Справа № 638/1939/18
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2019 року Дзержинський районний суд м.Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю:
прокурора ОСОБА_2
захисника ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду м.Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001141 від 10.03.2017 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, українця, освіта середня технічна, не працюючого, одруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
29.11.1982 року за вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова за ч.2 ст.140 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців з конфіскацією майна;
28.08.1985 року за вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова за ч.2 ст.141 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки;
06.12.1988 року за вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова за ст.17, ч.1 ст.215-3, ч.1 ст.101, ч.2 ст.140, 42 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців з конфіскацією майна;
31.03.1995 року за вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова за ч.3 ст.101 КК України до позбавлення волі строком на 6 років;
19.03.2003 року за вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова за ч.2 ст.121, ч.4 ст.189, ст.395, 70 КК України до позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна;
08.12.2010 року за вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова за ч.1 ст.187, ст.395 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців; звільнений у 2013 році із ВК-100 м.Херсону умовно-достроково на невідбуту частину покарання 1 рік позбавлення волі;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,
у с т а н о в и в :
10 березня 2017 року близько 10:00 год ОСОБА_5 зустрівся з трьома не встановленими під час досудового розслідування малознайомими особами на ім`я ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з метою вчинення кримінального правопорушення та дізнався від малознайомого на ім`я ОСОБА_9 про те, що за адресою: АДРЕСА_3 , проживає одинокий чоловік похилого віку, який за місцем свого проживання зберігає грошові кошти. ОСОБА_5 , будучи обізнаним про те, що за вказаною адресою проживає особа, щодо якої можна вчинити злочин, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, вступив в злочинну змову з невстановленими особами на ім`я ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , домовився з останніми відкрито заволодіти майном вказаного чоловіка, яким виявився ОСОБА_10 , з проникненням до житла останнього. В той же день, 10.03.2017 року близько 12:00 год, маючи єдиний з невстановленими особами корисливий умисел, спрямований на відкрите викрадення майна ОСОБА_11 .1. шляхом проникнення до житла останнього, ОСОБА_5 разом з невстановленими особами на ім`я ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , приїхав до будинку ОСОБА_10 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де розподіливши між собою ролі, за попередньою усною домовленістю з невстановленими особами, ОСОБА_5 , відповідно до відведеної йому ролі, попрямував разом з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_8 до квартири, в якій проживає ОСОБА_10 , а двоє невстановлених осіб , залишились на вулиці спостерігати за навколишньою обстановкою. Підійшовши до дверей квартири ОСОБА_10 , ОСОБА_5 постукав у двері та на питання власника квартири «Хто там?» повідомив, що він приніс пошту. Коли ОСОБА_10 відкрив їм двері своєї квартири, ОСОБА_5 та невстановлена особа на ім`я ОСОБА_8 , відштовхнув обома руками у груди ОСОБА_10 від дверей, застосувавши насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Після чого , співучасники проникли до квартири АДРЕСА_4 зазначеного домоволодіння та невстановлена особа на ім`я ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_10 надати їм наявні в нього грошові кошти. Отримавши відмову ОСОБА_10 , невстановлена особа на ім`я ОСОБА_8 почав відшуковувати в квартирі цінні речі та грошові кошти, а ОСОБА_5 перебував поряд з ОСОБА_10 щоб запобігти спробам останнього чинити перешкоди вчиненню злочину. Невстановлена особа на ім`я ОСОБА_8 відшукав на столі кімнати ноутбук марки DELL Inspirion 3521, чорного кольору, вартістю, згідно даних висновку судово- товарознавчої експертизи № 3022 від 23.06.2017 року , 3 136 грн , мобільний телефон марки Nокіа модель 1800, вартістю , згідно даних висновку судово- товарознавчої експертизи № 3022 від 23.06.2017 року, 94 грн, мобільний телефон Nокіа 2330, вартістю, згідно даних висновку судово- товарознавчої експертизи № 3022 від 23.06.2017 року, 147 грн та поклав до своєї куртки. В свою чергу ОСОБА_5 відшукав у шухляді столу грошові кошти в сумі 12 000 грн та 500 доларів США, (відповідно до курсу НБУ станом на 10.03.2017 еквівалент 13 450 грн) та передав кошти невстановленій особі на ім`я ОСОБА_8 . Тиким чином , ОСОБА_5 та невстановлена особа на ім`я ОСОБА_8 відкрито заволоділи майном та грошовими коштами потерпілого на загальну суму 28 827 грн.

