Справа №592/856/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/65/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 січня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 000129, -

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Сумської місцевої прокуратури в межах кримінального провадження №000129 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України звернувся з клопотанням про арешт майна, вилученого в ході огляду місця події парковки, яка розташована за адресою м. Суми вул. Першотравнева поруч з буд.21, а саме : автомобілю марки Land Rover, чорного кольору, 2008 року випуску, н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , обґрунтовуючи його необхідністю забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення (цивільний позов).

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 січня 2019 року у задоволенні вказаного клопотання про арешт майна було відмовлено.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що наданими слідчим доказами не підтверджені ризики, передбачені ст.170 КПК України, що могли стати підставами для накладення арешту на майно, яким володіє підозрюваний ОСОБА_10 , а також не доведено співрозмірність вартості такого майна розміру вимог цивільного позову, поданого потерпілим під час досудового розслідування та обгрунтованість його розміру.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить вказану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт майна у даному кримінальному провадженні.

За змістом доводів апеляційної скарги вважає, що слідчим суддею допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і прийнято рішення, яке не враховує всіх обставин та містить невідповідність висновків фактичним обставинам справи. Вказує, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки слідчий суддя з достатньою повнотою не врахував, що вказане майно необхідно арештувати з метою забезпечення цивільного позову потерпілого про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням, і матеріалами, доданими до клопотання, на думку прокурора, доведено співрозмірність вартості належного ОСОБА_10 майна, розміру поданого потерпілим позову. Також, вказує на те, що слідчий суддя, вийшов за межі своїх повноважень, зазначаючи про необґрунтованість розміру цивільного позову, що, як стверджує прокурор, є предметом дослідження судом під час розгляду справи по суті. Разом з тим, в обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на положення ч.3 ст.170 КПК України, якими встановлено, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а досудове розслідування у даному кримінальному провадженні лише розпочато, слідчі дії в повній мірі не проведені, висновки експертиз не отримано.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті ухвали слідчого судді та доводів апеляційної скарги, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, думку представника власника майна адвоката ОСОБА_7 , яка вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170 - 173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку; завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Розглянувши клопотання слідчого та відмовивши в його задоволенні, слідчий суддя, на думку колегії суддів, дійшов цілком правильного висновку про недоведеність органом досудового розслідування необхідності такого арешту.

Зазначені висновки слідчого судді відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином вмотивовані і ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт вилученого в ході огляду місця події майна, слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог ст.ст.170-173 КПК України, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно.

Як убачається з наданих апеляційному суду матеріалів, Сумським відділом поліції ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000129 від 13 січня 2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_10 підозрюється в тому, що 12 січня 2019 року близько 23-10 год. умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу ОСОБА_11 тілесні ушкодження у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків.

13 січня 2019 року о 19-41 год. ОСОБА_10 було вручено письмове повідомлення про підозру за ч.2 ст.345 КК України.

13 січня 2019 року потерпілий ОСОБА_11 в порядку ст.ст.128, 129 КПК України заявив цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину в розмірі 300 000 грн. та в цей же день о 20-00 год. в ході огляду місця події - парковки, яка розташована за адресою м. Суми вул. Першотравнева поруч з буд.21, був вилучений автомобіль марки Land Rover, чорного кольору, н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10

14 січня 2019 року слідчий звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням про арешт вилученого 13 січня 2019 року в ході огляду місця події автомобіля, який належить ОСОБА_10 з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) потерпілому ОСОБА_11 .

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості клопотання слідчого про арешт вказаного майна, слідчий суддя вірно врахував практику ЄСПЛ на предмет відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Протокол і Конвенція), згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: 1) чи є втручання законним; 2) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; 3) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям, у зв`язку із чим, оцінюючи надані слідчим докази в підтвердження необхідності накладення арешту на майно підозрюваного, прийшов обґрунтованого висновку, що при такому втручанні у право власності буде допущено недотримання принципу «пропорційності», який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

Крім того, положеннями ч.6 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті (тобто у разі накладення арешту на майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення), арешт накладається на майно, в тому числі підозрюваного, за наявності серед іншого обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

При цьому, як вбачається зі змісту поданого потерпілим ОСОБА_11 позову, в його прохальній частині він просить стягнути з підозрюваного ОСОБА_10 , заподіяні йому злочином матеріальні збитки в сумі 300 000 грн. Будь-яких доказів в підтвердження цього взагалі не надає.

Враховуючи, що метою накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_10 , вилученого в ході огляду місця події є забезпечення відшкодування завданої злочином шкоди, слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого вірно врахував також і відсутність в матеріалах клопотання обґрунтування розміру цивільного позову, а тому доводи прокурора, викладені в його апеляційній скарзі в цій частині не заслуговують на увагу колегії суддів.

Що стосується посилання прокурора на положення ч.3 ст.170 КПК України, якими встановлено, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК, посилаючись при цьому на те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні лише розпочато, слідчі дії в повній мірі не проведені, висновки експертиз не отримано, то як вбачається зі змісту клопотання, слідчий не зазначав про необхідність накладення арешту на автомобіль підозрюваного ОСОБА_10 з метою збереження речових доказів.

Колегія суддів приходить до висновку, що в даному конкретному випадку матеріали кримінального провадження не містять доказів, які б свідчили про існування сукупності підстав для накладення арешту на вилучене в ході огляду місця події майно з підстав, зазначених в клопотанні слідчого.

На підставі викладеного, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для її скасування, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 січня 2019 року, якою слідчому СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 відмовлено у задоволенні клопотання про арешт майна підозрюваного ОСОБА_10 , а саме автомобіля марки Land Rover, чорного кольору, н.з. НОМЕР_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

.