Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/1992/14-к
Провадження 1-кп/483/1/2018
У Х В А Л А

29 травня 2018 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
під час розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000156 від 18 червня 2014 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
17 жовтня 2017 року від захисника, який раніше брав участь в кримінальному провадженні, адвоката ОСОБА_6 надійшли письмові клопотання про визнання недопустимими доказів, а саме протоколів про результати аудіо-, відео контролю відносно особи від 21 липня 2014 року та від 28 липня 2014 року.
В обґрунтування свого клопотання захисник послалась на те, що під час виконання вказаних негласних слідчих дій було здійснено втручання у приватне спілкування і суду не представлено доказів, що таке втручання здійснювалось з дозволу слідчого судді.

Дослідивши клопотання захисника, думки обвинуваченого, який його підтримав, прокурора, який заперечував проти його задоволення, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ст. 89 ч. 1 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. При цьому, ч. 2 ст. 89 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд визнає доказ недопустимим у разі встановлення очевидної його недопустимості, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

За змістом ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит; отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

З наданих суду протоколів про результати аудіо-, відео контролю відносно особивбачається, що вони проводились на підставі ухвали слідчого судді, і доказів протилежного стороною захисту суду не надано.

Оскільки захисником не наведено суду фактів очевидної недопустимості доказів, суд вважає недоцільним визнання їх недопустимим на стадії судового розгляду та дійшов висновку про необхідність вирішити питання допустимості доказів під час їх оцінки у сукупності з іншими доказами в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 87, 89 КПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про визнання недопустимими доказами протоколів про результати аудіо-, відео контролю відносно особи від 21 липня 2014 року та від 28 липня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення за кримінальним провадженням.

Головуючий: