Справа № 564/2671/15-к Провадження №11-кп/802/30/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.115 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої - ОСОБА_9 ,
представника потерпілої - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 15 лютого 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Костопіль Рівненської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, маючого на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого, засуджено за ч.1 ст.115 КК України до позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Задоволено цивільний позов ОСОБА_9 , ОСОБА_11 в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди . Стягнуто з ОСОБА_7 моральну шкоду на користь ОСОБА_9 100000 (сто тисяч) грн., на користь ОСОБА_11 100000 (сто тисяч) грн ., на користь ОСОБА_12 100000 (сто тисяч) грн. та на користь ОСОБА_13 100 000 (сто тисяч) грн.
Вироком вирішено долю речових доказів та судових витрат.
Так, ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він в період часу з 02 до 2 год. 45 хв. 15 лютого 2014 року, знаходячись по місцю свого проживання, а саме в будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, маючи умисел на заподіяння смерті ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою підтримував близькі стосунки, в ході конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, наніс ОСОБА_14 зі значною силою клинком кухонного ножа один різкий удар в область лівої підключичної ділянки, внаслідок чого заподіяв останній тілесне ушкодження у вигляді однієї колото-різаної рани в лівій підключичній ділянці із раневим каналом в глибину грудної клітки, з ушкодженням по його ходу хрящової частини другого ребра та проникненням в ліву плевральну порожнину і стінку крупної судини - легеневого стовбура.
Внаслідок отриманого тілесного ушкодження ОСОБА_14 померла на місці події від гострої зовнішньої та внутрішньої кровотечі та масивної крововтрати, яка виникла як ускладнення в результаті проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки з наскрізним ушкодженням великої магістральної судини - легеневого стовбура.
Не погоджуючись з вироком суду захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 оскаржив вирок суду в апеляційному порядку. Вважає вирок суду таким, який ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, висновки суду невідповідними фактичним обставинам кримінального провадження, а вину свого підзахисного у вчиненні злочину недоведеною. Вказує, що судом першої інстанції при ухваленні вироку в справі показання ОСОБА_7 дані ним у ході судових засідань, були безпідставно поставлені під сумнів і розцінені судом як позиція обвинуваченого з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що на думку захисту є неприпустимим. Стверджує, що захист не оспорював факт смерті ОСОБА_15 внаслідок проникаючої колото-різаної рани, однак одночасно вважає, що стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами причетність ОСОБА_7 до нанесення удару ножем ОСОБА_15 . Зазначає, що висновки судових експертиз, які суд поклав в основу свого вироку щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину є недопустимими доказами, оскільки не містять доказів причетності останнього до нанесення ножового поранення ОСОБА_15 . При цьому, на думку захисника, експерти порушили принципи об`єктивності та повноти експертного дослідження, що могло суттєво вплинути на формулювання думки суду щодо вини ОСОБА_7 . Вважає, що будь-якого прямого чи непрямого доказу, який не викликав би розумного сумніву, що саме ОСОБА_7 наніс смертельний удар ОСОБА_15 , суду надано не було. Крім того вказує, що ніж марки "Lessner", який був вилучений під час огляду місця події, не був предметом жодного із досліджень проведених експертиз в даному кримінальному провадженні. Просить оскаржуваний вирок суду скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_9 в письмових запереченнях на апеляційну скаргу сторони захисту вважає вирок суду першої інстанції обґрунтованим та законним, а доводи скарги безпідставними. Просить вирок місцевого суду залишити без змін.
Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу в повному обсязі, прокурора, потерпілу та її представника, які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить до наступного висновку.
Судове рішення відповідно до положень ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За положеннями ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення .

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно зі ст. 94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказаних вимог закону місцевим судом при ухваленні вироку дотримано.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення за обставин вказаних у вироку, стверджуються зібраними в кримінальному провадженні та належним чином перевіреними в судовому засіданні доказами, яким місцевий суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ч.1 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При цьому посилання обвинуваченого та його захисника про недоведеність належними та допустимими доказами вини першого у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовується сукупністю наявних в матеріалах кримінального провадження доказів, які були досліджені судом першої інстанції.

Як встановлено в ході судового розгляду провадження місцевим судом, і з цим погоджується апеляційний суд, винність ОСОБА_7 у вчинених ним кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами, які колегія суддів вважає належними та допустимими в розумінні положень ст.ст.85, 86 КПК України.

