд тяжких та особливо тяжких злочинів на території м. Києва, Київської області та інших регіонів України.

Також органом досудового розслідування було встановлено, що у період з червня 2015 року до лютого 2017 року, учасники злочинної організації, діючи у складі організованої групи, шляхом погроз застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілої та її близьких родичів, а також застосування такого насильства відносно потерпілої ОСОБА_13 , вимагаючи у останньої здійснити передачу грошових коштів у сумі 500000 доларів США.

05.09.2016 р. учасники злочинної організації, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Островського, 58, діючи у складі організованої групи, захопили та незаконно утримували ОСОБА_14 , примушуючи останнього проти його волі слідувати та перебувати у визначених ними місцях, обмежуючи можливість його вільного пересування протягом більш ніж 4 годин, супроводжуючи свої дії погрозами щодо застосування відносно нього фізичного насильства та позбавлення життя, у випадку не виконання їх вимог донькою потерпілого - ОСОБА_13 щодо передачі їм грошових коштів у сумі 500000 доларів США, як обов`язкової умови звільнення ОСОБА_14

11.09.2016 р. близько 17год. 00 хв., з подвір`я будинку АДРЕСА_4 , учасники злочинної організації, діючи у складі організованої групи, з корисливих мотивів, діючи у спосіб небезпечний для життя та здоров`я потерпілих, супроводжуючи свої незаконні дії спричиненням тілесних ушкоджень, незаконно позбавили волі та викрали ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , примусово помістивши вказаних осіб до автомобілю марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_4 та проти їх волі відвезли у невстановлене на теперішній час досудовим розслідуванням місце на території Київській області, де утримували останніх протягом понад 6 годин, заподіюючи фізичні страждання, що виразились у спричиненні тілесних ушкоджень та застосуванні тортур, з метою подальшого вимагання та отримання грошових коштів у сумі 1000000 доларів США, супроводжуючи свої дії погрозами, у випадку відмови виконання їх вимог позбавити життя потерпілих.

Крім того, в той же час, 11.09.2016 р., учасники злочинної організації, діючи у складі організованої групи, попередньо подавивши волю до супротиву потерпілих ОСОБА_17 і ОСОБА_16 , шляхом застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я, супроводжуючи свої протизаконні дії погрозами щодо позбавлення життя, здійснили напад на потерпілих та незаконно заволоділи грошовими коштами останніх у сумі 7500 доларів США та 4000 гривень, а також годинником марки «RADO», вартістю близько 2500 доларів США.

Також, в ході проведення досудового розслідування було встановлено, що 13.09.2016 р., службові особи ГУ НП в Київській області будучи учасниками злочинної організації, а також діючи у складі організованої групи, вимагали здійснити передачу належного потерпілому ОСОБА_17 та його співмешканці ОСОБА_16 майна автотранспортного засобу на користь третьої особи, супроводжуючи вказані дії погрозами застосування насильства, обмеження прав, свобод або законних інтересі останнього, в наслідок чого потерпілими ОСОБА_17 та ОСОБА_16 було здійснено переоформлення належного їм транспортного засобу на третю особу, чим завдано останнім майнової шкоди в особливо великому розмірі.

З жовтня 2016 року по теперішній час, учасники злочинної організації, діючи у складі організованої групи, вимагають у громадянина України ОСОБА_18 здійснити безоплатну передачу належного останньому майна - групи нежитлових приміщень, що розташовані в АДРЕСА_5 , супроводжуючи свої дії погрозами застосування насильства щодо останнього та його близьких родичів, а також пошкодження належного їм майна.

У ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень причетний ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому 21 листопада 2018 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 255 КК України.

На даний час у органу досудового розслідування є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_11 здійснював легалізацію доходів, отриманих в результаті скоєння злочинною організацією кримінальних правопорушень, шляхом придбання для себе та членів родини рухомого та нерухомого майна, відкриття депозитів у банківських установах тощо.

Таким чином, наявні підстави вважати, що шляхом вчинення вищевказаних дій підозрюваний ОСОБА_11 вживав дії, спрямовані на приховування одержаного злочинним шляхом майна та створює видимість його легального походження, зокрема за допомогою дружини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Як було встановлено в ході проведення досудового розслідування, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на праві власності належить:

- квартира загальною площею 56.9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки 1/1;

- частина нежилого приміщення №1 площею 34,70 кв.м., що складає 56/100 частин від нежилого приміщення №1 групи приміщень №180, загальною площею 61,60 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 ;

- приватний будинок загальною площею 54,5 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , частка власності 1/1.

Крім того, відповідно до витягу з НАІС у власності ОСОБА_19 перебуває транспортний засіб «Toyota RAV4», 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 з державним номерним знаком НОМЕР_3 .

21.11.2018 р. слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), посилаючись на те, що протиправними діями підозрюваного ОСОБА_11 було вчинено ряд тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, у тому числі й кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України, за яке законом передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, накладення арешту на майно є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту, з метою забезпечення збереження майна та в подальшому можливої його конфіскації виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке на праві власності належить дружині підозрюваного ОСОБА_11 - ОСОБА_10 , а саме:
- квартиру загальною площею 56.9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки 1/1;

- частину нежилого приміщення №1 площею 34.70 кв.м., що складає 56/100 частин від нежилого приміщення №1 групи приміщень АДРЕСА_2 ;

- приватний будинок загальною площею 54,5 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , частка власності 1/1.

