Справа 688/732/18
№ 1-кп/688/95/18
Вирок
Іменем України
16 липня 2018 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Шепетівка кримінальне провадження № 0001262 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Шепетівка Хмельницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше судимого:
1) 15.05.2008 року Ірпінським міським судом Київської області за ч.4 ст. 296 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
2) 26.02.2010 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.1 ст. 187, ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі; звільненого 25.05.2015 року з Шепетівської виправної колонії по відбуттю строку покарання;
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 146 КК України,
встановив:
ОСОБА_5 , маючи незняту та непогашену судимість за злочини, в тому числі проти власності, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нові умисні злочини.
Так, 07 вересня 2017 року близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_5 , знаходячись поблизу магазину «Яна» по вул.400 річчя Шепетівки, 1, в м. Шепетівка помітив потерпілу ОСОБА_7 , яка у той час сиділа за столиком та пила каву, з якою почав розмову, в ході якої запропонував провести останню додому. Проте, потерпіла від вказаної пропозиції відмовилась, встала за столу та почала йти в напрямку місця свого проживання. Близько 23 год. 05 хв. цього ж дня ОСОБА_5 , перебуваючи у вищевказаному місці, наздогнав потерпілу ОСОБА_7 ззаду та правою рукою схопив її за праву руку, яку одразу завів за спину, лівою рукою схопив потерпілу за ліву руку, яку також завів за спину останньої, та утримуючи руки потерпілої правою рукою за зап`ястки обох рук, із застосуванням фізичної сили підняв її руки вгору за спиною, таким чином змусивши її нахилитись вперед. Одразу після цього, ОСОБА_5 , подолавши у вказаний спосіб опір потерпілої ОСОБА_7 , схопив останню лівою рукою за шию та утримуючи потерпілу за руки повів її через дорогу у парк імені Валі Котика в м. Шепетівка. Під час руху по алеї вказаного парку ОСОБА_7 звільнила свою ліву руку, якою з лівої кишені штанів дістала мобільний телефон марки «Нокіа» моделі 2310 та почала просити ОСОБА_5 відпустити її, або вона зателефонує у поліцію. ОСОБА_5 , помітивши у лівій руці потерпілої вказаний мобільний телефон та розуміючи, що остання зможе викликати поліцію, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого незаконного збагачення, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, умисно, відкрито, повторно своєю лівою рукою шляхом ривка заволодів мобільним телефоном марки «Нокіа» моделі 2310, вартістю 109 грн. 17 коп., у якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_1 , вартістю 25 грн., на рахунку якої перебували передплачені грошові кошти за користування мобільним зв`язком у сумі 7 грн., який поклав у задню кишеню своїх штанів, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 141 грн. 17 коп.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинене повторно.
Крім того, ОСОБА_5 після відкритого заволодіння у вищевказаний спосіб майном потерпілої ОСОБА_7 , 07 вересня 2017 року близько 23 год. 10 хв., з метою перешкодити потерпілій повідомити правоохоронні органи про вчинення відносно неї відкритого викрадення майна (грабежу), продовжуючи утримувати потерпілу своєю правою рукою за зап`ястки обох рук за спиною, а лівою рукою за шию, діючи проти її волі, обмеживши її свободу на вільне переміщення, у такий спосіб незаконно позбавивши потерпілу ОСОБА_7 волі, повів останню через парк ім. В. Котика в сторону вулиці Лінника в м. Шепетівка. Позбавивши у такий спосіб ОСОБА_7 волі, ОСОБА_5 , утримуючи потерпілу за руки та шию всупереч її волі відвів ОСОБА_7 на відстань близько 250 м. від місця пограбування з парку ім. В. Котика на вул. Лінника м. Шепетівка, де був помічений місцевими жителями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які відгукнулись на прохання потерпілої про допомогу та наблизились до них. ОСОБА_5 , розуміючи, що його протиправні дії можуть бути викритими, відпустив потерпілу ОСОБА_7 та втік у напрямку парку ім. В. Котика м. Шепетівка.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.146 КК України - незаконне позбавленні волі потерпілої.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю, надаючи суду показання, підтвердив обставини скоєння злочинів, що викладені в обвинувальному акті. Змінивши покази в частині непричетності до злочинів, показав, що 07 вересня 2017 року близько 23 год. поблизу магазина «Яна» у літній палатці за столиком помітив потерпілу. Придбав у магазині пиво. Хотів познайомитись, тому підсів до потерпілої. В ході розмови запропонував провести її додому. Однак, потерпіла відмовилась, встала та почала йти. Він, наздогнав її, схопив ззаду за руки та шию, примусив йти до парку ім.В.Котика. Проходячи алеєю через парк, відкрито заволодів її мобільним телефоном, який вона дістала із кишені. В подальшому, продовжуючи утримувати її за руки та за шию, діючи проти її волі, вів в сторону вул.Лінника. Однак, коли був помічений місцевими жителями, відпустив потерпілу ОСОБА_7 та втік. Згодом користувався мобільним телефоном потерпілої, яким відкрито заволодів. У вчиненому щиро розкаявся, просив його суворо не карати, оскільки все усвідомив, попросив вибачення у потерпілої.
Крім визнання вини самим обвинуваченим, його вина у вчиненні злочинів за встановлених судом обставин об`єктивно стверджується дослідженими в ході судового слідства доказами, а саме:
- показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка показала, що 07.09.2017 року була в гостях у подруги. Повертаючись додому, їй зателефонував чоловік та попросив придбати цигарок. З цією метою зайшла у магазин «Яна», що по вул.400 річчя Шепетівки,1. Придбала цигарки, каву та на вулиці у літній палатці присіла її випити. До неї за столик підсів обвинувачений. В ході розмови запропонував провести її додому, на що вона категорично відмовилась, повідомивши, що вона заміжня та її зустрічає чоловік. Встала та почала йти по вул.400 річчя Шепетівки в сторону вул. Старокостянтинівське шосе. На відстані 20 метрів від палатки, ОСОБА_5 ззаду наздогнав її. Правою рукою схопив її за праву руку, яку одразу завів за спину, лівою рукою схопив за ліву, яку також завів за спину та схопивши правою рукою за зап`ястки обох рук із застосуванням фізичної сили підняв її руки вгору за спиною, змусивши її нахилитись вперед. Тим часом лівою рукою схопив за шию та швидко повів її через пішохідний перехід в парк ім. В.Котика. На алеї в парку вона вивільнила ліву руку та із лівої кишені штанів дістала свій мобільний телефон. Плакала, просила, щоб він її відпустив, оскільки зателефонує до поліції. Тоді обвинувачений вирвав з рук телефон та поклав собі у кишеню штанів. Продовжуючи утримувати її своєю правою рукою за зап`ястки обох рук за спиною, а лівою рукою за шию, ОСОБА_5 на її прохання не реагував, діючи проти її волі, обмеживши її свободу на вільне переміщення, продовжував її вести з парку ім..В.Котика в сторону вул.Лінника. Вона плакала, благала, щоб її відпустив, а обвинувачений швидко вів її за руки, повідомляючи, що вона знає, що її чекає. Неподалік будинку №12 в дворі на вул.Лінника були люди, які почали запитувати що сталось. Обвинувачений повідомив, що все нормально, а вона почала просити допомоги. Коли ці люди вийшли на вулицю та стали до них наближатись, обвинувачений її відпустив та швидко пішов в сторону парку. Вказала, що ОСОБА_5 відкрито заволодів її мобільним телефоном марки «Нокіа», темно-сірого кольору, яким вже давно користується, в ньому була сім-карта «Київстар» з грошовими коштами на рахунку, вартість викраденого не оспорювала. Просила врахувати, що до обвинуваченого претензій ні матеріального, ні морального характеру не має, його пробачила, просила суворо не карати;
- показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які суду показали, що 07.09.2017 року після 23 год. перебували у дворі будинку, у якому проживають. На вулиці Лінника почули якісь звуки, крики про допомогу. Вийшовши на вулицю, неподалік будинку №12 по вул.Лінника побачили невідомого чоловіка та невідому жінку, запитали у них чи все нормально. Чоловік щось повідомив, проте вони не почули що саме, а дівчина почала просити про допомогу. Вони рушили їм на зустріч, однак чоловік залишив жінку і почав тікати. Підійшли до жінки, вона плачучи повідомила, що невідомий чоловік її душив, відкрито викрав у неї мобільний телефон, просила викликати працівників поліції, що вони і зробили. Оскільки на вулиці було темно, вони знаходились на деякій відстані, і чоловік почав втікати, його обличчя не розгледіли, впізнати його не можуть. Вказали, що ніби чоловік, який був із потерпілою 07.09.2017 року, трохи вищого зросту ніж обвинувачений;