Так, вина ОСОБА_7 за вказаних в обвинувальному акті та вироку суду першої інстанції обставин, повністю підтверджується наступними доказами.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_9 , яка є матір`ю загиблої ОСОБА_14 , пояснила, що про стосунки дочки та обвинуваченого дізналась восени 2013 року. Неодноразово вона помічала в дочки синці від побиття ОСОБА_7 . В середу 12.02.2014 року, у її онука ОСОБА_16 , був день народження - 10 років. В п`ятницю 14.02.2014 року дочка зателефонувала їй і повідомила, що замовила кафе «Деражнянка» в м.Рівне на неділю - 16.02.2014 року на 17:00 год. для святкування дня народження сина, а в ніч з 14 на 15 лютого 2014 року сталася ця страшна трагедія. Крім того додала, що її дочка не могла вчинити самогубство.
Про напруженість і складність стосунків між загиблою ОСОБА_14 та обвинуваченим ОСОБА_7 та конфлікти між ними, які інколи доходили навіть до бійок, а також застосування фізичної сили обвинуваченого відносно загиблої, підтвердили також допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .

Водночас, з наданих в суді першої інстанції пояснень свідка ОСОБА_21 , яка являється диспетчером по прийому викликів Костопільської підстанції швидкої допомоги, вбачається, що в ніч на 15.02.2014 року вона прийняла виклик на 103 від особи жіночої статі: "Приїзжайте, тут побились". Цей виклик зафіксований в картці виїзду №1656 від 15.02.2014 року. Приводом цього виклику було повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.64 т.1).

Отже, вищенаведеними доказами фактично спростовуються доводи сторони захисту щодо відсутності неприязних особистих стосунків між загиблою ОСОБА_14 та обвинуваченим ОСОБА_7 .

Факт перебування ОСОБА_14 та обвинуваченого ОСОБА_7 разом в ніч на 15.02.2014 року підтверджується наданими в суді першої інстанції поясненнями свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які усі разом святкували День Святого Валентина за адресою проживання обвинуваченого - АДРЕСА_1 .

Крім того, вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину доводиться й іншими письмовими доказами, які досліджувались судом першої інстанції, а саме:

