В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 006542 від 09 липня 2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Радянського районного суду м. Києва від 28 листопада 2000 року за ч.2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року), ухвалою Київського міського суду від 18.01.2001 року дії ОСОБА_5 перекваліфіковані з ч. 2 ст. 140 на ч. 1 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року); вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 11 травня 2005 року за ч. 2 ст. 185 КК України; вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 15 грудня 2006 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ст.70 КК України; вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 29 липня 2013 року за ч.2 ст.185 КК України; вироком Оболонського районного суду м. Києва від 09 листопада 2018 року за ч. 2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 1 (рік),-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , маючи не зняті та не погашені судимості, за вчинення злочинів проти власності, 08 липня 2018 року приблизно о 13 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Шумського, 1-Б, помітив відчинені двері до під`їзду. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 зайшов до під`їзду вказаного будинку та піднявся на декілька поверхів вище, де на загальному коридорі помітив велосипед марки «Rocky Mountain fusion 910» сірого кольору. В подальшому ОСОБА_5 переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає повторно, таємно викрав вказаний велосипед та вийшовши з будинку з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 14902 гривень.

Крім того, ОСОБА_5 02 серпня 2018 року приблизно о 17 год. 20 хв., з метою вчинення відкритого викрадення чужого майна, а саме велосипеду який належить потерпілому ОСОБА_7 , перебував за адресою: м. Київ, вул. Воскресенська, 12 Г.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх та перевагу у віці перед малолітнім ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 не зважаючи на зауваження ОСОБА_8 відкрито викрав велосипед «Benetti», чорно-зеленого кольору, який знаходився біля під`їзду вказаного будинку.

В подальшому ОСОБА_5 , з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 5000 грн.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) визнав повністю, дав покази, підтвердив вище викладені обставини його скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Вказав, що дійсно 08 липня 2018 року приблизно о 13 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Шумського, 1-Б, таємно викрав велосипед марки «Rocky Mountain fusion 910», а також 02 серпня 2018 року приблизно о 17 год. 20 хв. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , відкрито викрав велосипед «Benetti», чорно-зеленого кольору та якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даного злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінальних правопорушень, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно та відкритому викрадені чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинів) при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття у вчиненні злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин Синдром залежності», раніше неодноразово судимий, зокрема за скоєння корисливих злочинів проти власності, на шлях виправлення не став; його вік, спосіб життя (неодружений, не працює); стан здоров`я, а саме те, що ОСОБА_5 є хворим на ВІЛ інфекцію IV клінічна стадія, туберкульоз легень та HCV інфекція хронічний гепатит, позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), а саме: їх класифікацію за ст. 12 КК України, що відноситься до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів відповідно, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини другої статті 185 та частини другої статті 186 КК України, з визначенням остаточного покарання на підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 цього Кодексу у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі та з урахуванням наявності вироку Оболонського районного суду м. Києва від 09 листопада 2018 року.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Дане покарання у виді позбавлення волі, на переконання суду, з огляду на відсутність передумов для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому термін його попереднього ув`язнення, а саме з 06 серпня 2018 року до 09 листопада 2018 року, визначений вироком Оболонського районного суду м. Києва від 09 листопада 2018 року

Також з огляду на положення ч. 4 ст. 70 КК України, яка передбачає, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, та у цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу, у строк відбування покарання за цим вироком зарахувати покарання відбуте частково за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 09 листопада 2018 року за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки;

-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки;.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_5 покарання за вказані кримінальні правопорушення шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва від 09 листопада 2018 року, більш суворим, призначеним за цим вироком остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою вважати продовженим до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , відраховувати з моменту постановлення вироку, тобто з 27 грудня 2018 року, із зарахуванням у нього терміну його попереднього ув`язнення, а саме з 06 серпня 2018 року до 09 листопада 2018 року у порядку ч. 5 ст. 72 КК України та згідно ст.ст. 70, 72 КК України, відбуте частково покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 09 листопада 2018 року за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Речові докази у кримінальному проваджені CD-R диск з відеозаписом з камер спостереження зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ у кримінальному проваджені велосипед «Rocky Mountain» номер рами НОМЕР_1 - залишити у володінні ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя