Справа № 452/2/18
Провадження № 1-кп/452/64/2018
ВИРОК
іменем України

17 липня 2018 року м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

із участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області кримінальне провадження №0001214 від 21.11.2017 року про обвинувачення:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

- у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 21.11.2017 року о 06.55год. у м. Самборі по вулиці Східній Львівської області неподалік автобусної зупинки ПП «Марканич», керуючи автомобілем марки «Фіат Дукато» із державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, грубо порушив громадський порядок, - виражався нецензурною лайкою до громадянки ОСОБА_4 , яка йшла по узбіччі дороги, ображав її, після чого схопив руками за капюшон її куртки та почав тягнути потерпілу до автомобіля, однак вона вирвалась від ОСОБА_6 , через що впала на коліна та отримала тілесне ушкодження у вигляді синця на передній поверхні лівого колінного суглобу, що відноситься до легкого тілесного ушкодження. Після цього ОСОБА_4 утікала в напрямку автобусної зупинки, а ОСОБА_6 продовжив її переслідувати на автомобілі безпричинно виражаючись нецензурною лексикою, ображав її честь та гідність; заблокувавши автомобілем рух потерпілій та вийшовши, продовжив її ображати, схопив руками за верхній одяг і намагався затягнути її до автомашини, але в цей момент до них підійшов інспектор сектору реагування патрульної поліції №2 патрульної поліції Старосамбірського ВП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 , котрий намагався припинити хуліганські дії ОСОБА_6 . Напротивагу цьому останній негативно відреагував та почав шарпати працівника правоохоронного органу за формений одяг, розірвавши при цьому лівий рукав куртки, наніс один удар кулаком правої руки в ділянку грудної клітки ОСОБА_5 , чим спричинив останньому фізичну біль, при цьому нецензурно виражаючись.

Окрім цього ОСОБА_6 того дня о 07.10год., продовжуючи свою злочинну діяльність, зайшов до маршрутного автобуса «ПАЗ-3205» із державним номерним знаком НОМЕР_2 сполученням «Самбір - МРЕВ» на вул. Східній в м. Самборі неподалік ТКП ТЗОВ «Стимул» та розпочав конфлікт із інспектором поліції ОСОБА_5 , котрого шарпав за формений одяг та виштовхував з маршрутного таксі, умисно наніс удари кулаками рук по обличчі останнього, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 згідно висновку судово-медичної експертизи синець на нижній повіці правого ока, який відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Судом зазначене обвинувачення визнається доведеним у результаті з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами і суспільно небезпечне діяння ОСОБА_6 вірно кваліфіковане за ч. 3 ст. 296 і ч. 2 ст. 345 КК України, оскільки він вчинив такі кримінальні правопорушення: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, пов`язане з опором представникові влади, який припиняв хуліганські дії; умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

На підтвердження встановлених судом обставин винність обвинуваченого доведена показаннями допитаного судом самого обвинуваченого ОСОБА_6 , який свою вину у вчиненні злочину не визнав та показав, що 21.11.17р. в 06.50год. проїжджав на своєму автомобілі марки «Фіат Дукато» із державним номером НОМЕР_1 по вул. Східній у м. Самборі Львівської області та в той час побачив потерпілу у справі ОСОБА_4 , яка швидко рухалась до автобусної зупинки; у свою чергу запропонував підвезти, хотів познайомитись і сталось так, що нібито до неї зачіплявся. Потім раптово підійшов інший потерпілий у справі ОСОБА_5 , котрий висловив обурення в розумінні чому зачіпався до дівчини і раптово безпричинно вдарив обвинуваченого, від чого ОСОБА_6 впав. Крім цього ОСОБА_5 ще йому наносив удари руками, але обвинувачений стримував його рухи, а коли підбігли дві жінки із автобусної зупинки, то його забрали від ОСОБА_6 . У наступному останній не хотів залишати автомашину і наздогнав автобус на іншій автобусній зупинці, зайшов до нього та почав вияснювати із потерпілим чого той його побив запитаннями «чого?» «за що?», а коли нібито присів біля нього, то ОСОБА_5 продовжив наносити удари обвинуваченому руками по обличчі, «ударом з коліна», через що обвинувачений захищався; у результаті цього конфлікту товариш з іменем ОСОБА_9 витягнув ОСОБА_6 із автобуса. Потім прийшов чоловік потерпілої та ще були вияснювання біля автобуса, але ударів ніхто нікому вже не наносив. Внаслідок побиття ОСОБА_6 отримав розбитий ніс, побите обличчя, синець під лівим оком, струс головного мозку. При всіх тих відносинах ОСОБА_6 на куртці ОСОБА_5 розпізнавальних знаків не бачив і не знав, що то був працівник поліції; суперечка між ними вперше (біля МРЕВ) тривала 3-4 хвилини, в автобусі аналогічно недовго.