- показаннями свідка ОСОБА_7 , який суду показав, що є чоловіком потерпілої ОСОБА_7 07.09.2017 року його дружина була в гостях у подружки. Повертаючись додому, зателефонувала та він попросив її придбати цигарок. Після 23 год. додому вона не повернулась, а тому став телефонувати на її мобільний телефон, однак він був вимкнений. Дружина повернулась додому під ранок 08.09.2017 року, була в шоковому стані та розповіла, що на неї напали, заламали руки, душили, викрали телефон. На її тілі бачив садна. Підтвердив, що дружина користувалась мобільним телефоном «Нокіа»;
- показаннями свідка ОСОБА_10 , яка суду показала, що проживала у фактичних шлюбних стосунках із обвинуваченим ОСОБА_5 до серпня 2017 року по вул.Лінника, 38 в м.Шепетівка. Від спільного проживання мають спільну малолітню дитину, однак батьком в свідоцтві про народження дитини обвинувачений не вказаний. У вересні 2017 року перебувала у будинку по АДРЕСА_2 з ОСОБА_5 , в той час останній міг користуватися її сім-карткою.
Крім того, об`єктивно вина ОСОБА_5 у вчиненні вказаних злочинів також підтверджується:
- даними протоколу огляду місця події з фототаблицями до нього від 13.09.2017 року (а.п. 12-16) та даними протоколу огляду місця події з фототаблицями до нього від 05.01.2018 року (а.п. 184-189), згідно яких місцем вчинених злочинів є територія парку імені Валі Котика в м.Шепетівка, який межує із вулицями 400-річчя Шепетівки, Судилківська, Старокостянтинівське шосе, Лінника. Повздовж парку розташована ґрунтова алея шириною 4 м., по обидві сторони якої є дерев`яні лавочки, яка розпочинається від вул.400 річчя Шепетівки. На відстані 40 м. від входу в парк по вул.400 річчя Шепетівки, 1 знаходиться магазин «Яна». Місце, де ОСОБА_5 вирвав з рук потерпілої мобільний телефон марки «Нокіа» моделі 2310, знаходиться на алеї в парку на відстані 80 м. від магазину «Яна». Алея веде через парк до вул.Лінника в м.Шепетівка. Місце, куди всупереч волі потерпілої її вів обвинувачений, де був помічений місцевими жителями та звідки втік по АДРЕСА_3 , знаходиться на відстані 250 м. від місця на алеї, де викрадено телефон;
- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання з фототаблицями до нього від 12.12.2017 року (а.п. 21-25), згідно якого потерпіла ОСОБА_7 впізнала за рисами обличчя, формою носа, тілобудовою особу під №3, яка відкрито викрала у неї 07.09.2017 року мобільний телефон марки «Нокіа», якою є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- даними висновку судово-медичної експертизи №430 від 08.09.2017 року (а.п. 32), відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлено садно на передній поверхні шиї по центру, яке виникло від травмуючої дії тупого твердого предмета, могло виникнути в строк та при обставинах, вказаних в постанові та обстежуваною, відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості;
- даними заяви ОСОБА_5 від 06.12.2017 року, відповідно до якої останній просив долучити до матеріалів кримінального провадження мобільний телефон марки «Нокіа 2310» (а.п. 48), протоколу огляду речового доказу та фототаблицями до нього від 06.12.2017 року та речовим доказом, яким є мобільний телефон марки «Нокіа», моделі 2310 в корпусі із полімерного матеріалу чорного та сірого кольорів, що має потертості, подряпини, забруднення, із пошкодженою задньою кришкою, який має ІМЕІ НОМЕР_2 (а.п. 50-53);