- транспортний засіб «Toyota RAV 4», 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 з державним номерним знаком НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

22.11.2018 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), а саме:

- квартиру загальною площею 56.9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки 1/1;

- частину нежилого приміщення №1 площею 34.70 кв.м., що складає 56/100 частин від нежилого приміщення №1 групи приміщень АДРЕСА_2 ;

- приватний будинок загальною площею 54,5 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , частка власності 1/1;
- транспортний засіб «Toyota RAV 4», 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 з державним номерним знаком НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), із забороненою останній та іншим особам у володінні (користуванні) яких перебуває вказане рухоме та нерухоме майна розпоряджатися та користуватися ним.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя виходив з того, що слідчим та прокурором доведено необхідність арешту майна, а також наявність передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків, оскільки ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 255 КК України, зокрема за ч. 4 ст. 189 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, а встановлені в ході досудового розслідування обставини у їх сукупності свідчать про те, що накладення арешту на зазначене у клопотанні слідчого майно є необхідним для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, з метою забезпечення збереження майна та в подальшому можливої його конфіскації.
З таким рішенням слідчого судді не можливо погодитися з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За положеннями ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя , суд, повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна.

Зазначених вимог закону слідчий та слідчий суддя місцевого суду не дотрималися.

Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:

1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності;

2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила.

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.

За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 укладено шлюб, про що зроблений відповідний актовий запис про шлюб № 94 від 31.01.2015 р.

Згідно договору дарування квартири ВСМ №794160 від 20.10.2005 р. гр. ОСОБА_20 подарувала гр. ОСОБА_19 трикімнатну квартиру АДРЕСА_7 , загальною площею 56,9 кв.м.

Відповідно до договору купівлі продажу частки нежилого приміщення від 24.06.2014 р. ОСОБА_21 (продавець), отримавши від ОСОБА_19 (покупця) грошові кошти у сумі 572646 грн., передав останній у власність нерухоме майно, яким є 56/100 частин від нежилого приміщення №1 групи приміщень АДРЕСА_8 , загальною площею 61,60 кв.м., відчужувана частина нежилого приміщення складає 34,70 кв.м.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.09.2012 р. ОСОБА_19 , на підставі заповіту, посвідченого, Березівською державною нотаріальною конторою Березівського району Одеської області від 13.12.1991 р., прийняла у спадок майно, належне ОСОБА_22 , а саме: приватний будинок загальною площею 54,5 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, транспортний засіб «Toyota RAV 4», 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 з державним номерним знаком НОМЕР_3 , був зареєстрований ОСОБА_19 12.08.2014 р.

З вище наведеного вбачається, що майно, на яке просив накласти арешт слідчий ОСОБА_10 набуте до моменту реєстрації шлюбу із ОСОБА_11 та в розумінні ст. 57 СК України є її особистою приватною власністю.

Оскільки метою накладення арешту зазначено можливу конфіскацію майна, а п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України не допускає накладення арешту на майно будь-якої іншої особи крім підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження та враховуючи , що ОСОБА_10 такого правового статусу не має, відсутні правові підстави для накладення арешту на майно, яке є її особистою власністю з підстав, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що слідчим та прокурором не доведено тієї обставини, що зареєстроване за ОСОБА_10 нерухоме та рухоме майно, на яке орган досудового розслідування просив накласти арешт є її спільною з чоловіком ОСОБА_11 сумісною власністю, а слідчим суддею у свою чергу у відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України не з`ясовано при розгляді клопотання правових підстав для арешту майна, ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.11.2018 року підлягає скасуванню, як незаконна, винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали - про відмову у задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погодженого із прокурором відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , про накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, яке є особистою власністю ОСОБА_10 .

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), а саме:
- квартиру загальною площею 56.9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки 1/1;

- частину нежилого приміщення №1 площею 34.70 кв.м., що складає 56/100 частин від нежилого приміщення №1 групи приміщень АДРЕСА_2 ;

- приватний будинок загальною площею 54,5 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , частка власності 1/1.
- -транспортний засіб «Toyota RAV 4», 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 з державним номерним знаком НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), та заборонено ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та іншим особам у володінні (користуванні) яких перебуває вказане рухоме та нерухоме майна розпоряджатися та користуватися ним, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погодженого із прокурором відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), а саме:
- квартиру загальною площею 56.9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки 1/1;

- частину нежилого приміщення №1 площею 34.70 кв.м., що складає 56/100 частин від нежилого приміщення №1 групи приміщень АДРЕСА_2 ;

- приватний будинок загальною площею 54,5 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , частка власності 1/1.
- -транспортний засіб «Toyota RAV 4», 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 з державним номерним знаком НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), із забороненою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та іншим особам у володінні (користуванні) яких перебуває вказане рухоме та нерухоме майна розпоряджатися та користуватися ним, - відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

__________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4