Постанова

Іменем України
13 грудня 2018 року

м. Київ
Справа № 133/2193/14-к

Провадження № 51 4718 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
його захисника адвоката ОСОБА_7

розглянув в судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000199 щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Йосипівка Козятинського району Вінницької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ст. 185 ч. 3, ст. 187 ч. 3 КК України,
за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 09 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 20 грудня 2017 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 09 червня 2017 року ОСОБА_6 засуджено:

- за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;
- за ст. 187 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ст. 70 ч. 1 КК України ОСОБА_6 призначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_6 залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 вказано рахувати з 16 травня 2014 року.
На підставі ст. 72 ч. 5 КК України, ОСОБА_6 зараховано у строк відбуття покарання попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 16 травня 2014 року по 11 березня 2015 року, з 24 березня 2015 року по 30 грудня 2015 року, з 15 червня 2016 року по час набрання вироком законної сили.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в сумі 687 грн. 96 коп.
Прийнято рішення щодо речових доказів.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин.
Так, 25 лютого 2014 близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов до домоволодіння ОСОБА_8 , яке розташоване в АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю власниці, шляхом виривання кріплень з вхідних дверей, проник всередину будинку, звідки таємно викрав грошові кошти, вироби із золота та майно потерпілої ОСОБА_8 на загальну суму 7 093,25 грн., чим завдав їй матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 27 березня 2014 року приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_6 з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом вчинення розбійного нападу, заздалегідь взяв ножа, приховуючи своє обличчя від потерпілої за допомогою сонцезахисних окулярів, усвідомлюючи, що господарка домоволодіння знаходиться у будинку, але через похилий вік і поганий стан здоров`я не зможе чинити йому фізичний опір, відчинив кватирку вікна та проник до житлового будинку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке розташоване в АДРЕСА_3 , та, увімкнувши світло у одній із кімнат, почав шукати гроші та цінності. У той же час у іншій кімнаті прокинулась господарка будинку та почала запитувати хто і що робить у її будинку. Тримаючи у руці ножа та погрожуючи ним вбити потерпілу або спричинити їй тілесні ушкодження, ОСОБА_6 почав вимагати віддати усі гроші, золоті прикраси та інші цінності. Сприймаючи погрози нападника як реальну загрозу її життю та здоров`ю, усвідомлюючи, що він може виконати свої погрози, ОСОБА_9 дістала гроші у сумі 4 000 грн., що були заховані у її спальній кімнаті та віддала їх ОСОБА_6 , запевнивши при цьому, що інших цінностей та грошей у неї немає. Заволодівши таким чином грошима потерпілої у сумі 4 000 грн., ОСОБА_6 через вхідні двері вийшов з будинку ОСОБА_9 та з місця злочину зник, використавши вказані гроші на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 20 грудня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни, а апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого та його захисника без задоволення.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційних скаргах, які є аналогічними за своїми доводами та змістом засуджений і його захисник просять вирок та ухвалу щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вказують на однобічність і неповноту розгляду справи судами та невідповідність висновків зазначених у вироку суду фактичним обставинам справи. Вважаючи недоведеною вину ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 3, ст. 187 ч. 3 КК України, зазначають, що у випадку із потерпілою ОСОБА_8 судом не було встановлено механізму та способу проникнення ним до домоволодіння ОСОБА_8 , двері він не зривав, оскільки вони були відчинені, а тому його дії не могли бути кваліфіковані за ознакою проникнення.
Крім того вказують на те, що жоден із свідків не вказав на ОСОБА_6 як на особу, яка вчинила зазначену крадіжку. Вказують також на порушення вимог ст. 229 ч. 2 КПК України під час проведення впізнання потерпілою ОСОБА_8 викраденої речі. У випадку ж із потерпілою ОСОБА_9 зазначають, що судами не було встановлено і доведено, що ОСОБА_6 погрожував їй ножем, і жоден із свідків також не вказав на нього як на особу, яка скоїла розбійний напад на ОСОБА_9 , що також вказує на відсутність в його діях розбою.
Заперечень на касаційні скарги засудженого і його захисника від учасників судового провадження не надходило.
Позиції учасників судового провадження
Засуджений та його захисник в судовому засіданні підтримали касаційні скарги і просили їх задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні вважав касаційні скарги необґрунтованими і просив залишити їх без задоволення, а судові рішення без зміни.
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК України та на які є посилання в касаційних скаргах, не є відповідно до вимог ст. 438 ч. 1 КПК України предметом дослідження та перевірки касаційним судом. Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Касаційний суд при перевірці матеріалів кримінального провадження встановив, що суди дотримались вимог зазначеного закону.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 3, 187 ч. 3 КК України, ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, які було безпосередньо досліджено та оцінено з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів оцінено з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На підтвердження винуватості ОСОБА_6 та доведеності його вини у вчиненні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 3, ст. 187 ч. 3 КК України, а саме: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, вчинене повторно, а також розбою, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, з проникненням у житло, суд обґрунтовано послався на:

