Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження №1-кс/641/3787/2018 Справа №641/5921/18
УХВАЛА
14 листопада 2018 року слідчий суддя Комінтернівського районного суду м.Харкова- ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю слідчого ОСОБА_3
представників володільця майна - адвоката ОСОБА_4 , ОСОБА_5
Слідчий СВ Слобідського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_6 , звернулась до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна під час обшуку 07.11.2018 року.
Під час досудового розслідування було встановлено, що в ході досудового розслідування в якості потерпілого допитано ОСОБА_7 , який пояснив, що, з травня 2017 року, він працював експедитором на ТОВ «SANTAN», офіс якого розташований за адресою: Харків, вул. Примакова, (вулиця Екатериненская), 46, а склади підприємства розташовані за адресою: селище Котляри, вулиця Миру, 1Е, та село Комунар вул. Миру 1-Б, який представляє собою велику огороджену територію складів з (2 поверхів) і офісної будівлі в 2 поверхи, сіро-синього кольору. Крім нього на фірмі працює близько 200 чоловік: 13 експедиторів, 10 водіїв, комірники, вантажники, менеджери і охоронці. В його обов`язки входило отримання товарів на складі в Харкові і їх подальша доставка за маршрутним листом (списком), який видається відділом логістики для доставки по всій Україні. Доставка здійснюється на власних автомобілях ТОВ «SANTAN» (Мерседес Бенц - Спринтер, газелі, мерседес Атега та інших) і на найманих автомобілях таких же марок. Маршрутний лист він отримував кожен день, робочий графік починався з 08.00 до 18.00, якщо за межами Харківської області, то він був не нормований. 08.02.2018, ОСОБА_7 поїхав з найманим водієм - ОСОБА_8 , за маршрутним листом в Запорізьку область, в місто Маріуполь. Товару в автомобілі було приблизно на 200 000 гривен. Після того як вони розвезли весь товар, і поверталися з Маріуполя, то зупинились в селищі Василівка, біля супермаркету «АТБ», закривши машину на сигналізацію вони пішли в магазин і були відсутні близько 10 хвилин. В кожній машині у ТОВ «SANTAN» знаходиться вбудований або переносний сейф, в який вони мають складати грошові кошти отримані від клієнтів за товари (сантехніка). Вийшовши з магазину вони виявили відсутність вмонтованого сейфа у автомобілі. У сейфі знаходилися близько 210 000 гривен, отриманих з продажу всього товару за 2 дні. Вони відразу зателефонували начальству - ОСОБА_9 , але він не відповів, та він подзвонив логісту - ОСОБА_10 і повідомив про те, що трапилося, він сказав що доведе до відома керівництво, а саме начальника ОСОБА_11 та начальника служби безпеки ОСОБА_12 і що б вони чекали подальших вказівок. Після цього, вони передзвонили і їм сказали викликати поліцію і повідомити, про те що був вкрадений сейф в якому було близько 210 000 гривен, а саме 110136 гривень та 3525 доларів США та 65 Євро, однак без вказівки на іноземну валюту, а саме Євро і в долари США. Вони викликали поліцію і написали за даним фактом заяву. По приїзду в Харків, вони прийшли до керівництва, де доповіли про те, що трапилося, і написали пояснення на ім`я директора ТОВ «SANTAN» - ОСОБА_13 . Після чого, ОСОБА_7 викликали в кабінет до начальника служби безпеки ОСОБА_12 , де знаходився його помічник і начальник логістики - ОСОБА_14 , які сказали що йому треба відшкодувати збиток завданий підприємству, на що він відповів що ні чого відшкодовувати не буде, так як нічого не крав, тоді вони сказали що в будь-якому випадку відповідальність за гроші на ньому і чекати поки поліція встановить злодіїв, вони не будуть. Після того, як ОСОБА_7 сказав що у нього немає таких грошей, то вони сказали що б він взяв кредит в банку або продавав квартиру матері де мешкає, чи щоб зробив обмін своєї кватири на меншу, повернув частину грошей, а решту вони будуть відраховувати з його