- протоколом огляду місця події від 15.02.2014 року - домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням фотозйомки і відеозапису за участю спеціалістів НДЕКЦ при УМВС в Рівненській області та в присутності понятих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , з якого вбачається, що в ході даної слідчої дії за цією адресою було виявлено труп ОСОБА_14 з ознаками насильницької смерті і вилучено з місця події два кухонні ножі марки «Lessner» (один з підлоги поруч з трупом, інший під тумбочкою кухонної меблевої стінки) (а.с.35-54, 56 т.1);
- протоколом огляду трупа від 15.02.2014 року ОСОБА_15 , який складений в приміщенні моргу за участю спеціаліста - судового-медичного експерта та в присутності понятих ОСОБА_26 і ОСОБА_27 , згідно якого, на тілі трупа зафіксовано наявність тілесних ушкоджень та вилучено одяг (спортивний светр, дві блузи з колото-різаними пошкодженнями та слідами крові та відібрано зразки волосся, зрізи нігтів з обох рук та зразок крові трупа) (а.с.57-59 т.1);
- висновком судово-медичної експертизи №25 від 15.03.2014 року трупа ОСОБА_14 , відповідно якого у трупа виявлена рана лівої підключичної ділянки, яка ушкоджуючи хрящову частину 2-го ребра продовжується раневим каналом в ліву плевральну порожнину і надалі ушкоджуючи стінку крупної судини (легеневого стовбура) в просвіті якого і закінчується. Вищевказані ушкодження утворились прижиттєво, незадовго до настання смерті громадянки ОСОБА_14 (а.с.4-10 т.2);
- висновком судової імунологічної експертизи №59 від 05.05.2014 року з якого вбачається, що на двох ножах, вилучених під час огляду місця події виявлено кров людини, що може походити від ОСОБА_14 (а.с.98-101 т.2);
- висновком судової імунологічної експертизи №58 від 30.04.2014 року з якого вбачається, що на зішкрібі з дверцят кухонної стінки, змиві біля ножа, змиві біля лівої руки, змиві з ванної, вилучених під час огляду місця події виявлено кров людини, що може походити від ОСОБА_14 (а.с.106-108 т.2);
- висновком судової імунологічної експертизи №60 від 25.06.2014 року згідно якого на двох жіночих кофтах, спортивній кофті блакитного кольору, смугастому рушнику, вилучених під час огляду місця події виявлено кров людини, що може походити від ОСОБА_14 (а.с.116-119 т.2);
- висновком медико-криміналістичної експертизи №91-мк від 11.06.2014 року, з якого вбачається, що на шкіряному клапті з лівої підключичної ділянки від трупа громадянки ОСОБА_14 виявлена одна колото-різана рана, яка спричинена внаслідок однієї травматичної дії плоским, одностороннє загостреним, колюче-ріжучим, травмуючим знаряддям на зразок клинка ножа. На предметах одягу ОСОБА_14 : куртці та двох блузах виявлено по одному колото-ріжучому пошкодженню тканини, розташованих у верхніх чвертях передів зліва. Дані колото-ріжучі пошкодження на шкіряному клапті та тканині предметів одягу відповідають одне одному по характеру та розташуванню, спричинені одночасно внаслідок однієї травматичної дії плоским, одностороннє загостреним, колюче-ріжучим, травмуючим знаряддям на зразок клинка ножа та могли бути заподіяні внаслідок травматичної дії клинком ножа під №1, так як він має відповідні конструктивні характеристики. Виникнення даних колото-різаних пошкоджень внаслідок травматичної дії клинком ножа, умовно позначеного №2 виключається, так як він не має відповідних конструктивних характеристик (а.с.18- 23 т.2);
- висновком комісійної судово-медичної експертизи №78/101-мк від 16.07.2014 року, яка проведена судово-медичною експертною комісією в складі чотирьох експертів КЗ "Обласне бюро судово-медичної експертизи" Рівненської обласної ради (а.с.39-59 т.2).
Відповідно до цього висновку при судово-медичній експертизі тіла трупа ОСОБА_14 були встановлені тілесні ушкодження: одна шкіряна колото-різана рана в лівій підключичній ділянці, від якої в глибину грудної клітки продовжувався один раневий канал, ушкоджуючи по його ходу хрящову частину 2-го ребра з проникненням в ліву плевральну порожнину і стінку крупної судини - легеневого стовбура, в просвіті якого і закінчується. Відповідно в проекції вхідної шкірної рани на предметах одягу ОСОБА_14 (спортивній куртці, блузі чорного та блузі білого кольору) виявлені колото-різані пошкодження тканин.
Раневий канал в грудній клітці потерпілої був орієнтований в напрямку зліва-направо, зверху-донизу, спереду-назад. Довжина раневого каналу складає не менше 12 см.
Вищевказані ушкодження утворились прижиттєво, незадовго до настання смерті ОСОБА_14 .
З медичної токи зору, всі тілесні ушкодження в ділянці грудної клітки ОСОБА_14 в даному випадку розглядаються в єдиному механізмі та причинному зв`язку заподіяння травматичним знаряддям, а тому кожне тілесне ушкодження окремо не оцінюється за ступенем тяжкості, а наявні тілесні ушкодження оцінюються в сукупності. В сукупності наявні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя в момент їх заподіяння, що відповідає положенню п.2.1.3. «й» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6.
Смерть громадянки ОСОБА_14 настала від гострої зовнішньої і внутрішньої кровотечі та масивної крововтрати, яка виникла як ускладнення внаслідок проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки з наскрізним ушкодженням великої магістральної судини - легеневого стовбура.
Смерть громадянки ОСОБА_14 перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з травмою лівої половини грудної клітки та крупної магістральної судини.