- показання самого ОСОБА_6 , який підтвердив та не заперечував того, що у вечірній час перебував у с. Флоріанівка Козятинського району;
- показання потерпілої ОСОБА_8 , яка вказала на обставини за яких виявила крадіжку її майна 26 лютого 2014 року, а також про те, що викрадені у неї речі були виявлені у домоволодіння ОСОБА_10 , у якої напередодні знаходився ОСОБА_6 ;
- показання потерпілої ОСОБА_9 , яка вказала, що близько 23 години вона спала у своєму будинку в спальній кімнаті та прокинулася від того, що в прихожій загорілося світло, вона побачила, що у дверях її спальної кімнати стоїть чоловік ОСОБА_11 , якого вона знала з дитинства, оскільки він жив з нею по сусідству, а його мати жила разом з ОСОБА_12 . Підійшовши до неї, ОСОБА_11 приставив ножа до горла та сказав, щоб вона віддала йому золото та гроші. Побоюючись за своє життя, вона витягла гроші з банки під ліжком та передала злочинцю. Після цього, вона відчинила двері і випустила ОСОБА_11 , а близько 06 години вона пішла до сусідки та про все розповіла. Крім того, потерпіла повідомила, що злочинець заліз в будинок через кватирку у вікні;
- довідку Флоріанівської сільської ради № 69 від 28.02.2014 року (т. 2 а.п.97), відповідно до якої ОСОБА_6 зареєстрований в АДРЕСА_1 і склад сім`ї складається: з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 мати, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сестра;
- показання свідка ОСОБА_15 , яка підтвердила показання потерпілої ОСОБА_9 про те, що 28 березня 2014 близько 06 години ранку до неї прийшла ОСОБА_9 та повідомила про подію, що відбулася з останньою 27.03.2014 року та попросила зателефонувати до рідних і повідомити про це. Також вказала, що в селі по вуличному на ОСОБА_16 говорила ОСОБА_12 , оскільки це було колись прізвище його матері;
- показання свідка ОСОБА_17 , яка в судовому пояснила, що потерпіла ОСОБА_9 є її бабусею та з її слів знає, що до неї вночі заліз грабіжник і вимагав гроші, вона віддала йому гроші в сумі 4 тис. гривень;

- показання інших свідків ОСОБА_18 , Огневої- ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , які у своїй сукупності підтвердили обставини як щодо подій вчинених злочинів, так і щодо особи самого ОСОБА_6 ;