зарплати. ОСОБА_7 так само відмовився від цих пропозицій, однак після цього пішли погрози в його сторону зі сторони начальника ОСОБА_15 і його помічника, і від ОСОБА_16 , які змусили його заповнити бланк договору позики, про те що він нібито взяв 210 000 гривень у ТОВ «SANTAN» і зобов`язується повертати їх частинами протягом 5 років. Загрози полягали в тому, що вони сказали що ОСОБА_7 не вийде з приміщення поки не заповнить договір, інакше вони застосують фізичну силу до нього, а потім поїдуть за його матір`ю і до неї так само застосують фізичну силу, і зазначили той факт, що вони знають, що у нього є син, почали погрожувати і фізичним насильством над ним, коли його знайдуть. Після даних загроз ОСОБА_7 заповнив договір позики в двох примірниках, і вони сказали що віддадуть його юристу підприємства, а після повернення грошей, віддадуть даний договір або знищать. Після чого його відпустили додому, що б він подумав про те, де йому взяти гроші - продати квартиру або взяти кредит, і прийшов до них на наступний день о 10.00 з готовою відповіддю. Так само сказали що б він не думав звертатися в поліцію, інакше буде ще гірше для нього і його близьких. Число при заповненні договору позики ОСОБА_7 поставив -12.02.2018, тобто в день коли це було, і прописував суму в договорі 210 000 гривень (еквівалент 7000 доларів США), частини повернення прописані не були, термін повернення 5 років. Відразу як він вийшов з офісу розташованого в селищі Котляри, він поїхав в поліцію, де написав заяву про погрози та примус до виконання договору, написаного насильницьким шляхом. Наступного дня ОСОБА_7 до них не пішов, йому дзвонив ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , але він не відповідав на дзвінки. Періодично вони дзвонять на телефон ОСОБА_7 та пишуть смс-повідомлення, з питаннями чому він не з`являється на роботу, на що ОСОБА_7 їм відповів що боїться за своє життя. Заробітну плату ОСОБА_7 отримував готівкою від начальника відділу логістики - ОСОБА_16 , два рази на місяць, в договорі було прописано, що він отримує мінімальну зарплату 3240 гривень на місяць, проте на руки він як і інші співробітники отримував більше прописаним, а саме 7000-8000 гривень. При доставлянні товарів, як пояснює ОСОБА_7 вони отримують кошти за оплату товарів різними валютами - гривнею, доларами США і Євро, так само їм кожен день скидають курси валют згідно НБУ - Пшеничний Олександр, скидає тільки експедиторам і водіям фірми, так як саме з ними відбувається розрахунок за товари. Після того, як вони доставляють товар, вони видають клієнту накладну з найменуванням товару та його ціною в гривні (копію накладних на товари), в корінцях клієнт розписується за кожну отриману ним одиницю товару і вказується сума оплачених їм грошей, так само і експедитор розписуюся в цих корінцях, після чого корінець вкладається в конверт на якому розписується клієнт і експедитор. Після доставки всіх товарів експедитор та водій їдуть на склад в Котляри, де в приміщенні до сейфу складають всі конверти і грошові кошти, які ними отримані за маршрутним листом. Після чого, всі грошові кошти перевозяться в офіс на вулицю Примакова, 46, під керівництвом начальника безпеки - ОСОБА_18 , на службовому легковому автомобілі Ауді сірого кольору. В ТОВ «SANTAN» багато людей, які зокрема працевлаштовані на ФОП ОСОБА_19 , ФОП ОСОБА_20 , ФОП ОСОБА_21 , ФОП ОСОБА_22 , ФОП ОСОБА_23 і інших ФОП, а також на ПП «Інновація - Гарант», які всі належать і працюють на ТОВ ««SANTAN», єдиним керівником яких є ОСОБА_19 . Після того як ОСОБА_7 перестав виходити на роботу, його звільнили, про що сповістили в письмовому вигляді через пошту, причина звільнення - прогули, проте його трудова книжка залишилася у офісі по АДРЕСА_1 чи в одному з офісів на складі в АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , чи АДРЕСА_2 .
