Ухвала
Іменем України
18 лютого 2019року

м. Київ

справа № 523/3314/18

провадження № 51-678ск19

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу судді Одеського апеляційного суду від 25 січня 2019 року,
встановив:
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2018 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , поданої в порядку ст. 303 КПК України, на дії слідчого та прокурора у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000453 від 08 грудня 2012 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, та за № 0005191 від 16 жовтня 2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 цього Кодексу.
Суддя Одеського апеляційного суду ухвалою від 25 січня 2019 року, керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України, відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вказану ухвалу слідчого судді.
У касаційній скарзі скаржники просять скасувати вказану ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у цьому суді.
Перевіривши касаційну скаргу та додану до неї копію судового рішення, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 91 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру. До того ж, у ст. 309 вказаного Кодексу визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.
Як убачається зі змісту касаційної скарги та доданої до неї копії судового рішення, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді, який, діючи в межах своєї компетенції, відмовив у задоволенні скарги останніх на дії слідчого та прокурора. Відповідно до статей 307, 309 КПК України такі ухвали слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягають.
У силу ч. 4 ст. 399 вказаного Кодексу суддя-доповідач апеляційного суду відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Саме цими нормами процесуального закону й керувався суддя апеляційного суду, постановляючи ухвалу від 25 січня 2019 року за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Така законодавча позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема цей Суд у своєму рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
За таких обставин з касаційної скарги та доданої до неї копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. А тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити згідно п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи наведене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу судді Одеського апеляційного суду від 25 січня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3