- витяг з кримінального провадження № 0000123 від 26.02.2014 року (т. 2 а.п. 68), відповідно до якого в ніч з 25 на 26.02.2014 року невідома особа по АДРЕСА_2 вчинила крадіжку особистих речей, коштів на суму 5800 гривень та золотих виробів з будинку ОСОБА_8 ;
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.02.2014 р., (т. 2 а.п.70);
- протокол огляду місця події від 26.02.2014 р., (т.2 а.п.72-79);
- протокол огляду домоволодіння ОСОБА_10 від 26.02.2014 р. (т. 2 а.п.81-82);
- слідчий експеримент, проведений з потерпілою ОСОБА_8 від 11.06.2014 р., у ході якого потерпіла повідомила про обставини викрадення грошей, пляшки вина «Кагор», пляшки домашнього вина в пляшці із під води «Поляна квасова», майонезу, банки з салом (т. 2 а.п.130-131);
- протокол проведення слідчого експеременту від 13.06.2014 року (т. 2. а.п.133-135), з дозволу потерпілої ОСОБА_24 , та за її участю, а також участю обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_25 , з якого встановлено, що слідчий експеримент проведено шляхом відтворення обставин крадіжки речей із будинку ОСОБА_24 , в ході якого ОСОБА_6 , показав як вчинив дану крадіжку. Протокол слідчого експеременту відповідає відеозапису проведення слідчого експеременту, оглянутого судом в судовому засіданні. Суд критично розцінив пояснення ОСОБА_6 про те, що він не приймав участі у слідчому експерименті і не підписував даний протокол, оскільки протокол підписаний всіма учасниками процесуальної дії, в тому числі захисником обвинуваченого. Дані твердження обвинуваченого суд розцінив як спробу уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин;
- протокол пред`явлення речей для впізнання від 13.06.2014 р., (т. 2 а.п. 138-141) відповідно до якого потерпіла ОСОБА_8 впізнала пусті пляшки з під вина «Кагор», та з під мінеральної води «Поляна квасова», які були вилучені у ОСОБА_10 , як такі, що були викрадені з її будинку;
- копію книги відомостей про виїзд автомобіля з служби таксі «Ромас» з 25.02.2014 р. по 26.02.2014 р., з якої вбачається, що 25.02.2014 р. о 23-43 год. в службу таксі надійшов виклик від чоловіка « ОСОБА_12 » в с. Флоріанівка (т.2 а.п.88);
- витяг з кримінального провадження №0000199 від 28.03.2014 року (т. 2 а.п.107), відповідно до якого 27.03.2014 року близько 22 години невідома особа проникла в будинок по АДРЕСА_3 , вчинила розбійний напад на ОСОБА_9 та заволоділа коштами потерпілої в сумі 4 000 грн.;
- протокол проведення слідчого експерименту від 10.06.2014 р. з участю потерпілої ОСОБА_9 , яка повідомила про обставини розбійного нападу і заволодіння її коштами (т. 2 а.п.124);
- протокол проведення слідчого експерименту від 13.06.2014 року, проведений з дозволу потерпілої ОСОБА_9 та за її участю, а також участю обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_25 , в ході якого ОСОБА_6 , показав як проник до будинку ОСОБА_9 через кватирку, ввімкнув світло, як потерпіла грошові кошти, які були завернуті в хустинку, дістала з-під ліжка та передала йому, як вона відчинила йому вхідні двері та він пішов, а ніж викинув у сільський ставок. (т. 2 а.п.136-137). Протокол слідчого експерименту відповідає відеозапису проведення слідчого експерименту, оглянутого судом в судовому засіданні. Пояснення ОСОБА_6 про те, що він не приймав участі у слідчому експерименті і не підписував даний протокол суд також розцінив критично, оскільки протокол підписаний всіма учасниками процесуальної дії, в тому числі захисником обвинуваченого;
- копію журналу реєстрації замовлень автомобілів служби таксі «Фортуна» (т.2 а.с.121), якою підтверджуються покази свідка ОСОБА_23 , що 27.03.2015 р. о 22-50 год. в службу таксі надійшов виклик на ст. Кордишівка, звідки свідок разом із ОСОБА_6 поїхали в м. Козятин.
Суд не знайшов підстав для задоволення клопотання обвинуваченого та його захисника - адвоката ОСОБА_7 про визнання ряду доказів недопустимими, оскільки зазначені ними у цьому клопотанні докази добуті без порушень норм кримінального процесуального закону. Про це свідчать заяви і пояснення потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (т. 2 а.п.132, 135), згідно яких вони надали згоду працівникам міліції оглянути їх помешкання та проводити слідчі експерименти.