Суд на такі всі пояснення зважає, що ОСОБА_6 своїми показаннями про абсолютне невизнання вини на досудовому слідстві та в суді має намір пом`якшити відповідальність чи уникнути її за вчинене та використав таке поводження як спосіб захисту; на переконання суду за сукупністю досліджених і далі викладених доказів є визначальним у встановленні суспільної небезпечності та характеру вчиненого особою хуліганства із особливою кваліфікуючою ознакою як опір представникові влади та в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , оскільки у поясненні останнього не міститься жодних аргументів на його виправдання і нічим іншим це не підтверджено.

Тому винність обвинуваченого установлена показаннями допитаної судом потерпілої ОСОБА_4 , яка пояснила, що 21.11.17р. о 6.55год. йшла узбіччям бічної дороги від головної автодороги Львів-Самбір на маршрутний автобус, оскільки збиралась їхати на роботу і це було точно між годинами 6.55 та 7.00, бо іншої маршрутки о 6.50год. не було. У той момент поряд під`їхав обвинувачений ОСОБА_6 на мікроавтобусі, відкрив вікно та запитав «стій, куди йдеш?». Вона відповіла що на маршрутку. Потім другий раз цей водій автомашиною перегородив їй дорогу та почав обзивати неприємними словами, затримував її та примушував до розмови; коли вже четвертий раз таким чином перегороджував прохід, то взяв через вікно автомобіля руками за капюшон куртки та почав тягнути до себе, у той час вона побачила ще трьох чи чотирьох чоловіків всередині мікроавтобуса; потерпіла почала втікати, а ОСОБА_6 у свою чергу вийшов та знову вчепив за капюшон, при цьому висловлювався нецензурно. ОСОБА_4 коли виривалась від нього, то впала на коліна, кричала по допомогу і в той час підійшов ОСОБА_5 , котрий був у поліцейській формі. ОСОБА_6 відразу сказав йому відійти і не втручатись, схопив за рукав та розірвав йому куртку, а другою рукою вдарив у груди. Підійшли ще дві жінки із автобусної зупинки та почали також робити обвинуваченому зауваження. ОСОБА_4 викликала працівників поліції по номеру 102; у той момент приїхала маршрутка і вона разом із ОСОБА_5 і тими двома жінками зайшли до маршрутного автобуса. На наступній зупинці коли водій відкрив двері, то обвинувачений зайшов із ще одним своїм товаришем, що раніше перебував у мікроавтобусі ОСОБА_6 . Потерпіла вдруге зателефонувала у поліцію та пояснила де вони знаходяться; в автобусі дійсно була бійка, - ОСОБА_6 наносив удари ОСОБА_5 руками і ногами, а той другий товариш обвинуваченого також вдарив потерпілого два рази по голові та один раз у спину кулаком.

Показаннями потерпілого ОСОБА_5 про те, що він о 6.50год. 21.11.17р. на автобусній зупинці очікував на маршрутку, були також присутні ще дві жінки і як потім вияснилось це були ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Тоді ОСОБА_5 на дорозі ближче до перехрестя побачив білий мікроавтобус, який «підрізав» (перегороджував) дорогу ОСОБА_4 , котра кричала допомогти і він підбіг до тієї автомашини, з якої вийшов ОСОБА_6 і сказав не вмішуватись, бо він хоче потерпілу підвезти; у той час шарпнув за рукав куртки і розірвав можливо через ненадійне пошиття, але крім цього вдарив у груди безпричинно. Із мікроавтобуса вийшли ще троє хлопців та почали себе агресивно поводити, щось пробували вияснювати з потерпілим, але ті дві жінки із автобусної зупинки також підійшли і зчинили крик, через що всі нібито розійшлись і, вони разом попрямували до маршрутного автобуса, який під`їхав. Потім на наступній зупинці до автобуса зайшли ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , котрі сіли поряд із ним; розпочали розмову щоб вийти, але обвинувачений при цьому продовжив застосовувати силу та почав бити руками ОСОБА_5 і виштовхувати із автобуса; при цьому наніс сильний удар по обличчі потерпілому, який у свою чергу пробував захищатись; ОСОБА_13 у той час стояв позаду ОСОБА_6 . Коли в автобусі люди зчинили шум, то конфлікт фактично припинився і ОСОБА_6 із ОСОБА_13 вийшли на вулицю; водій закрив двері, але відразу приїхали працівники поліції та надворі ще деякий час були вже голослівні вияснювання.

Показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що він керував маршрутним автобусом «ПАЗ-3205» сполученням «Самбір - МРЕВ» і на зупинці «Птахофабрика» були якісь вияснювання (дослівно «шумиха була»); самої бійки він не бачив, приїхали працівники поліції. Увесь час стоянки чи затримання в результаті того конфлікту на автобусній зупинці разом із посадкою пасажирів маршрутного автобуса до 10хв. свідок не вважає за порушення графіку та ніхто із присутніх людей з цього приводу незадоволення йому не висловлював.

Показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що 21.11.17р. близько 7 години ранку вона чекала на маршрутний автобус і бачила, як білий мікроавтобус їхав та перегороджував дорогу ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 , котрий був у поліцейській формі, також це бачив і ще одна жінка ОСОБА_15 , що була присутня на зупинці. Тоді ОСОБА_5 через те, що ОСОБА_4 кликала на допомогу, підійшов до тієї автомашини та хлопці почали якісь вияснювання, але приїхав маршрутний автобус і тоді вона разом із іншою жінкою та двома потерпілими ОСОБА_5 і ОСОБА_4 сіли до автобуса. На наступній зупинці знову продовжився той конфлікт, але якось ОСОБА_6 люди вивели на вулицю і водій закрив двері, а потім відразу приїхали працівники поліції та ОСОБА_5 також вийшов на вулицю.

Аналогічні показання суду надала допитана свідок ОСОБА_15 , підтвердивши про те, що потерпілу ОСОБА_16 переслідував білий мікроавтобус під керуванням ОСОБА_6 , що була шарпанина між хлопцями біля МРЕВ і, що ОСОБА_5 був у поліцейській формі, а також про бійку в автобусі на наступній зупинці.

Однаково суду показала допитана свідок ОСОБА_10 , що вона о сьомій годині зранку 21.11.17р. їхала в маршрутному автобусі з вулиці Снігурського до «Марканича» і на наступній зупинці два хлопці сіли в автобус до ОСОБА_5 на заднє сидіння та почалась бійка; хто кого бив і чи був останній у формі працівника поліції вона не ствердила, бо їй через той інцидент стало погано за станом здоров`я.

Допитані судом свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 показали про те, що 21.11.2018 року їхали в автобусі та на одній із зупинок о 7.00год. почалась якась штовханина, в якій брали участь два хлопці молодого віку та ОСОБА_5 , котрий був у поліцейській формі та вони його знали із вигляду. Потім самі присутні люди силою вивели із автобуса тих двох молодиків до приїзду працівників поліції; ОСОБА_19 і ОСОБА_11 їм розповідали, що ОСОБА_5 захищав громадянку ОСОБА_4 , котру безпричинно ображав якийсь молодий чоловік. Про деталі хто кому наносив удари, про інші причини та наслідки свідкам невідомо.

Із показань допитаного судом свідка ОСОБА_13 відомо, що він їхав за кермом автомобіля марки «Фіат Дукато» із державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , оскільки мали із ОСОБА_6 відвезти машину на ремонт. Повернули у поворот біля МРЕВ у м. Самборі та побачили жінку ОСОБА_20 і свідок зупинив автомашину; обвинувачений вийшов та почав із нею розмовляти, але підійшов ОСОБА_5 і втрутився; у результаті ОСОБА_13 побачив обличчя ОСОБА_21 у крові. Тоді вони наздогнали маршрутний автобус на наступній зупинці та ОСОБА_6 зайшов у середину щоб їхати у місто. У свою чергу свідок ОСОБА_13 також за ним зайшов та почав їх розбороняти, бо між ними з ОСОБА_5 відбулась бійка.

