печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про продовження строку дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000368 від 15.06.2018,

В С Т А Н О В И В :
17.04.2019 Прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з наведеним вище клопотанням.
Клопотання обґрунтовує тим, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000368 від 15.06.2018 щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361-2 КК України та за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 364, ч. 3 ст. 209 КК України.
В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що завершити досудове розслідування у визначений ухвалою слідчого судді про застосування запобіжного заходу не представилось можливим, оскільки у кримінальному провадженні не проведено всіх необхідних слідчих (розшукових) та процесуальних дій. Разом з тим, заявлені ризики, які існували при обранні підозрюваному міри запобіжного заходу продовжують діяти, у зв`язку з чим виникла необхідність у продовженні строку дії покладених обов`язків на підозрювану на строк до 19.05.2019 включно.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.
Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували в частині щодо клопотання про продовження дії обов`язку не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає ОСОБА_5 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду, аргументуючи це тим, що підозрюваний працює на території Київської області та щодо уникнення спілкування з підозрюваною ОСОБА_5 , оскільки вона являється його дружиною.
Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.
Судовим розглядом встановлено, що 19.02.2019 Головним слідчим управлінням Національної поліції України у відповідності до ч. 1 ст. 278 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361-2 КК України, в рамках здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000368 від 15.06.2018.
21.02.2019 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19.04.2019 включно та визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у сумі 500 000 грн. та зобов`язано виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.
22.02.2019 ОСОБА_5 звільнений з-під варти, у зв`язку із внесенням застави.
Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Частиною 1 статті 194 КПК України, передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 6 ст.194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).
Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено судами при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу, яке було предметом апеляційного перегляду та при вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу.
Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні прокурора та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Згідно ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку дії покладених на підозрюваного обов`язків повинно окрім іншого містити виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, аналіз чого наведений слідчим суддею вище, а по-друге, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики.
Судовим розглядом встановлено, що Першим заступником Генерального прокурора 16.04.2019 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000368 продовжено до трьох місяців, тобто до 19.05.2019, оскільки у кримінальному провадженні необхідно виконати процесуальні дії, проведення та завершення яких потребує додаткового часу.
Слідчий суддя приймає до уваги, що у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Слідчим суддею встановлено, що закінчити досудове розслідування не видалося можливим внаслідок особливої складності провадження та у зв`язку з тим, що необхідно провести та завершити такі дії:
- закінчити проведення комплексної інженерно-технічної експертизи;
- закінчити проведення судової балістичної експертизи;
- завершити огляди низки речей та документів, вилучених під час проведення 19.02.2019 та 28.02.2019 понад 60 обшуків;
- розсекретити та долучити до матеріалів кримінального провадження матеріали негласних слідчих (розшукових) дій стосовно учасників угруповання та інших осіб, які проводились тривалий час;
- виконати низку інших слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на повне та всебічне дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення;
- виконати вимоги ст. 291 КПК України, а саме: скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, які під розписку вручити підозрюваним.
Прокурором доведено, що провести зазначені слідчі та процесуальні дії у двомісячний строк досудового розслідування виявилось неможливо. Зокрема експертам у ході проведення комплексної інженерно-технічної експертизи потрібно дослідити понад 20 одиниць комп`ютерної техніки та цифрових носіїв інформації, що потребує кількох місяців роботи. Під час проведених обшуків вилучено значний обсяг документів, комп`ютерної техніки та цифрових носіїв інформації. Їх огляд, аналіз отриманої інформації, планування та проведення подальших слідчих дій також потребують великого проміжку часу. До розслідування провадження слідчим необхідно залучати кваліфікованих спеціалістів у галузі комп`ютерних технологій. Їх пошук та проведені дослідження комп`ютерної техніки і електронних систем тривають довгий час.
За викладених обставин, вбачається, що на даний час у кримінальному провадженні продовжують існувати обставини, з якими законодавець пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.