Морфологічні особливості вхідної шкірної рани в лівій підключичні ділянці, а саме: лінійно-дуговидна форма, рівні незсаднені краї, верхній кінець рани гострокутної форми і протилежний йому нижній кінець "П"-подібної форми, продовження її раневим каналом та особливості ушкоджень органів по ходу раневого каналу свідчать про те, що наявні ушкодження виникли від дії колючо-ріжучого травмуючого знаряддя, з властивостями леза і обушка, що відповідає характеристиці клинка ножа, яке зазначене та підтверджене також медико-криміналістичним дослідженням, при якому виявлена «колото-різана рана, спричинена внаслідок однієї травматичної дії плоским, одностороннє загостреним, колюче-ріжучим, травмуючим знаряддям на зразок клинка ножа». На предметах одягу громадянки ОСОБА_14 : куртці та двох блузах - виявлені по одному колото-різаному пошкодженню тканини, розташованих в верхніх чвертях передів зліва.
Дані колото-різані пошкодження на шкіряному клапті та тілі ОСОБА_14 , а також на тканині предметів одягу ОСОБА_14 відповідають одне одному по характеру та розташуванню, спричинені одночасно внаслідок однієї травматичної дії з дуже значною силою плоским, одностороннє загостреним, колюче-ріжучим, травмуючим знаряддям на зразок клинка ножа та заподіяні внаслідок травматичної дії клинком ножа, представленого на експертизу, умовно позначеного №1, так як він має відповідні конструктивні характеристики. Колото-різане пошкодження «Z»-подібної форми на блузі чорного кольору виникло внаслідок влучання клинка ножа під час удару у зморшку тканини. Всі дані колото-різані пошкодження заподіяні при занурюванні клинка в тіло ОСОБА_14 . Пошкоджень, що могли виникнути при витягуванні клинка ножа з тіла, на тілі трупа ОСОБА_14 та предметах її одягу - не виявлено.
Враховуючи особливості вхідної шкірної рани та пошкодження на предметах одягу, відсутність ознак відходження додаткових ушкоджень від їх країв, наявність одного напрямку раневого каналу та відсутність ознак його відхилення, слід зазначити, що під час заподіяння удару та витягання клинка ножа з рани положення площини клинка та площини тіла ОСОБА_14 практично не змінювалось. Напрямок раневого каналу та відповідно напрямок руху клинка ножа під час заподіяння удару відносно умовних площин тіла ОСОБА_14 були наступними: відносно фронтальної площини - спереду-назад, відносно сагітальної площини -зліва-направо під гострим кутом, відносно горизонтальної площини - зверху-вниз, під гострим кутом.
Вищенаведене пояснює те, що від руху при витяганні ножа з рани будь-яких додаткових ушкоджень не виникло, а наявні тілесні ушкодження в даному випадку виникли від занурення клинка в тіло.
При умові якби ОСОБА_14 власноруч витягувала із рани грудної клітки ножа після нанесення, раневий канал та рана на шкірі в ділянці грудної клітки зазнали би змін.
Аналізуючи ознаки тілесних ушкоджень на тілі та предметах одягу ОСОБА_14 , а саме: локалізацію, кількість; значну глибину, напрям раневого каналу зовні усередину (до середньої лінії тіла) тяжкість ушкоджень, які свідчать за нанесення сильного, різкого удару; нанесення удару в ділянку тіла, прикриту одягом - експертна комісія робить висновок про те, що в даному випадку виключається нанесення власною рукою ОСОБА_14 вищевказаних колото-різаних пошкоджень на тілі та предметах одягу, та як ножем довжиною 32,3 см. з його конструктивними характеристиками не можливо нанести різкий удар зі значною силою у вищевказану ділянку тіла під вищенаведеним кутами - не можливо нанести удар з розмаху та потім витягнути клинок ножа під тим ж самими кутами.
Будь-яких тілесних ушкодження на тілі ОСОБА_14 характерних, для боротьби, бійки самооборони не виявлено.
Після отримання наявних тілесних ушкоджень в ділянці грудної клітки здатність до активних дій (самостійно пересуватись тощо, у зв`язку з сильною кровотечею) практично не була можливою.
Судово-медичних даних за зміну пози і розташування трупа ОСОБА_14 немає.
На предметах одягу ОСОБА_14 : куртці, блузі чорного кольору, блузі білого кольору виявлені сліди крові у вигляді просочувань та мазків розташованих у верхніх третинах передів та спинок. Сліди крові у вигляді просочувань виникли внаслідок всмоктування незгорнутої крові при її витіканні з джерела кровотечі на тілі ОСОБА_14 (рани на передній поверхні, верхньої частини грудної клітини зліва); при утворенні даних слідів крові ОСОБА_14 знаходилася у горизонтальному положенні передньою поверхнею грудної клітини доверху. Сліди крові у вигляді мазків виникли внаслідок ковзаючого контакту з незгорнутою кров`ю, що витекла з джерела кровотечі на тілі ОСОБА_14 (рани на передній поверхні, верхньої частини грудної клітини зліва). Слідів крові у вигляді патьоків на предметах одягу ОСОБА_14 не виявлено.
На тілі ОСОБА_14 виявлені сліди крові у вигляді мазків, що розташовані на шкіряних покровах верхньої третини передньої поверхні грудної клітини та шиї, верхньої третини спини, що розташовані на рівні рани, вище рівня рани та дещо нижче рівня рани та патьоків, що відходять від рани доверху і далі огинають шию переходячи на спину. При утворенні слідів крові у вигляді патьоків ОСОБА_14 знаходилася у горизонтальному положенні передньою поверхнею грудної клітини доверху. Патьоків, що відходять від рани донизу на шкірі грудної клітини та живота потерпілої ОСОБА_14 - не виявлено.