- даними висновку судової товарознавчої експертизи №917т від 08.12.2017 року (а.п. 58-61), згідно якого ринкова вартість представленого на дослідження мобільного телефону марки «Nokiа» моделі 2310 станом на 07.09.2017 року становить 109 грн. 17 коп., яка потерпілою та обвинуваченим не оспорювалась;
- даними довідки ФОП ОСОБА_11 , відповідно до якої вартість сім-карти «Київстар» станом на 07.09.2017 року становить 25 грн, яка потерпілою та обвинуваченим не оспорювалась (а.п. 63);
- даними протоколу додаткового огляду речового доказу та фототаблицями до нього від 13.01.2018 року (а.п. 143-144), згідно якого при увімкненні мобільного телефону марки «Нокіа», моделі 2310 в корпусі із полімерного матеріалу чорного та сірого кольорів, який має потертості, подряпини, забруднення, із пошкодженою задньою кришкою, встановлено також ІМЕІ НОМЕР_3 ;
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 15.12.2017 року ( а.п. 145-146) та відтвореним у судовому засіданні відеозаписом вказаної слідчої дії (а.п. 147), проведеного за участю потерпілої ОСОБА_7 , відповідно до яких остання в присутності понятих чітко показала місця, де 07.09.2017 року ОСОБА_5 відкрито заволодів її мобільними телефоном, де незаконно позбавив її волі та де відпустив її. Продемонструвала яким чином ОСОБА_5 застосовував до неї насильство, яким чином та у якій послідовності заломив їй руки, схопив за шию, як біля лавочок звільнила ліву руку та дістала із своєї кишені мобільний телефон, як його вирвав обвинувачений та поклав у свою кишеню, як продовжуючи утримувати її своєю правою рукою за зап`ястки обох рук за спиною, а лівою рукою за шию, діючи проти її волі, обмеживши її свободу на вільне переміщення, вів через парк ім. В. Котика в сторону вулиці Лінника в м. Шепетівка та як на вул.Лінника, злякавшись викриття, відпустив її.
Суд вважає, що показання потерпілої ОСОБА_7 слід прийняти за основу при кваліфікації дій обвинуваченого саме за ч. 2 ст. 186, ч.1 ст. 146 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинене повторно, та як незаконне позбавлення волі, оскільки такі дані потерпілою послідовно, щоразу у судовому засіданні не змінювались, а тому не викликають у суду сумніву у їх достовірності, цілком узгоджуються із тими, що надані в ході проведення слідчого експерименту. Підстав для обмови обвинуваченого потерпілою судом не встановлено.
На відміну від потерпілої, яка чітко та послідовно давала показання про вчинені відносно неї злочини, у кожному судовому засіданні підтримуючи їх, обвинувачений ОСОБА_5 змінював покази, при цьому не заперечуючи того, що телефоном заволодів відкрито всупереч волі потерпілої, у останньої забрав телефон без її дозволу та не повернув, незважаючи на прохання ОСОБА_7 не забирати телефон. Суд критично розцінює покази обвинуваченого, що він не мав корисливого мотиву під час заволодіння мобільним телефоном потерпілої, оскільки телефон після відкритого його викрадення потерпілій не повернув, його не позбувся, а використовував його для власних цілей.
Більше того, показання потерпілої згодом повністю були підтверджені показаннями самого обвинуваченого. А тому, покази свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про те, що чоловік, який 07.09.2017 року вів потерпілу трохи вищого зросту, суд до уваги не приймає, оскільки подія, що мала місце 07.09.2017 року відбувалась після 23 год. у неосвітленому місці та значній відстані від свідків.
Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності та враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 після відкритого викрадення у потерпілої мобільного телефону, маючи реальну можливість розпорядитися ним, не позбувся його, а навпаки використовував у власних цілях, та заволодівши у такий спосіб мобільним телефоном потерпілої, використовуючи перевагу у зрості та вазі, продовжив її незаконно утримувати, своєю правою рукою за зап`ястки обох рук за спиною, а лівою рукою за шию, діючи проти її волі, обмеживши її свободу на вільне переміщення, не даючи можливості залишити місце, у якому вона перебувати не бажала, суд дійшов висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена у судовому засіданні і його дії кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинене повторно та за ч.1 ст. 146 КК України як незаконне позбавлення волі потерпілої.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст.12 КК України інкриміновані обвинуваченому злочини, передбачені ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 146 КК України є тяжким злочином та злочином середньої тяжкості відповідно.
ОСОБА_5 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, попросив вибачення у потерпілої, потерпіла претензій до обвинуваченого ні матеріального характеру, ні морального не має, його пробачила, що є обставинами, які пом`якшують йому покарання.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому є рецидив злочинів.
Суд виключає обтяжуючу покарання обставину повторність, оскільки така є кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України. Не є такою вона і по відношенню до злочину, передбаченого ч.1 ст. 146 КК України.
При призначенні покарання суд також враховує, що ОСОБА_5 є особою молодого віку, за місцем проживання характеризується позитивно, проживав у фактичних шлюбних відносинах з жінкою, з якою виховують дитину, за показаннями яких він є її кровним батьком, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра з 07.02.2008 року з діагнозом: шизотиповий розлад обтяжений алкоголізмом, не працює, раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення умисних злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та як слідує із обвинувального акта з незнятою і непогашеною у встановленому законом порядку судимістю через незначний проміжок часу після звільнення з місця позбавлення волі повторно вчинив нові умисні злочини, що свідчить про його підвищену небезпеку для суспільства.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта №135 від 06.03.2018 року ОСОБА_5 виявляє змішаний розлад особистості, виявляв такий і на момент вчинення інкримінованих йому злочинів, проте він міг та може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру.
Доказів, які б давали суду підстави вважати, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства не встановлено, а тому підстави для звільнення його від відбування покарання з випробуванням - відсутні.
Приймаючи до уваги характер діянь і спосіб їх вчинення, суспільну небезпеку вчинених злочинів та особу винного, досудову доповідь представника органу пробації відносно особи обвинуваченого, згідно якої ризик вчинення повторного злочину оцінюється як високий, виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі.
Разом з тим, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, якими є позитивна характеристика з місця проживання, те, що обвинувачений є особою молодого віку, у процесі судового розгляду повністю визнав вину, щиро розкаявся у своїй негативній поведінці, позицію потерпілої, яка претензій до обвинуваченого ні матеріального характеру, ні морального не має, його пробачила, просила суворо не карати, а також незначну суму заподіяної шкоди, що істотно знижує ступінь тяжкості вчинених злочинів, суд вважає за можливе при призначенні покарання за ч.2 ст. 186 КК України з застосуванням вимог ч.1 ст. 69 КК України, обрати таке нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією названої частини статті КК України. За ч.1 ст. 146 КК України суд знаходить призначити покарання у межах санкції у виді позбавлення волі. Призначаючи покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів, суд знаходить застосувати принцип часткового складання призначених покарань, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи згідно ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Цивільний позов потерпілою не пред`являвся.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
У зв`язку з призначенням обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд визнав необхідним запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.
У зв`язку із обранням ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст.72 КК України підлягає зарахуванню до строку відбуття покарання.
Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд -
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст. 146 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;
- за ч.1 ст. 146 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 залишити попередній - тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання рахувати з 16 липня 2018 року.
Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 27 грудня 2017 року по 16 липня 2018 року включно у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України.
Стягнути з ОСОБА_5 витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №917т від 08.12.2017 року в сумі 296 (двісті дев`яносто шість) гривень 61 копійка у дохід держави.
Речовий доказ: мобільний телефон марки «Нокіа 2310», який переданий на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області повернути потерпілій ОСОБА_7 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк, з часу вручення копії вироку. Апеляційна скарга подається через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1