Ухвала
Іменем України
26 листопада 2018 р.

м. Київ
Справа № 468/676/16-к
Провадження № 51-9454 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 серпня 2018 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:

Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2018 року,

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Раковець Богородчанського району
Івано-Франківської області, громадянина України,
який мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 ,
такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Ухвалою Апеляційного судуІвано-Франківської області від 16 серпня 2018 року зазначений вирок місцевого суду залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що він, 21 вересня 2016 року, приблизно о 21.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Міцкевича в м. Коломия, та був зупинений працівниками поліції. В ході складання працівниками поліції адміністративного протоколу у ОСОБА_4 вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 16.10.2009. Постановою Богородчанського районного суду від 13 жовтня 2016 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.

В подальшому ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що він позбавлений права керування транспортним засобом строком на один рік, при невстановлених слідством обставинах, в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України №340 від 8 травня 1993 року «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуск громадян до керування транспортним засобом», а саме п.16, згідно якого посвідчення водія на право керування транспортним засобом однієї з категорій видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити в центрі Державтоінспекції, отримав фіктивне посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 16.10.2009 року категорії «А», «В», «C1», «С», «D1», «D», «BE», «C1E», «СЕ», «D1E», «DE» на своє імя.
Після отримання вищевказаного посвідчення водія і до 01.02.2017 ОСОБА_4 використовував завідомо підроблений офіційний документ - посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 16.10.2009, видане на його імя, у власних потребах, а саме для керування автотранспортними засобами.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 01.02.2017, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 , на підставі завідомо підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 16.10.2009, в м. Івано-Франківську по вул. Дністровській, здійснив зупинку вищезазначеного транспортного засобу ближче ніж 3 м. до суцільної лінії розмітки, чим порушив правила дорожнього руху. Вказане порушення було виявлене працівниками Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську.
На вимогу працівників патрульної поліції, пред`явити документ на право керування транспортним засобом, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи, що він позбавлений права керування транспортним засобом на підставі постанови Богородчанського районного суду від 13.11.2016, пред`явив для перевірки працівникам патрульної поліції, завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 16.10.2009, використавши його в черговий раз.
В подальшому, працівниками патрульної поліції, посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 16.10.2009 в ОСОБА_4 вилучено, оскільки містило явні ознаки підробки.
У відповідності до висновку експерта № 1.1.-118/17 від 23.05.2017 бланк наданого на дослідження посвідчення водія серії НОМЕР_2 за способом нанесення зображення та первинними елементами захисту не відповідає бланкам посвідчення водія, які знаходяться в офіційному обігу.
У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вказує на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі засудженого, внаслідок м`якості. Крім того, посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке убачає у невідповідності ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України.

Перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 358 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Що стосується доводів прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_4 покарання, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону судом дотримані.

Як вбачається з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд з достатньою повнотою врахував характер, ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, усі обставини справи, у тому числі й ті, на які посилається прокурор у касаційній скарзі, дані про особу винного, який характеризується позитивно, раніше не судимий, не одружений, не працює, на обліках ОНД та ОПНЛ №3 не перебуває. Крім того, судом першої інстанції враховано обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, а апеляційним судом віднесено до пом`якшуючих обставин ще й повне визнання ОСОБА_4 своєї вини, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Зважаючи на наведене, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах мінімального розміру санкції ч. 4 ст. 358 КК України.

Таке покарання на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, доводи касаційної скарги близькі за змістом доводам, які були наведені в апеляційній скарзі прокурора та були предметом перевірки суду апеляційної інстанції за результатами якої визнані безпідставними. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі і вважати його необгрунтованим чи сумнівним підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст.419 КПК України.

Враховуючи викладене, підстав вважати призначене засудженому покарання явно несправедливим внаслідок м`якості, колегія суддів не вбачає.
Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК України, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 серпня 2018 року щодо ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3