Виходячи з характеристик та механізму виникнення слідів крові на тілі та одязі ОСОБА_14 дані сліди крові могли виникнути у двох випадках: або під час удару клинком ножа грудна клітина ОСОБА_14 знаходилася у вертикальному положенні - стояла чи сиділа, та впала на спину безпосередньо під час удару (була збита з ніг внаслідок удару), або грудна клітина ОСОБА_14 знаходилася у горизонтальному положенні - лежала на спині.
Після вилучення клинка з рани миттєво настає помірна зовнішня кровотеча з рани без фонтанування, а із ушкодження судини - легеневого стовбура миттєво виникає масивна кровотеча під тиском у ліву плевральну порожнину. Наявне пошкодження великої судини - легеневого стовбуру зумовила велику швидкість крововтрати у ОСОБА_14 , що сприяло дуже швидкому темпу настання смерті.
Пошкоджень іншого характеру, крім колото-різаних, на предметах одягу громадянки ОСОБА_14 - не виявлено.
В показаннях ОСОБА_7 відсутні будь-які відомості, щодо можливого механізму заподіяння тілесних ушкоджень в ділянці грудної клітки ОСОБА_14 у вигляді колото-різаного проникаючого поранення, що не дає можливості оцінити його покази.
- висновком комісійної судово-медичної експертизи №54/28-мк від 02.06.2015 року, яка проведена судово-медичною експертною комісією в складі чотирьох експертів КЗ "Обласне бюро судово-медичної експертизи" Рівненської обласної ради (а.с.71-77 т.2) з якого вбачається, що оцінюючи висновки проведених судово-медичних експертиз, а саме те, що здатність потерпілої ОСОБА_14 до активних дій (самостійно пересуватись тощо, у зв`язку з сильною кровотечею) після отримання наявних тілесних ушкоджень в ділянці грудної клітки практично не була можливою і те, що велика швидкість крововтрати з пошкодженого легеневого стовбуру сприяла дуже швидкому темпу настання втрати свідомості та її смерті, комісія приходить до висновку, що вказані судово-медичні дані суперечать показанням ОСОБА_7 в частині можливості потерпілої виконувати певні цілеспрямовані дії.
Судово-медичні дані, встановлені в ході проведення експертизи трупа ОСОБА_14 , а саме: локалізація вхідної колото-різаної рани (ліва підключична ділянка), характеристики країв і кінців рани (верхній кінець рани гострокутної форми і протилежний йому нижній кінець "П"-подібної форми; ліва стінка полога, права підрита); напрямок раневого каналу та відповідно напрямок руху клинка ножа під час заподіяння удару (відносно фронтальної площини - спереду-назад, відносно сагітальної площини - зліва-направо під гострим кутом, відносно горизонтальної площини - зверху-вниз, під гострим кутом); значна глибина раневого каналу (не менше 10-12 см) та значна сила з якою було заподіяне поранення (про що свідчить пересічення ребра по ходу ранового каналу); відсутність ознак відходження додаткових ушкоджень від країв рани; конструктивні особливості ножа, яким було заподіяно ушкодження (загальною довжиною 323 мм, довжиною клинка 199 мм, максимальною шириною клинка 24,5 мм, з довжиною ручки 124 мм) - відповідають ситуаціям, змодельованим в ході слідчого експерименту 12.03.2015 року, а саме тим, у яких удари ножем статисту, антропометричні дані якого майже співпадають з антропометричними даними потерпілої ОСОБА_14 , наносить інший статист з антропометричними даними близькими до антропометричних даних свідка ОСОБА_7 і, загалом, виключають можливість спричинення такого характеру поранення грудей власною рукою. Слід зазначити, що у всіх вказаних змодельованих ситуаціях статист (умовно нападник) зміг з різних положень, різними руками нанести удар ножем під встановленим експертним шляхом кутами (див. фото №№ 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14). Тобто положення потерпілої ОСОБА_14 в момент спричинення їй ушкодження могло бути як вертикальним, так і горизонтальним, при умові, що вона була повернута передньою поверхнею грудної клітки до напрямку дії травмуючого знаряддя (клинка ножа), а взаєморозташування її і нападавшої особи, згідно експертного моделювання, могло бути будь-яким.
Враховуючи дані слідчого експерименту від 12.03.2015 року, при якому встановлено, що ОСОБА_14 не могла нанести собі ушкодження з даними характеристиками (див. фото №№ 1, 2, 3, 4), а також антропометричні дані ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , конструктивні особливості травмуючого знаряддя, експертна комісія приходить до висновку, що ОСОБА_7 цілком міг нанести ОСОБА_14 тілесні ушкодження, які і стали причиною її смерті.
Висновки комісійної судово-медичних комісійних експертиз №54/28-мк від 02.06.2015 року та №78/101-мк від 16.07.2014 року підтвердив, а також роз`яснив їх допитаний в судовому засіданні експерт КЗ "Обласне бюро Судово-медичної експертизи" ОСОБА_28 , який був у складі судово-медичної експертної комісії при проведенні цих експертиз та підписував їх. Сумнівів у їх правдивості в суду не виникає, оскільки, як вбачається із самих висновків, складені вони судово-медичними експертами, які мають чималий стаж експертної роботи, кваліфікаційні класи судових експертів, категорію лікарів, та попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих висновків.
Крім того, судово-медичним експертом КЗ "Обласне бюро Судово-медичної експертизи" ОСОБА_29 , який має третій кваліфікаційний клас, вищу кваліфікаційну категорію, 23 роки стажу роботи та попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, було підтверджено та роз`яснено висновок №91-мк від 11.06.2014 року, який складений цим експертом. Сумнівів у правдивості цього висновку в суду також не виникає.
