УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника заявника ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сміла Черкаської області заяву головного лікаря Комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради ОСОБА_6 про припинення примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 , -

встановив:

Головний лікар КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» ЧОР ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про припинення примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 .

Заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 знаходиться на примусовому лікуванні в КЗ «ЧОПЛ» ЧОР з 22 березня 2018 року згідно ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 листопада 2016 року та ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігів від 27 лютого 2018 року. Після проведеного тривалого лікування та реабілітаційних заходів наступило суттєве покращення у його психічному стані, став спокійний, стриманий, режим не порушує, з`явилась критична оцінка до скоєного суспільно небезпечного діяння, жалкує з приводу скоєного, будує реальні плани на майбутнє. На даний час намірів вчинити дії, що мають соціальну небезпеку для себе та оточуючих не виявляє.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала, просила припинити застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 .

Прокурор та захисник не заперечували проти задоволення заяви.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви та додані до неї документи, заслухавши думку прокурора, захисника та представника заявника, суд вважає, що така підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 листопада 2016 року до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок вчинення ним в стані неосудності суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.296 КК України застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації його до психіатричного закладу зі посиленим наглядом (а.с.6-7).

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігів від 27 лютого 2018 року примусове лікування ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділенні з посиленим наглядом замінене на госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом (а.с.8).

Відповідно до положень ч.1 ст.95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра) який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Разом з тим, відповідно до положень ст.514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовуються цей захід чи відбувається лікування.

Статтею 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-III передбачено, що припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за поданням представника психіатричного закладу, який надає особі таку психіатричну допомогу на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.

Як вбачається із висновку комісії лікарів-психіатрів на особу, яка перебуває на примусових заходах медичного характеру №34 від 25 червня 2018 року, внаслідок проведеного тривалого стаціонарного лікування, психічний стан та емоційний фон у ОСОБА_7 стабілізувалися, вирівнявся настрій, впорядкувалася поведінка, включався в СТР-заходи та трудові процеси у відділенні, налаштований на прийом підтримуючого лікування в амбулаторних умовах, запевняє, що не вживатиме алкоголю, маячних ідей відношення та переслідування не виказує, зявилося формальне критичне ставлення до скоєного суспільно-небезпечного діяння, соціальної небезпеки на теперішній час не становить. На даний час намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе чи оточуючих не виявляє, в зв`язку з чим примусові заходи медичного характеру щодо ОСОБА_7 мають бути припинені (а.с.3-5).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до беззаперечного висновку, що заява головного лікарня Комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради ОСОБА_6 про припинення примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-III, ст. 95 КК України, ст.ст. 372, 512, 514 КПК України, -

ухвалив:

Заяву головного лікаря Комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради ОСОБА_6 про припинення примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 задовольнити.

Припинити застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд напротязі 7 днів з дня її проголошення, особами, які не були присутні, особами, які не були присутніми під час проголошення ухвали, протягом 7 днів з моменту її отримання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Головуючий ОСОБА_1