Показаннями допитаного свідка ОСОБА_22 , котрий суду показав, що виїжджав у складі групи реагування на телефонний виклик 21.11.17 року о 6.55год. на вулиці Східну-Середню в м. Самборі; побачили спершу автобус, з якого вийшов ОСОБА_5 і потім тих четверо хлопців, з якими був ОСОБА_6 , щось вияснювали поміж собою та із потерпілими. На обличчі ОСОБА_5 нібито була кров і рукав його куртки був розірваний; учасникам конфлікту запропонувати всім написати заяви, оскільки вони один другого обвинувачували, що навзаєм побились; у ОСОБА_6 на обличчі також була кров.

Аналогічними показаннями допитаних свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 .

Із Витягів із ЄРДР, даних інформації про реєстрацію в журналі ЄО за №5907 та заяви потерпілої відомо, що зареєстрований злочин за заявою ОСОБА_4 був про те, що невідомі особи 21.11.17р. о 06.55год. вчинили стосовно неї хуліганські дії та продовжили такі незважаючи на зауваження працівника правоохоронного органу; із рапорту ОСОБА_5 та інформації про реєстрацію в журналі ЄО за №5912 встановлено про грубе порушення громадського порядку особами і про неправомірні дії, в результаті чого потерпілий потрапив на лікування до Самбірської ЦРЛ (а. с. 45, 46, 47; 63, 64 65, 66, 72).

Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яким установлено, що ОСОБА_6 21.11.2017р. о 08.15год. перебував у стані алкогольного сп`яніння (а. с. 57).

Висновком судово-медичної експертизи від №263/17 від 23.11.17р. встановлено, що при проведенні судово-медичної експертизи громадянки ОСОБА_4 , 1990 року народження, виявлено синець на передній поверхні лівого колінного суглобу, який утворився від дії твердого тупого предмету, можливо при падінні з положення стоячи та удару коліном до твердого покриття дороги, в час та при обставинах вказаних в постанові, не характерні для утворення в результаті тягнення за одяг, а саме за капюшон куртки, по давності утворення може відповідати часу 21.11.2017 року і відноситься до легкого тілесного ушкодження (а. с. 48).

Із висновку судово-медичної експертизи №259/17 від 23.11.2017 року відомо, що при проведенні судово-медичної експертизи та вивченні медичних документів ОСОБА_5 , 1985р.н., виявлено синець на нижній повіці правого ока, який утворився від дії твердого тупого предмету, можливо в час та при обставинах вказаних в постанові, не характерний для утворення при падінні з положення стоячи, по давності утворення може відповідати часу 21.11.2017 року і відноситься до легкого тілесного ушкодження (а. с. 50 51).

Протоколом огляду речових доказів, - куртки поліцейського ОСОБА_5 (а. с. 54 55).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання та відеозаписом до нього від 21.11.2017 року (а. с. 67 71).

Протоколом проведення слідчого експерименту та відеозаписами до нього від 22.11.2017 року (а. с. 73 77).

Аналізуючи наведені показання обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 в сукупності з викладеними далі даними, зібраними досудовим розслідуванням та дослідженими під час судового провадження, суд прийшов до переконання у винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, що передбачені ч. 3 ст. 296 та ч. 2 ст. 345 КК України, оскільки він своїми умисним діями вчинив хуліганство, пов`язане з опором представникові влади, який припиняв хуліганські дії та умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків; кваліфікація дій за вказаними нормами Кримінального Закону є вірною і обвинувачений повинен за це понести кримінальну відповідальність у встановленому порядку.

При цьому суд звертає увагу на те, що як потерпілі так і перераховані свідки надали суду однакові показання, послідовні і без розбіжностей; у тому числі про деталі вчиненого обвинуваченим кримінальних правопорушень, - про час, місце, наявність обставин вчиненого і фактів, що мають значення для кримінального провадження. Наведені вище їх показання узгоджуються між собою, не містять протиріч і сумнівів; а також суд констатує, що вони узгоджуються у тому числі з показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_6 та допитаного свідка ОСОБА_13 , котрі однаково не заперечили наведених обставин і фактів, крім визначеного ними способу захисту ОСОБА_6 , що нібито ОСОБА_5 самостійно напав на обвинуваченого.