Водночас, ці експерти при їх допиті пояснили, що удар був нанесений з досить значною силою, що фактично виключає в досліджуваному випадку нанесення особою самостійно собі таких пошкоджень.
Окрім того, вину ОСОБА_7 у вчиненні злочину підтверджують також і такі докази, як:
- протокол проведення слідчого експерименту (моделювання) від 12.03.2015 року, який проведений за участю спеціалістів судово-медичних експертів Рівненського обласного бюро судово-медичної експертизи та в присутності понятих, яким фактично спростовано можливість загиблої ОСОБА_14 самостійно нанести собі смертельний удар ножем в область грудної клітки зліва (а.с.63-69 т.2).
- висновок судово-медичної експертизи №49 від 03.03.2014 року, з якого вбачається, що при судово-медичному обстеженні ОСОБА_7 виявлені синці нижньої повіки правого ока та лівої лопатки, які утворилися від дії тупих предметів, незадовго до моменту огляду, який було розпочато 15.02.2014 року (а.с.2 т.2).
- виписка з протоколу №26 медичного освідчення на предмет сп`яніння згідно з якою, ОСОБА_7 на момент освідчення 15.02.2014 о 05:35 год. перебував в стані алкогольного сп`яніння (а.с.66 т.1).
- висновок стаціонарної комплексної психолого-психіатричної експертизи №136 від 16.07.2015 року, з якого слідує, що в період інкримінованих дій ОСОБА_7 , він психічним захворюванням чи недоумством не страждав, не виявляв ознак будь-яких тимчасових чи інших хворобливих розладів психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На даний час ОСОБА_7 психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На момент інкримінованих йому дій ОСОБА_7 у стані фізіологічного афекту не перебував. Індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_7 знаходяться в межах психічної норми (а.с.188-193 т.2).
Колегія суддів вважає правильними та повністю погоджується з доводами суду першої інстанції в тій частині, що показання експертів та дані ними висновки є науково - обґрунтованими, достовірними, і такими, що цілком спростовують ту обставину, що ОСОБА_14 могла сама собі спричинити тілесні ушкодження, які були виявлені на її тілі.
Крім того, достовірно на підставі висновку посмертної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №13/15 від 09.01.2015 року (а.с.172-177 т.2) встановлено, що ОСОБА_14 протягом життя будь-яким психічним захворюванням не страждала, до лікаря-психіатра за допомогою не зверталась, на обліку не перебувала. В період, що передував її смерті, та на момент діяння будь-яким психічним захворюванням не страждала, в тимчасово хворобливому стані не перебувала, усвідомлювала свої дії та могла керувати ними. Індивідуально-психологічні особливості підекспертної не мали характеру вад, які могли сприяти рішенню про самогубство і не є прямою передумовою до суїцидальної поведінки. Ситуація, яка передувала смерті ОСОБА_14 (конфлікт із ОСОБА_7 ) не була такою, що могла безпосередньо зумовити прийняття нею рішення про скоєння самогубства.
Цей висновок в судовому засіданні підтвердили експерти КЗ "Рівненський обласний центр психіатричного здоров`я населення" ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , які були попереджені про кримінальну відповідальність з дачу завідомо неправдивого висновку. Сумнівів у його правдивості в апеляційного суду не виникає, оскільки як вбачається з його змісту, він є цілком обґрунтованим, і таким, що дав відповіді на усі поставлені питання постановою органу досудового розслідування.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд повністю погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що досліджені судом докази в їх сукупності фактично виключають можливість нанесення власною рукою ОСОБА_14 колото-різаних ушкоджень на тілі і предметах одягу, та відповідно свідчать про те, що насильницькі дії проти неї були вчиненні саме з прямим умислом, оскільки наносячи удар зі значною силою в життєво-важливий орган (в ділянку серця), особа мала б усвідомлювати суспільно небезпечний характер своїх дій, їх наслідки.
Сторона захисту заперечує той факт, що саме обвинувачений наніс ножовий удар ОСОБА_14 , що спричинило смерть останньої, оскільки на їх думку судом не перевірялась наявність інших осіб в приміщенні де було вчинено злочин.
Щодо цього, суд першої інстанції зробив висновок про те, що оскільки місцем вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину є місце постійного його проживання (житло за адресою: АДРЕСА_1 ), в якому, як вірно було встановлено судом, крім нього та загиблої ОСОБА_14 нікого не було, то це виключає вчинення даного злочину будь-якою іншою особою, і з цим повністю погоджується апеляційний суд. При цьому колегія суддів не вважає даний висновок таким, що є припущення, як про це в апеляційній скарзі вказує сторона захисту. Жодних доказів того, що ножове ушкодження ОСОБА_14 заподіяла інша особа матеріали кримінального провадження не мітять, і таких не було здобуто як в ході розгляду провадження судом першої інстанції, так і в ході апеляційного розгляду.
При цьому, обвинувачений не визнаючи своєї вини у пред`явленому обвинуваченні, відмовився від дачі показань на підставі ст.63 Конституції України, хоча як встановлено судом, в час вчинення цього злочину перебував з ОСОБА_14 в одному приміщенні житла (кухні).
Дослідивши вищевказані докази колегія суддів вважає, що ними доводяться обставини, які підлягають доказуванню в порядку ст.91 КПК України, а саме: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини і мотив вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