Протоколи пред`явлення речей для впізнання від 13.06.2014 р. також відповідають вимогам ст.ст. 228-229 КПК України.
Безпідставними є доводи касаційних скарг про те, що у вироку не вірно зазначено спосіб проникнення до будинку потерпілої ОСОБА_8 «шляхом виривання кріплень з вхідних дверей», оскільки такий висновок суд зробив на підставі протоколу огляду домоволодіння ОСОБА_8 від 26.02.2014 року, в якому зафіксовано наявне відповідне пошкодження дверей станом на день проведення відповідного огляду.
При цьому обставина того, що висновок дактилоскопічної експертизи щодо вилучених слідів пальців рук не ідентифікує ОСОБА_6 як особу, яка вчинила крадіжку, не впливає на висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні крадіжки, оскільки вказаний висновок не враховувався як доказ вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України.
Заява обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування до нього недозволених методів при затриманні і проведенні слідчих дій працівниками Козятинського РВ УМВС України у Вінницькій області була перевірена, проте зазначені у ній дані не знайшли свого підтвердження, у зв`язку із чим кримінальне провадження по даному факту, внесене до ЄРДР за вказаною заявою, постановою старшого слідчого СВ прокуратури Вінницької області від 31.08.2016 року закрито за відсутністю складу злочину в діях працівників міліції.
Встановивши фактичні обставини, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 3, ст. 187 ч. 3 КК України.
Розгляд справи судом першої інстанції проведено із дотриманням вимог процесуального закону і вирок суду відповідає вимогам ст.ст. 370, 374 КПК України.
Доводи касаційних скарг засудженого та захисника, які аналогічні доводам їх апеляційних скарг, в тому числі і щодо неповноти досудового розслідування та судового провадження, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, були предметом перевірки в суді апеляційної інстанції і обґрунтовано визнані такими, що не відповідають матеріалам кримінального провадження та не ґрунтуються на вимогах закону.
Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч. 3, 187 ч. 3 КК України, виходячи з встановлених обставин та наявних доказів, яким була дана належна оцінка і зроблені правильні висновки. При цьому щодо тверджень у апеляційній скарзі про те, що потерпіла ОСОБА_8 на власні очі не бачила хто саме вчинив крадіжку, апеляційний суд зазначив, що особливістю вчинення вказаного злочину є те, що його вчинено таємно, а не відкрито, проте вказана обставина не доводить невинуватість ОСОБА_6 , оскільки його вина підтверджується сукупністю інших доказів.
При розгляді апеляційних скарг засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 суд апеляційної інстанції їх доводи перевірив і своє рішення належним чином мотивував.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів не встановила процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків судів про доведеність вини ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій.
За таких обставин, доводи касаційних скарг щодо недоведеності вини і відсутності в діях ОСОБА_6 складів злочинів, передбачених ст. 185 ч. 3, ст. 187 ч. 3 КК України, є безпідставними.
Об`єктивних даних, що вказували б на вчинення злочинів за інших обставин та на відсутність в діях ОСОБА_6 складів злочинів, передбачених ст. 185 ч. 3, ст. 187 ч. 3 КК України, колегія суддів за матеріалами провадження не знаходить і передбачені законом підстави для перевірки цього відсутні.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, також не виявлено.
Враховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційних скарг, скасування судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції не знаходить, а тому касаційні скарги засудженого та захисника задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, Суд
ухвалив:
Вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 09 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 20 грудня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3