УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

28 серпня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

встановив:

В провадженні Смілянського міськрайонного суду знаходиться об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні, прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , оскільки такий збігає 9 вересня 2018 року, посилаючись на те, що обвинувачений перебуваючи на волі зможе переховуватися від органів слідства та суду, а також впливати на потерпілих та свідків у даних кримінальних провадженнях.

Обвинувачений в задоволенні клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою просив відмовити та заявив клопотання про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на відсутність умислу переховуватися від суду та впливати на потерпілих та свідків.

Перевіривши надані матеріали, заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 1ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При розгляді питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте на шлях виправлення не став та знову обвинувачується в скоєнні кримінальних правопорушень, а також, наявність ризиків, передбачених пунктами ст. 177 КПК, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим в кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 . Крім того, суд враховує, що потерпілі та свідки по кримінальних провадженнях не допитані, а тому з метою охорони загальносуспільних прав та інтересів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою ще на два місяці.

Доказів в обґрунтування клопотання обвинуваченого про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, які б свідчили про можливість його задоволення останнім не надано.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 183, 372 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практикою Європейського суду з прав людини, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 в частині зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 2 місяці, тобто до 9 листопада 2018 року включно.

Копії ухвали направити начальнику Смілянського ВП, начальнику Черкаського СІЗО та обвинуваченому ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1