При цьому, апеляційний суд вважає, що такі докази були отримані в законний спосіб, тобто у порядку передбаченому чинним законодавством.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано поклав вищевказані документальні та інші докази, які є послідовними та узгоджуються між собою, в основу вироку, як такі, що в своїй сукупності повно відтворюють картину подій, навівши при цьому переконливі мотиви свого рішення, що й відповідно спростовує доводи сторони захисту про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані під час досудового розслідування та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, обґрунтовано дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, тобто - умисному протиправному заподіянні смерті іншій особі, повністю доведена в ході судового розгляду.

Не заслуговує на увагу суду посилання сторони захисту про недопустимість як належних доказів щодо винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину показань, наданих суду першої інстанції потерпілою ОСОБА_9 та свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_32 , з посиланням на те, що вони не були присутніми в будинку ОСОБА_7 під час подій, які відбулись з 14 на 15 лютого 2014 року. Так, суд апеляційної інстанції вважає, що цими показаннями фактично стверджено факт конфліктів між обвинуваченим та загиблою ОСОБА_14 , які виникали між ними в минулому, що й наводить суд на думку про наявність аналогічного конфлікту з невідомих для суду причин, коли відбулось вбивство ОСОБА_14 .
Про наявність конфлікту між ОСОБА_7 та загиблою ОСОБА_14 в ніч з 14 на 15 лютого 2014 року можуть свідчити виявлені в обвинуваченого тілесні ушкодження (синці нижньої повіки правого ока та лівої лопатки), які згідно висновку судово-медичної експертизи №49 від 03.03.2014 року утворилися від дії тупих предметів, незадовго до моменту огляду, тобто до 15.02.2014 року. Даних про те, що такі тілесні ушкодження в обвинуваченого виникли в інший час та при інших обставинах, судом встановлено не було, і цього не спростував та не підтвердив сам обвинувачений, оскільки відмовився від дачі показань на підставі ст.63 Конституції України.
Також не береться до уваги суду, як на підставу для скасування оскаржуваного вироку, посилання сторони захисту про те, що п.14 висновку експерта №25 від 15.03.2014 року спростовує пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення з посиланням на те, що експерт вказав: "Передня поверхня лівої половини грудної клітки (де відмічено рану) є ділянкою тіла котра доступна для спричинення ушкоджень власноруч", оскільки колегія суддів вважає, що наряду з іншими дослідженими судом доказами в сукупності, зокрема висновками експертиз, протоколом проведення слідчого експерименту (моделювання) від 12.03.2015 року, ОСОБА_14 не могла собі нанести саме смертельне ножове ушкодження.

