ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/95/19 Справа № 192/2349/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 грудня 2018 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000738, відносно

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: республіка Казахстан,
громадянина України, який зареєстрований та проживає за
адресою:
АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 грудня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. до 28 січня 2019 року, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що клопотання та надані докази в частині недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, не були підтверджені слідчим та прокурором належними та достатніми доказами. Так, слідчий суддя встановив, що підозрюваний має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, жодним чином протягом місяця не погрожував потерпілим (що не спростовано стороною обвинувачення) та самостійно з`явився до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що також свідчить про відсутність намірів підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду чи будь-яким іншим чином перешкоджати органу досудового розслідування.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого та застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28 січня 2019 року.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги прокурор посилається на те, що слідчий суддя не взяв до уваги, що неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу обґрунтовувалася тиском на потерпілого, які подали відповідні заяви до поліції. А також, довідкою від 07 грудня 2018 року з Солонянської районної лікарні про те, що ОСОБА_6 може приймати участь в судових засіданнях, що вказує, на те, що неявка підозрюваного ОСОБА_6 в судові засідання 04 грудня 2018 року та 21 грудня 2018 року для розгляду клопотання була без поважних причин, що свідчить про неналежну процесуальну поведінку підозрюваного. Крім того, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу обґрунтовувалася тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, пояснення захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили ухвалу слідчого судді залишити без зміни, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Розглядаючи клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу, слідчий суддя заслухав доводи сторін кримінального провадження і дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, з покладанням на нього певних обов`язків у відповідності до вимог ст. 194 КПК України, посилаючись на наявність обставин, передбачених ст. 178 КПК України.

Як слідує з матеріалів провадження, 28 листопада 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, що виразилось в замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі особи.

З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 28 листопада 2018 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 28 листопада 2018 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 28 листопада 2018 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 28 листопада 2018 року; протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 від 28 листопада 2018 року; протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 від 28 листопада 2018 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 28 листопада 2018 року.

Старший слідчий СВ Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, відповідно до вимог ст. 178 КПК України слідчий суддя врахував, що підозрюваний має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, незаконного впливу на потерпілого не встановлено, та прийшов до обґрунтованого висновку про обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв., із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується з доводами слідчого судді та оцінює критично доводи прокурора про те, що відомості про особу підозрюваного дають підстави для скасування застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 грудня 2018 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4