ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 650/956/18 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11- кп/819/64/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
У Х В А Л А
іменем України

13 листопада 2018 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0000168 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 26 червня 2018 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Біла Криниця Великоолександрівського району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 13.10.2015 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України на 1 місяць арешту, який відбутий на гауптвахті,
засуджено: за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
Міра запобіжного заходу домашній арешт.
Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

в с т а н о в и л а:

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 21.05.2018 року близько 13.00 годині через отвір в пошкодженій огорожі проник на територію подвір`я домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_9 , де в подальшому, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, проник до господарського приміщення - піднавісу, розташованого на території даного подвір`я, звідки повторно, таємно, викрав бувшу у використанні чавунну плиту, після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, шляхом пошкодження скоби навісного замку дверей приміщення літньої кухні, що також знаходиться на території вказаного домоволодіння, проник до нього, звідки таємно викрав, з плити пічного опалення, бувшу у використанні чавунну плиту у зборі з кільцями та колісником, а також, продовжуючи свої злочинні дії, шляхом пошкодження віконної шибки, проник до приміщення вищевказаного нежилого житлового будинку, звідки таємно викрав з плити пічного опалення бувшу у використанні чавунну плиту в зборі з кільцями, колісником та металевими дверцятами. Вказане викрадене ОСОБА_8 майно, у зв`язку з наявними на ньому механічними пошкодженнями у вигляді тріщин металу, які утворилися в процесі його тривалої експлуатації, не дали можливості оцінити його як продукцію, проте воно представляє матеріальну цінність для потерпілої у грошовому еквіваленті, як брухт чорного металу, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 472,80 грн.

У поданій на вирок апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, вказує на незаконність вироку з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування своїх доводів наголошує, що судом не дотримано вимоги ст.374 КПК України, оскільки безпідставно зазначено про наявність судимостей у обвинуваченого, не вказавши при цьому, чи є вони погашеними. Крім того, при призначенні покарання судом не враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, повне визнання ОСОБА_8 вини в інкримінованому, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, які дають підстави для призначення йому покарання з застосуванням ст. 75 КК України. Просить змінити вирок суду першої інстанції та призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.

Обвинуваченого ОСОБА_8 було належним чином повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду кримінального провадження за апеляційної скаргою його захисника. Клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 , який підтримав свої апеляційні вимоги, просив змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання та пом`якшити ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.75 КК України, думку прокурора про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який його засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.185 КК України, обґрунтовані дослідженими під час судового розгляду доказами.

Як убачається зі змісту апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , фактичні обставини вчиненого злочину, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 , ним не оспорюються, тому відповідно до ч.1 ст.404 КПК України апеляційний суд не перевіряє вирок суду першої інстанції в цій частині.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо винності обвинуваченого та правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав себе винним в обсязі висунутого обвинувачення, фактичні обставини провадження, перелік, обсяг та вартість викрадено майна не оспорював.

Доводи захисника про порушення судом першої інстанції вимог ст.374 КПК України під час викладу вступної частини вироку, колегія суддів вважає безпідставними.

Зі змісту вироку випливає, що вступна частина в повному обсязі відповідає вимогам ч.2 ст.374 КПК України, оскільки в ній вказано всі відомості про обвинуваченого ОСОБА_8 , що мають значення для справи, включаючи відомості про наявність всіх судимостей, що дає повне розуміння про те, які з судимостей є непогашеними.

Крім того, в обвинувальному акті зазначені всі судимості ОСОБА_8 , які в порядку ст.89 КК України не зняті та не погашені.

Що ж до доводів захисника суворість призначеного покарання та необхідність його пом`якшення із застосуванням ст.75 КК України, то колегія суддів вважає їх безпідставними, такими, що не є підставою для зміни вироку.

Виходячи з положень, передбачених ст.65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Зі змісту апеляційної скарги захисника вбачається, що ним фактично порушується питання про недотримання судом першої інстанції вищенаведених вимог закону, що безпосередньо пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

На думку колегія суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання дотримався вимог ст.ст.50, 65 КК України щодо його необхідності, достатності і справедливості. Підстав вважати, що призначене покарання є суворим, як про це стверджує апелянт, не має.

Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про його особу, що він за місцем проживання характеризується посередньо, не працевлаштований, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, обставини, що пом`якшують покарання, - активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків, на які є посилання в апеляційній скарзі, обставин, що обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням цих конкретних обставин та даних про особу винного, суд обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення ОСОБА_8 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства та правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців у мінімальних межах санкції ч.3 ст.185 КК України. Таке покарання за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, оскільки менш суворий вид покарання, не пов`язаний з позбавленням волі, буде недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Ті обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, як такі, що, на його думку, дають підстави для пом`якшення покарання із застосуванням ст.75 КК України, зокрема, повне визнання, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, товони у даному випадку не можуть бути підставами для пом`якшення покарання із застосуванням ст.75 КК України, оскільки жодним чином не зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину та суспільну небезпеку особи обвинуваченого, який, будучи неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів, в тому числі за злочини проти власності, маючи не зняті та не погашені судимості, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив новий умисний злочин проти власності, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та небажання стати на шлях виправлення.

Крім того, з матеріалів провадження випливає, що ОСОБА_8 постійного місця роботи та законного джерела прибутку не має.

Дані про особу ОСОБА_8 , характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, свідчать про суспільну небезпеку його особи та неможливість його виправлення без відбування реального покарання у виді позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, оскільки призначення йому менш суворого покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, зокрема, із застосування ст.75 КК України, як про це вказує захисник в апеляційній скарзі, буде недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, враховуючи його негативну репутацію.

З огляду на викладене вище, підстав для пом`якшення покарання із застосуванням ст.75 КК України та зміни вироку в цій частині, як про це ставить питання захисник, колегія суддів не знаходить, тому апеляційну скаргу сторони захисту слід залишити без задоволення.

Даних, які б свідчили про те, що у кримінальному провадженні неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотні порушення кримінального процесуального закону, які можуть бути підставами для скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено, а тому вирок має бути залишений без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 26 червня 2018 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 15 листопада 2018 року
Ухвала набрала законної сили 13 листопада 2018 року

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2