ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/1166/19
Провадження № 1-кс/210/781/19

"07" березня 2019 р. м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 розглянувши скаргу ОСОБА_2 на відповідь начальника Криворізького районного відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 за № 48.7/2-П-10з-ЄО від 28.12.2018 року про відмову в порушенні кримінального провадження за фактом самоправства, -

ВСТАНОВИВ:
07 березня 2019 року до суду надійшла скарга ОСОБА_2 на відповідь начальника Криворізького районного відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 за № 48.7/2-П-10з-ЄО від 28.12.2018 року про відмову в порушенні кримінального провадження за фактом самоправства.

Розглянувши дану скаргу, суд вважає, що провадження по ній не може бути відкрите з наступних підстав.

Заявник у своїй заяві вказує, що 13 грудня 2018 року вона звернулась до керівника Криворізької місцевої прокуратури № 2 молодшого радника юстиції ОСОБА_4 з заявою про злочин яка була переправлена до Криворізького районного відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на розгляд та 18.12.2018 року зареєстрована в ЖЕО № 11205.

Листом від 28.12.2018 року за вих. № 48.7/2-П-10з-ЄО за підписом начальника Криворізького районного відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 заявника повідомлено, що заява ОСОБА_2 не містить відповідно до змісту ст. 11 КК України, обов`язкових ознак суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення, тому на теперішній час не підлягає відповідно до вимог ст. 214 КПК України внесенню до ЄРДР.

В своїй скарзі заявник зазначає, що вказаний лист вона отримала лише 01.03.2019 року, однак будь-якого підтвердження до матеріалів скарги не подає.

Так, відповідно до ч.1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії чи бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги обчислюється з дня отримання особою її копії. При оскарженні бездіяльності обчислення строку оскарження починається із дня, що наступає після останнього дня, який відведено КПК України для вчинення слідчим або прокурором відповідної дії.

Пункт 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачає право заявника оскаржити бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

У розумінні вимог ч. 1 ст. 214 КПК України, зазначена бездіяльність слідчого чи прокурора означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Зі змісту скарги та доданих до неї документів, вбачається, що 13.12.2018 скаржник звернувся до керівника Криворізької місцевої прокуратури № 2 молодшого радника юстиції ОСОБА_4 з заявою про злочин яка була переправлена до Криворізького районного відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на розгляд та 18.12.2018 року зареєстрована в ЖЕО № 11205, а тому бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР розпочалася після спливу 24 годин після отримання відповідної заяви, тобто з 14.12.2018 року.

Відповідно до п. 5 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених у листі № 1640 / 0 / 4 - 12 від 09 листопада 2012 року «Про деякі питання оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування » при оскарженні бездіяльності обчислення строку оскарження починається із дня, що настає після останнього дня, який відведено КПК для вчинення слідчим або прокурором відповідної дії.

У розумінні вимог ч. 1 ст. 303 КПК України скарга на зазначену бездіяльність Криворізького районного відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області мала бути подана заявником протягом десяти днів з моменту вчинення бездіяльності, а саме до 25.12.2018 включно.

Зі скарги вбачається, що вона була складена лише 07.03.2019 року.

Таким чином, заявником пропущено строк подання скарги на бездіяльність органів досудового розслідування.

Також, слідчий суддя, при обчислені строків на подання скарги не бере до уваги лист начальника Криворізького районного відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , оскільки бездіяльність в даному випадку рахується після сплину встановленого ст. 214 КПК України строку для внесення відомостей до ЄРДР уповноваженою особою.

Слідчий суддя звертає увагу заявника на те, що строки для вчинення певних дій, визначені у процесуальному законодавстві, мають дисциплінувати осіб, що звертаються до суду, а тому неуважність особи при поданні скарги до суду, або незнання законів не може вважатись поважною причиною для поновлення строку на подання скарги.

Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

З огляду на ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», яка передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, необхідно вказати і на правові позиції Європейського суду з прав людини стосовно доступу до правосуддя та права перегляду судових рішень.

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип «res judicata», особливо, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

За цих підстав Високий Суд одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення).

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.11.2012, № 1640/0/4-12 «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» у випадку пропуску строку, встановленого для подання скарги, скарга повертається особі, якщо при її поданні особа не порушила питання про поновлення цього строку. Слідчий суддя, за наявності відповідної заяви, може поновити строк, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо). Підставою для поновлення строків також може бути визнано й об`єктивні причини, внаслідок яких особа не змогла вчасно реалізувати своє право на подання скарги.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, слідчий суддя виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Тому, у зв`язку з наведеним та керуючись положеннями ст.ст. 303, 304 КПК України, постановлення слідчим суддею ухвали про відмову у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження відповідь начальника Криворізького районного відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 за № 48.7/2-П-10з-ЄО від 28.12.2018 року про відмову в порушенні кримінального провадження за фактом самоправства та повернення скарги заявнику, зважаючи на вищепроаналізовані фактичні обставини, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до правосуддя.

Таким чином, як вже було встановлено, з долучених до матеріалів справи документів строк подання цієї скарги минув підстави для його поновлення заявником не вказані. Отже, цей строк поновленню не підлягає.

За таких обставин скарга повертається заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303 - 309, 369, 371-372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :
В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження відповіді начальника Криворізького районного відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 за № 48.7/2-П-10з-ЄО від 28.12.2018 року про відмову в порушенні кримінального провадження за фактом самоправства відмовити.

Повернути матеріали скарги ОСОБА_2 на відповідь начальника Криворізького районного відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 за № 48.7/2-П-10з-ЄО від 28.12.2018 року про відмову в порушенні кримінального провадження за фактом самоправства разом з усіма додатками скаржнику.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали

Слідчий суддя: ОСОБА_1