Вирішуючи питання про існування, передбачених кримінальним процесуальним законом, ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Стороною обвинувачення в судовому засіданні доведено та матеріалами клопотання підтверджено, що окрім обґрунтованої підозри у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, є наявність ризиків.
Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватися від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, кримінальні правопорушення, у яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , пов`язані з несанкціонованим втручанням в роботу автоматизованих систем (ІПНП) шляхом віддаленого доступу. Ці дії він вчинив у складі організованої групи, до якої входили також діючі працівники поліції, а саме підрозділу ДІАП НПУ, який відповідає за роботу зазначених автоматизованих систем. Тому підозрюваний, перебуваючи на волі, з метою приховання слідів злочину, може вчиняти дії щодо самостійного, або ж за змовою з працівниками ДІАП НПУ, видалення та спотворення інформації в автоматизованій системі ІПНП, зокрема відомостей щодо несанкціонованого втручання в її роботу. Також, ОСОБА_5 з метою приховування слідів злочину, перебуваючи на волі, може знищити документи щодо несанкціонованого отримання та збуту інформації з обмеженим доступом (зокрема щодо конфіденційних відомостей про громадян України), що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також необхідно врахувати той факт, що підозрюваний у минулому працював в органах внутрішніх справ, не за доходами високий рівень матеріального забезпечення, набутий ним упродовж життя, вагомий соціальний статус. Тому, у випадку не застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності він матиме можливість здійснювати незаконний вплив на свідків, серед яких багато діючих та колишніх працівників поліції, або інших співучасників вчинених кримінальних правопорушень, з метою спонукання останніх до надання завідомо неправдивих показань, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Разом з тим, ОСОБА_5 вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення як співорганізатор організованої групи, до складу якої входять невстановлені особи з числа працівників правоохоронних органів, тому останній, перебуваючи на волі, матиме можливість спілкування з останніми, розробляти стратегію дій, спрямованих на приховування слідів злочину, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, маючи фаховий рівень знань в галузі комп`ютерних технологій, у випадку незастосування запобіжного заходу тримання під вартою, може продовжувати займатись несанкціонованим отриманням та збутом інформації з обмеженим доступом. Зазначені обставини підтверджують наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Разом з цим, сторона захисту, з метою забезпечення права на працю підозрюваного, просила відмовити у проводженні дії обов`язку «не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду», оскільки ОСОБА_5 працює в межах Київської області, а також відмовити у задоволенні продовження дії обов`язку щодо уникнення спілкування з підозрюваною ОСОБА_5 , оскільки вона являється дружиною ОСОБА_5 .
Варто зазначити, що вказані доводи стороною обвинувачення спростовані не були, а відтак виходячи з принципу змагальності, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, слідчий суддя, враховуючи при цьому статтю 43 Конституції України, не знаходить підстав для відмови стороні захисту у задоволенні вказаного клопотання, та, як наслідок, вважає за необхідне у продовженні дії обов`язку частково відмовити та визначити наступним чином «не відлучатися за межі міста Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду» та «- утримуватися від спілкування із підозрюваними у кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та свідками визначеними прокурором/слідчим», що не суперечитиме принципам кримінального провадження та його цілям і одночасно буде дотримано охорону прав, свобод та інтересів підозрюваного.
На підставі викладеного, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії покладених на підозрюваного обов`язків, враховуючи при цьому принцип диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, та приймає до уваги ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як сторона захисту не спростувала представлені стороною обвинувачення слідчому судді докази, які дають підстави для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного запобіжного заходу.
Питання доведеності вини підозрюваним у скоєнні інкримінованих злочинів і правильності кваліфікації його дій, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 179, 194, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити частково.
Продовжити в межах строку досудового розслідування, а саме до 19 травня 2019 року, строк дії покладених на підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000368 від 15.06.2018 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
- не відлучатися за межі міста Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання слідчому/прокурору, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000368 свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- утримуватися від спілкування із підозрюваними у кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та свідками визначеними прокурором/слідчим.

В іншій частині вимоги клопотання залишити без задоволення.
Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1