Разом із наведеним раніше судом взято до уваги, що злочини учинено особою в стані алкогольного сп`яніння і в ранковий час; обвинувачений прагнув показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоствердитися за рахунок приниження потерпілих ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ; судом установлено його неправдиві показання про кількість осіб, що були в автомобілі марки «Фіат Дукато», а саме про ще двох осіб на прізвище « ОСОБА_25 », - про що суду однаково ствердили потерпілі та свідки і водночас про них недоговорив у своїх поверхневих (не детальних) показаннях свідок ОСОБА_13 , який є заінтересованим, бо являється товаришем обвинуваченого ОСОБА_6 ; крім цього вказаний свідок неправдиво суду показав, що самостійно керував автомашиною, а не ОСОБА_6 , що останній сів до маршрутного автобуса їхати до міста, коли ОСОБА_6 у свою чергу лише продовжив свою злочинну діяльність; також суд поза увагою не залишив отримані самим ОСОБА_6 тілесні ушкодження, що особою перекручено у спосіб власного захисту і він не розуміє, що вони є наслідком саме його незаконних дій по відношенню до потерпілого ОСОБА_5 і йому так вигідно було пояснювати після того, як розірвав поліцейському куртку і умисно заподіяв як працівникові правоохоронного органу легке тілесне ушкодження, - як особі, котрий припиняв хуліганські дії та був при виконанні службових обов`язків, оскільки направлявся у зв`язку з цим до місця роботи, про що суду надано витяг з наказу №439ос від 01.12.2016р., графік чергування на листопад 2017 року та функціональні обов`язки старшого групи РПП(інспекторів) секторів реагування патрульної поліції. Тому обвинувачений ОСОБА_6 не підлягає виправданню, а особу слід визнати винуватою у скоєному, оскільки в тому числі він не усвідомив протиправності своїх злочинних дій, котрі розпочав по одному епізоду та продовжив у наступному.

Згідно роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму ВСУ №10 від 22.12.2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство», п. 8 вказує, що як опір представникові влади, представникові громадськості або іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії (ч. 3 ст. 296 КК України), слід розуміти активну протидію особи, котра вчиняє хуліганство (відштовхування, завдання побоїв, заподіяння тілесних ушкоджень тощо), з метою позбавити зазначених осіб можливості виконати службовий чи громадський обов`язок з охорони громадського порядку. Пунктом 14 визначено також, що при призначенні покарання за хуліганство суди зобов`язані в кожному конкретному випадку і стосовно кожного підсудного неухильно додержувати вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи його законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації.

Тому, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого; також судом ураховано особу винного, його характеристику, сімейне становище, обставини вчинення злочину.

За ст. 12 КК України вчинені ОСОБА_6 обидва кримінальні правопорушення є злочинами середньої тяжкості.

Обтяжуючою обставиною покарання обвинуваченому є вчинення цих кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння.

При вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває; раніше не судимий; позитивно характеризується за місцем проживання (а. с. 58 62).

Отже, розглядаючи кримінальну справу в межах пред`явленого звинувачення обвинуваченому, із урахуванням наведеного і загальних засад призначення покарання, аналізуючи матеріали досудового розслідування в сукупності із поясненнями потерпілих, свідків; із урахуванням особи ОСОБА_6 , його молодого віку і того, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; поведінки під час та після вчиненого; наслідки та обставини вчинених кримінальних правопорушень, - суд прийшов до висновку, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, що виправлення ОСОБА_6 можливе в ізоляції від суспільства, - що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових злочинів для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; на основі ст. 70 КК України слід остаточно особі обрати покарання у виді позбавлення волі шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності чи для призначення більш м`якого покарання обвинуваченому, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини Кримінального Кодексу України за вчинене, - не встановлено; строк відбування покарання необхідно рахувати із моменту звернення вироку до виконання.

При призначенні покарання обвинуваченому судом ураховано окрім загальних засад такого, і роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Цивільного позову у встановленому законом порядку не заявлено; питання речового доказу згідно постанови про визнання та прилучення до справи речових доказів від 21.11.2017 року слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, - куртку вважати повернутою власнику ОСОБА_5 після набрання судовим рішенням законної сили.

Керуючись ст. ст. 370, 373 - 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296 та ч. 2 ст. 345 КК України і призначити йому покарання:

-за ч. 3 ст. 296 КК України позбавлення волі на строк два роки;

-за ч. 2 ст. 345 КК України позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_6 позбавлення волі на строк 2(два) роки.

Строк відбуття покарання засудженому обчислювати з часу виконання вироку.

Речовий доказ форменну куртку працівника поліції вважати повернутою власнику (а. с. 53, 56).

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору; роз`яснити, що інші учасники також вправі отримати копію судового рішення.

Суддя