Постанова
Іменем України
26 червня 2018 року

м. Київ
справа № 243|10858|16
провадження № 51-2929км18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 15 травня 2017 року в кримінальному провадженні № 0003636 за обвинуваченням
ОСОБА_7 ,громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Целінського району Ростовської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 березня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі частин 1, 4 ст. 70 КК України остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі, а вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 грудня 2016 року виконувати самостійно.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 15 травня 2017 року апеляційну скаргу прокурора задоволено та вирок місцевого суду змінено. Виключено з вироку суду посилання на призначення ОСОБА_7 остаточного покарання відповідно до вимог частин 1, 4 ст. 70 КК України. Визначено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 грудня 2016 року, яким ОСОБА_7 засудженого за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі та на підставі статей 75, 76 КК України звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців виконувати самостійно. В іншій частині вирок залишено без змін.
Згідно з вироком місцевого суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він 13 грудня 2016 року близько 10-ої год. повторно проник на територію домоволодіння за адресою : АДРЕСА_2 , де проживає його двоюрідна сестра ОСОБА_8 , та зайшов до приміщення недобудованого гаражу, з якого відкрито викрав зварювальний апарат інвентарного типу «ALKS MMA-250 S», спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1 946 грн. 75 коп.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Вимоги поданої касаційної скарги обґрунтовує тим, що суд апеляційної інстанції не залучив захисника до участі у розгляді кримінального провадження, чим порушив право ОСОБА_7 на захист, оскільки останній страждає легкою розумовою відсталістю.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 просила задовольнити касаційну скаргу та скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Захисник ОСОБА_6 підтримав касаційну скаргу прокурора та просив її задовольнити.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у межах касаційної скарги.
Відповідно до ст. 438 КПК Українипідставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою.

Викладені у касаційній скарзі прокурора доводи про порушення права на захист ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції є обґрунтованими.
Невід`ємною складовою закріпленого у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд є забезпечення права підозрюваного, обвинуваченого на захист.
Проте при розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції право ОСОБА_7 на ефективний захист забезпечене не було.
Як убачається із довідки обласної психіатричної лікарні, наявної в матеріалах кримінального провадження, ОСОБА_7 страждає легкою розумовою відсталістю, а тому участь захисника у кримінальному провадженні у відповідності до вимог п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України є обов`язковою.

Постановою слідчого від 19 грудня 2016 року ОСОБА_7 було призначено захисника ОСОБА_6 (т. 1 а. к. п. 75), який представляв його інтереси під час досудового розслідування та провадження у суді першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 , у порушення вимог ч. 4 ст. 405, ст. 52 КПКУкраїни провів апеляційний розгляд без захисника, участь якого згідно з вимогами чинного законодавства є обов`язковою, внаслідок чого порушив право ОСОБА_7 на захист.
З урахуванням викладеного, касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду апеляційної інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду провадження у суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Суд

ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 15 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3