Погоджується апеляційний суд з позицією місцевого суду про відсутність підстав щодо недопустимості висновків експертиз №54/28-мк від 02.06.2014 року та №78-101-мк від 16.07.2014 року, як доказів з підстав їх невідповідності ч.1 ст.86 КПК України, як про це клопотала сторона захисту, оскільки на думку колегії суддів, в судовому рішенні цілком вірно зазначено про те, що викладені у клопотанні обставини не вказують, що ці висновки було отримано незаконним шляхом. При цьому апеляційний суд не знайшов будь-яких порушень при проведенні експертиз або ж складенні висновків за їх результатами, які давали б суду законні підстави для визнання їх недопустимими доказами.

Інші посилання сторони захисту щодо недопустимості висновків експертиз, як належних доказів, що викладені в апеляційній скарзі, на увагу суду не заслуговують, оскільки колегія суддів вважає, що експертами проведено повні дослідження та надані обґрунтовані і об`єктивні письмові висновки, як це передбачено Законом України "Про судову експертизу" та іншими нормативно-правовими актами, які передбачають процедуру проведення експертиз.

Не заслуговує також на увагу суду посилання сторони захисту про те, що ніж марки "Lessner" не був предметом жодного дослідження проведених експертиз в даному кримінальному провадженні, оскільки воно спростовується матеріалами справи. Зокрема, відповідно до постанов про призначення експертиз від 04.06.2014 року та від 12.06.2014 року, в розпорядження експертів окрім іншого було надано, - два кухонні ножі марки "Lessner", які вилучені в ході проведення огляду місця події (а.с.17, 35 т.2). При цьому з висновків експертиз №91-мк від 11.06.2014 року та №78/101-мк від 16.07.2014 року вбачається, що вказані ножі фактично досліджувались при проведенні експертиз, а у висновках мітяться фото загального та масштабного їх вигляду (а.с.18-23, 39-59 т.2).

Беручи до уваги викладене колегія суддів вважає, що вищенаведені та усі інші доводи сторони захисту, викладені в поданій апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду справи, не спростовують висновків місцевого суду та не дають жодних підстав для скасування оскаржуваного вироку та закриття кримінального провадження, оскільки спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, які при цьому, були предметом дослідження судом першої інстанції, і їм була надана відповідна юридична оцінка.
Щодо міри призначеного обвинуваченому покарання апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У відповідності до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинений нею злочин, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Дані вимоги Закону були повністю дотримані судом першої інстанції.

Так, відповідно до ст.12 КК України, злочин, який вчинив обвинувачений, передбачений ч.1 ст. 115 КК України, відноситься до особливо категорії тяжких.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог статей 50, 65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, наявності обставини, що обтяжує покарання (вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння) та відсутності обтяжуючих покарання обставин, дійшов правильного висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів в даному випадку не можливе без ізоляції його від суспільства і що щодо нього слід обрати покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Що стосується вироку в частині вирішення цивільного позову потерпілих про стягнення моральної шкоди, то колегія суддів вважає, що місцевим судом в повній мірі було дотримано вимог законодавства щодо вирішення питання по заявленому цивільному позову.

Так, відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно із ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та оскаржуваного вироку суду, суд першої інстанції розглянув цивільний позов з дотримання вимог кримінального та цивільного законодавства, а також з урахуванням роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені в постанові №4 від 31.09.2013 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".
Погоджується колегія суддів і з висновками місцевого суду щодо вирішення питання про стягнення процесуальних витрат (за залучення експертів) та про вирішення долі речових доказів, оскільки вони повністю відповідають положенням ст.ст.100 та 124 КПК України.
Будь-яких порушень кримінального або кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом встановлено не було.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає законних підстав для скасування оскаржуваного вироку з мотивів, наведених в апеляційній скарзі сторони захисту.
Таким чином, апеляційну скаргу сторони захисту слід залишити без задоволення, а вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 15.02.2018 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 15 лютого 2018 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді