Постанова
Іменем України

20 червня 2018 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:
головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 01 березня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000338,

відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Селянка Смілянського району Черкаської області,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Синельникове Донецької області,
засуджених за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України).

1. Зміст вимог касаційної скарги та заперечень на неї
У касаційній скарзі захисник вимагає скасувати ухвалу апеляційного суду із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вимогу мотивує недотриманням апеляційним судом вимог процесуального закону при постановленні ухвали, зокрема ст. 419, без наведення належного мотивування прийнятого рішення про залишенння апеляційних скарг засуджених без задоволення. Також вказує, що при новому апеляційному розгляді не було виконано вказівок касаційного суду, що були обовязковими до виконання.

У запереченні на касаційну скаргу потерпілий у провадженні («Локомотивне депо ст. ім. Т.Г. Шевченка» ДП «Одеська залізниця») наголосив на законності ухвали апеляційного суду, дотриманні при її постановленні вимог ст.ст. 419, 439 ч. 2 КПК України, у зв`язку з чим просить залишити касаційну скаргу захисника без задоволення, а ухвалу суду без зміни.

2. Історія провадження, зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
2.1 Судове рішення суду першої інстанції
Вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 серпня 2015 року засуджено:
ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк два роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю два роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України;
ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк два роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю два роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України;
Вироком суду також вирішено долю речових доказів та питання щодо процесуальних витрат (том 1, а.к.п. 237243).

2.2 Обставини вчинення кримінального правопорушення
06 вересня 2014 року в денний час ОСОБА_7 з ОСОБА_8 , будучи працівниками відокремленого структурного підрозділу «Локомотивне депо ст. ім. Т.Г.Шевченка» ДП «Одеська залізниця» та користуючись вільним доступом до майна розміщеного на території вказаного підприємства, що на вул. Орєшкова, 56, у м. Сміла, із розташованого в цеху поточного ремонту тепловозу 2ТЕ10М № 2770, діючи за попередною змовою, умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрали сім електричних кабелів типу ПРМТ 660 240 мм кв, загальною вартістю 3 259,06 грн, заподіявши вказаному відокремленому структурному підрозділу залізниці матеріальної шкоди на зазначену суму.

2.3 Судове рішення суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 19 лютого 2016 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення. Апеляційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задоволено частково, вирок суду від 31 серпня 2015 року відносно них скасовано, а провадження закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України через відсутність достатніх доказів для доведення винуватості в суді та вичерпання всіх можливостей для їх отримання (том 2, а.к.п. 3839).

2.4 Судове рішення суду касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2016 року касаційну скаргу прокурора задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 19 лютого 2016 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 скасовано та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції (том 2, а.к.п. 8183).

2.5 Зміст судового рішення, що оскаржується в касаційному порядку
2.5.1 Судове рішення суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 01 березня 2017 року апеляційні скарги прокурора, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишено без задоволення, а вирок суду від 31 серпня 2015 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 без зміни (том 2, а.к.п. 149152).

3. Доводи осіб, які подали касаційні скарги, та інших учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні суду касаційної інстанції заперечувала проти задоволення касаційної скарги захисника, наголошуючи на законності і обґрунтованості ухвали апеляційного суду.

4. Джерела права й акти їх застосування
4.1 Кримінальний процесуальний кодекс України
4.1.1 Стаття 370. Законність, обґрунтованість і вмотивованість судового рішення
Частина 1. Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Частина 2. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Частина 3. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Частина 4. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
4.1.2 Стаття 404. Межі перегляду судом апеляційної інстанції
Частина 3. За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.

4.1.3 Стаття 412. Істотні порушення вимог кримінального процесуального закону
Частина 1. Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

4.1.4 Стаття 419. Зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Частина 1. Ухвала суду апеляційної інстанції складається з:
2) мотивувальної частини із зазначенням:
короткого змісту вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції;
узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;
узагальненого викладу позиції інших учасників судового провадження;
встановлених судом першої інстанції обставин;
встановлених судом апеляційної інстанції обставин з посиланням на докази, а також мотивів визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними;
мотивів, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався;
Частина 2. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

4.1.5 Стаття 433. Межі перегляду судом касаційної інстанції
Частина 1. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

4.1.6 Стаття 439. Новий розгляд справи після скасування судового рішення судом касаційної інстанції
Частина 2. Вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

5. Мотиви суду касаційної інстанції щодо доводів, наведених у касаційних скаргах
5.1 Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
у частині перевірки допущення апеляційним судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при постановленні ухвали від 01 березня 2017 року [4.1.5].

5.2 Щодо порушення вимог процесуального закону судом апеляційної інстанції
Судом першої інстанції встановлені фактичні обставини кримінального провадження та зроблено обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку, оцінених та перевірених судом доказах, зокрема на показаннях потерпілого ОСОБА_9 (представник юридичної особи), свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та письмовими матеріалами провадження, а саме даними, що містяться у:
протоколі відібрання зразків для експертизи від 10 вересня 2014 року, яким в межах кримінального провадження було відібрано зразки відбитків пальців рук ОСОБА_7 для проведення дактилоскопічної експертизи;
висновку експерта № 341 від 12 вересня 2014 року, яким за результатами дактилоскопічного дослідження встановлено, що один із вилучених під час ОМП від 07 вересня 2014 року, слід пальця руки придатний до ідентифікації по ньому особи, і даний слід залишений середнім пальцем правої руки ОСОБА_7 ;
листі начальника депо на ім`я начальника ЛВ на ст. ім. Т.Шевченка № 471 від 09 вересня 2014 року;
додатковому листі начальника депо на імя начальника ЛВ на ст. ім. Т.Шевченка № ТЧ-5-10/1497 від 10 вересня 2014 року;
протоколі огляду DVD-R дисків, що відображають події 06 вересня 2014 року з камер відеоспостереження, якими зафіксовано факт того, як з цеху на подвір`я виходять ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , при цьому один з них несе на плечі «коло» прикрите курткою, а інший несе у руці щось, прикриваючи одягом;
довідці про вартість пошкоджених кабелів типу ПРМТ 660 на тепловозі 2ТЕ10М № 2770 сек. Б., іншими матеріалами тощо.

На вказаний вирок подано апеляційні скарги прокурором щодо невідповідності покарання внаслідок мякості та засудженими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які заперечували свою винуватість і просили про постановлення виправдувального вироку лише з тієї підстави, що начебто поняті підписали протокол огляду місця події раніше, ніж він був складений.
Разом з тим, як вбачається з вироку суду, наведені твердження висловлювалися обвинуваченими й під час судового розгляду, детально перевірялися судом першої інстанції і не знайшли свого підтвердження.
Так, протокол огляду місця події містить підпис обох понятих, які були залучені до слідчої дії, на кожному аркуші протоколу, в тому числі із зазначенням факту роз`яснення їм їх прав та обов`язків, при цьому жодних зауважень понятих з приводу змісту протоколу, чи то часу його складення, під час його підписання висловлено не було. Враховуючи факт спільної роботи понятих з обвинуваченими та їх знайомство, показання понятих, які хоча і не заперечують своєї участі у слідчій дії, та підтвердили факт його підписання, в тій частині, що вони не пам`ятають обставин огляду, а також, що в протоколі не правильно вказаний час проведення слідчої дії, суд врахував як такі, що не відповідають обставинам провадження, оскільки вони є явно надуманими та суперечать іншим доказам. Зокрема, твердження понятих про те, що огляд проводився близько 21 години, обєктивно не можуть відповідати дійсності, оскільки згідно даних, внесених до ЄРДР, а також рапорту оперативного чергового ЛВ ст. ім. Т.Шевченка про надходження телефоном інформації про вчинення злочину, відповідна інформація надійшла до лінійного відділу лише о 21 годині 55 хвилин.

З огляду на викладене, суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання зазначеного доказу недопустимим.

Апеляційний розгляд проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України. Доводи, наведені в апеляційних скаргах, зокрема засуджених, перевірено повною мірою і спростовано із наведенням докладних мотивів прийнятого рішення, з огляду на що суд не вбачає підстав до скасування ухвали апеляційного суду, оскільки апеляційним судом дотримано вимог ч. 2 ст. 439 КПК України під час проведення нового апеляційного розгляду [4.1.4, 4.1.6].

Основний довід у касаційній скарзі захисника, яким обґрунтовано вимогу про скасування ухвали апеляційного суду, щодо невиконання покладеного процесуальним законом на апеляційний суд обовязку повторно дослідити докази тільки з тієї підстави, що про це подано клопотання учасником судового розгляду, є необґрунтованим [4.1.2].
Такий обов`язок виникає лише за наявності відповідних умов дослідження судом першої інстанції таких доказів неповно або з порушеннями.
Вирок суду першої інстанції оскаржувався засудженими з підстав проведення огляду місця події з порушенням процесуального закону, але захисником подано клопотання про повторні допити абсолютно всіх свідків у кримінальному провадженні та перегляд запису камер відеоспостереження подій 06 вересня 2014 року.
Під час апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції дослідив матеріали кримінального провадження та дані про осіб засуджених.
При цьому апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання захисника про повторний допит всіх свідків у даному провадженні та перегляд камер відеоспостереження, вислухавши думку всіх учасників, в тому числі й захисника, який не навів підстав, передбачених законом, діяв відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, через що суд касаційної інстанцій допущення істотних порушень вимог процесуального закону не вбачає.

Таким чином, доводи касаційної скарги захисника щодо незаконності та необґрунтованості ухвали апеляційного суду не знайшли підтвердження, а тому підстав для задоволення скарги не встановлено.

Керуючись статтями 376, 436, 441, 442 КПК України, пунктами 4, 5, 6 § 3 «Перехідні положення» розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», Верховний Суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 01 березня 2017 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без зміни.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3