Також, в ході додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 , встановлено, що роботу експедитором на ФОП ОСОБА_20 він знайшов через Інтернет на сайті «Работа.ua» або «Work.ua», на якому, він знайшов вакансію експедитора на ТОВ «SANTAN», в оголошенні було вказано заробітну плата 8 тисяч гривень. Співбесіда проводилась в офісі, на АДРЕСА_1 , де ОСОБА_7 заповнював анкету. Заробітну плату ОСОБА_7 виплачували 2 рази в місяць - готівкою в гривні, розміром 7 000 - 9 000 гривень, банківська карта для виплат не оформлювалась, так як виплачували на руки «в конверті», це все було позначено відразу на співбесіді. ОСОБА_7 офіційно працевлаштували з мінімальною заробітною платою в 3 200 гривень, що було прописано в договорі з ФОП ОСОБА_20 на початку місяця, виплачувався аванс в розмірі 3 200 гривень, а 25 числа ще 4 000 - 5 000 гривень, все виплачувалось на руки, за аванс ОСОБА_7 розписувався у відомостях у ОСОБА_11 , а за другу частину, офіційно вже ні де не розписувався. Зарплата завжди видавалась ОСОБА_24 всім експедиторам, водіям і відділу логістики і всім вона видавалась на таких же умовах. По теперішній час трудова книжка ОСОБА_7 з усіма записами, як і раніше знаходиться на ТОВ «SANTAN», зберігається вона, як пояснює ОСОБА_7 в головному офісі, чи в автомобілі Ауді з литовськими номерами НОМЕР_1 , де знаходиться і другий екземпляр договору позики, так як після підписання його ОСОБА_7 , один екземпляр віддали юристу підприємства на офіс на Примакова, 46, а другий примірник ОСОБА_16 , сказав покласти в автомобіль Ауді «резидент», і що ОСОБА_7 його віддадуть, коли він виплатить всю зазначену суму з даного займу 210 000 гривень.
Враховуючи покази потерпілого ОСОБА_7 , у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вказані документи використовувались як знаряддя вчинення кримінальних правопорушень, тому слідчий просить накласти арешт на тимчасове вилучене майно для подальшого встановлення осіб, які фігурують в документах допиту даних осіб та встановлення обставин, даного кримінального правопорушення.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити.
Представники володільців майна в судовому заперечували проти задоволення клопотання, та пояснили, що гроші які були вилучені слідчим під час обшуку 07.11.2018 року належать ОСОБА_20 , які ним були зароблені у результаті підприємницької діяльності, він лише віддав їх для тимчасового зберігання своїй невістці ОСОБА_21 , яка їх зберігала у своєму робочому сейфі. Щодо працівника ОСОБА_7 , який працював у ОСОБА_20 у період з 13 лютого 2018 року по 12 березня 2018 року пояснили, що 12.03.2018 року ОСОБА_7 був звільнений з роботи за прогули, незважаючи на отримання письмового повідомлення про звільнення і необхідність прийти за трудовою книжкою, ОСОБА_7 цього не зробив, трудова книжка знаходилась у ОСОБА_20 на підприємстві, а після того, як стало відомо, що правоохоронні органи розшукують трудову книжку ОСОБА_7 , ОСОБА_20 віддав її прокурору місцевої прокуратури № 5. Крім того, інші грошові суми, які були вилучені слідчим під час обшуку належать ОСОБА_21 , яка є керівником ТОВ " ДАНТ І К".
Заслухавши слідчого, представників власника майна , дослідивши копії матеріалів, доданих до клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.
Так, до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя вважає, що слідчий, звертаючись з клопотанням про арешт майна та під час судового засідання не довела правову підставу для арешту майна, не довела розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, натомість у разі накладення арешту на майно виникнуть негативні наслідки для третіх осіб у вигляді великих майнових збитків та припинення діяльності підприємства.
Крім того, ухвалою слідчого судді було надано дозвіл на проведення обшуку в ТОВ «SANTAN» виключно з метою відшукання трудової книжки ОСОБА_7 та договору зобов,язання від 12.02.2018 року написаного громадянином ОСОБА_7 , грошові кошти та інша документація , слідчим були вилучені безпідставно.
Слідчий суддя вважає, що слідчим не доведені обставини, для арешту майна, передбачені КПК України.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 170, 172, 173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В :
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1