490/8382/17 06.05.2019
н/п 1-кп/490/909/2017
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/8382/17
У Х В А Л А

06 травня 2019 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

під час розгляду у судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003368 від 30.07.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Центрального районного суду м.Миколаєва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

В судовому засіданні після дослідження судом протоколу від 31.07.2017 року затримання ОСОБА_4 як особи, підозрюваної у вчиненні злочину, захисником ОСОБА_7 заявлено клопотання про визнання даного письмового доказу очевидно недопустимим посилаючись на те, що протокол було складено з порушенням вимог ст.208 КПК України.

Прокурор проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 заперечувала.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_6 клопотання захисника ОСОБА_7 підтримали.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як вбачається зі змісту протоколу від 31.07.2017 року затримання ОСОБА_4 , як особи, підозрюваної у вчиненні злочину, його фактично було затримано о 17 год. 55 хв. 31 липня 2017 року, тобто більше ніж через добу після вчинення розбійного нападу на потерпілого. При цьому, підставою для його затримання без відповідної ухвали слідчого судді, суду зазначено те, що безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Вказана у протоколі підстава для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, дійсно передбачена п.2 ч.1 ст.208 КПК України.

Так, згідно п.2 ч.1 ст.208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Разом з тим, як вбачається з обвинувального акту, подія злочину, яка є предметом судового розгляду, мала місце 29 липня 2017 року, близько 23 год. 00 хв., а ОСОБА_4 , як слідує зі змісту дослідженого протоколу, фактично затримано о 17 год. 55 хв. 31 липня 2017 року, тобто більше ніж через добу після нападу на потерпілого.

У такому випадку, неможливо визнати, що ОСОБА_4 затримано безпосередньо після вчинення злочину, та що наявні в розпорядженні органу досудового розслідування дані, тобто передбачені п.2 ч.1 ст.208 КПК України вказівки потерпілого чи іншого очевидця злочину, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці пригоди, вказували б на те, що ОСОБА_4 щойно вчинив злочин.

За таких обставин затримання ОСОБА_4 без ухвали слідчого судді чи суду, не відповідало положенням ст.208 КПК України, а отже є незаконним, здійсненним з істотним порушенням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, оскільки, відповідно до ч.1 ст.12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до ч.2 ст.87 КПК України, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

За змістом ч.4 ст.87 КПК України докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

Таким чином, оскільки затримання ОСОБА_4 без ухвали слідчого судді, суду не відповідало вимогам ст.208 КПК України, було незаконним, всі докази, отримані завдяки такому затриманню, у тому числі результати його обшуку, є очевидно недопустимими доказами.

Згідно ч.2 ст.89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 87, 89, 208, 369-372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_7 про визнання доказу недопустимим - задовольнити.
Відомості, що містяться у протоколі від 31.07.2017 року затримання ОСОБА_4 як особи, підозрюваної у вчиненні злочину, визнати недопустимими доказами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1