Справа № 314/751/18
Провадження № 1-в/314/490/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.05.2018 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

захисника засудженого ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, за національністю українця, уродженця м. Запоріжжя, освіта середня спеціальна, до засудження не працював, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .

Раніше судимого:

1)01.06.2010 року за ст. 186 ч.2, 185 ч.1, 70, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

2)09.12.2010 року за ст. 185 ч.2, 70 ч.4, 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі.

3)11.10.2011 року за ст. 185 ч.2, 186 ч.1, 186 ч.2, 190 ч.2, 309 ч.1, 70, 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 11.11.2013 року умовно-достроково на 1 рік 3 місяця.

По даній справі засуджений: 18.08.2014 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.10.2011 року та остаточно призначити покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 25.04.2016 року на підставі ст.72. ч.5 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення, а саме з 16.06.2014 року по 11.11.2014 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі.

Початок строку: 16.06.2014 року. Кінець строку: 20.07.2018 року

Про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення,

В С Т А Н О В И В :
До Вільнянського районного суду від Державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» ОСОБА_3 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення.

З поданих до суду матеріалів особової справи, а також наданої адміністрацією установи характеристики, вбачається, що засуджений ОСОБА_3 з 15.01.2015 року відбуває покарання у державній установі Софіївська виправна колонія (№ 55) .
За час відбування покарання характеризувався наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушував, за що мав 11 стягнень, які на даний час погашені та зняті у встановленому законом порядку.

За сумлінну поведінку та ставлення до праці 1 раз заохочений правами начальника колонії.

Працевлаштований старшим днювальним відділення СПС №9. До праці ставиться задовільно.

Згідно п.5 ст.118 КВК України залучався без оплати праці до роботи по благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених. До праці ставиться задовільно.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Підтримує стосунки із засудженими як позитивної так і негативної спрямованості.

Адміністрація державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)», вважає, що засуджений не довів своє виправлення, тому до нього не доцільно застосувати заохочувальну норму у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні на клопотанні наполягав, просив суд звільнити засудженого ОСОБА_3 умовно достроково від відбування покарання, так як він, стягнень не має, має 1 заохочення, працевлаштований старшим днювальним відділення СПС №9, вину у скоєному злочині визнає, розкаюється.

Засуджений ОСОБА_3 просив суд задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на строк який залишився.

Прокурор клопотання підтримав і вважає, що його належить задовольнити, оскільки засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу та думку прокурора про відсутність з його боку заперечень, щодо задоволення клопотання, вважає що клопотання підлягає задоволенню, так як згідно поданих та перевірених в судовому засіданні доказів слідує, що засуджений довів своє виправлення, і заслуговує на звільнення його від відбуття покарання, на строк який залишився, умовно достроково.

Керуючись ст.81 КК України, п.2 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання засудженого державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного йому згідно вироку від 18.08.2014 року Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області на не відбутий строк, що складає 2 місяці 19 днів.

Ухвала може бути оскарженна до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

02.05.2018