Після чого ОСОБА_5 та невстановлена особа на ім`я ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зникли обернувши викрадене майно на свою користь , розпорядившись їм у подальшому на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_10 матеріальну шкоду, на загальну суму 28 827 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні іннримінуемного йому кримінального правопорушення визнав та пояснив суду, що скоїв його при вищевказаних обставинах.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи правильність розуміння обвинуваченим змісту обставин події вчиненого кримінального правопорушення , які викладені в обвинувальному акті, той факт, що така позиція не викликає сумнівів у її добровільності та істинності , суд вирішив у кримінальному провадженні обмежитися допитом обвинуваченого та вивченням даних про його особу, не досліджуючи докази відносно обставин, які ніким не опорюються.

Вислухавши показання обвинуваченого, суд вважає, що його вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінуємого йому кримінального правопорушення знайшла підтвердження в процесі розгляду кримінального провадження та підтверджена сукупністю зібраних по провадженню доказів .

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна ( грабіж), поєднаний з насильством , яке не є безпечним для життя та здоров"я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого , згідно зі ст. 66 КК України, визнання своєї вини, щире каяття.

Обставиною , яка обтяжує покарання обвинуваченого , згідно зі ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Статтею 81 КПК України, серед обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачено подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання.

Крім того, відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжкого злочину; дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий ; за медичною допомогою в комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний психоневрологічний диспансер» за останні п`ять років не звертався, на диспансерному обліку в комунальному закладі охорони здоров`я «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, одружений, за місцем свого мешкання характеризується формально , не працює, через що не має джерела офіційного доходу, спричинену матеріальну шкоду не відшкодував , тому суд доходить висновку, що виправлення та попередження нових злочинів з боку обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства, та вважає доцільним призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті , яка передбачає відповідальність за вчинене.

В строк відбування покарання зарахувати строк перебування під вартою з 04.02.2018 року.

Потерпілим ОСОБА_10 в порядку ст. 128 КПК України заявлений до ОСОБА_5 цивільний позов, в якому він просить стягнути з винної особи матеріальну шкоду, спричинену злочином в сумі 28 827 грн.

В обґрунтування заявленого позову зазначає, що під час проникнення до житла, в якому він проживає, ОСОБА_5 заволодів належними йому грошовим коштами та майном.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 56, 61 КПК України, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, вправі пред`явити до обвинуваченого цивільний позов, який розглядається судом у кримінальному провадженні.

Цивільні позови по кримінальному провадженню розглядаються відповідно до вимог цивільного судочинства України.

За ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

З урахуванням того, що сума матеріальної шкоди, визначена в цивільному позові, підтверджується належними, достатніми та допустимими доказами , цивільний позов визнаний цивільним відповідачем в особі ОСОБА_5 , суд вважає вимоги законними , обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Речові докази-

договір "ДОН " долучений до матеріалів провадження, мобільний телефон марки Nокіа модель 1800, imei: НОМЕР_1 переданий на відповідальне збереження ОСОБА_10 , сім карта пластикова з символами НОМЕР_2 , яка має номер НОМЕР_3 долучена до матеріалів провадження.

Судові витрати по провадженню складають витрати на проведення судово- товарознавчої експертизи від 23.06.2017 року № 3022 ХНДЕКЦ на суму 296,61 грн , що підлягають стягнення з засудженої особи на корить держави.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.. 100 КПК України .

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України та призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 2 (двох ) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня фактичного затримання , тобто з 04 лютого 2018 року ( дані протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину).

У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_5 , перебування в установі попереднього ув`язнення з 04 лютого 2018 року по день постановлення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (з урахуванням змін, що набрали чинності згідно із Законом України від 26.11.2015 року №838-VIIІ "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання").
Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін до набрання вироком законної сиди.

Речові докази - договір "ДОН ", мобільний телефон марки Nокіа модель 1800, imei: НОМЕР_1 , сім карта пластикова з символами НОМЕР_2 , яка має номер НОМЕР_3 повернути потерпілому ОСОБА_10 .

Цивільний позов ОСОБА_10 задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якості компенсації завданої матеріальної шкоди суму в розмірі 28 827 ( двадцять вісім тисяч вісімсот двадцять сім) грн..

Стягнути з ОСОБА_5 на рахунок бюджету України судові витрати в розмірі 296,61 грн.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1