Справа № 296/5082/18
УХВАЛА
Іменем України

31 травня 2018 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Корець, Корецького р-ну, Рівненської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого на посаді начальника продовольчої служби військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

30.05.2018 року старший слідчий СУ ГУ НП в Житомирській області майор поліції ОСОБА_6 звернулася до Корольовського районного суду м. Житомира із вищезазначеним клопотанням, мотивуючи тим, що слідчим управлінням ГУ НП в Житомирській здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 квітня 2018 року за № 0000021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №28 від 10.02.2017 року, ОСОБА_5 призначено тимчасово виконуючим обов`язків начальника речової служби тилу вказаної військової частини.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №75 від 06.04.2018 року, тимчасово виконуючому обов`язки начальника речової служби типу капітану ОСОБА_5 було визначено приступити до виконання своїх прямих службових обов`язків, тобто до обов`язків начальника продовольчої служби.

Відповідно до ст. 98 Статуту внутрішньої служби України ЗС України начальник речової служби полку підпорядковується заступникові командира полку з тилу і є прямим начальником особового складу речової служби полку. На доповнення до вимог, викладених у статтях 82-84, начальник речової служби полку відповідає за забезпечення полку речовим і санітарно-господарським майном за нормами постачання, за банно-пральне обслуговування полку та індивідуальне припасування обмундирування, взуття особовому складові.

Також, у відповідності до п.3.2.5. Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України затвердженого наказом Міністра оборони України № 300 від 16 липня 1997 року начальник речової служби частини відповідає за службу і виконує свої обов`язки відповідно до пункту 3.1.9 цього Положення, а зі спеціальних питань виконує вказівки начальника речової служби вищого штабу і є прямим начальником особовому складу речової служби частини.

Пунктом 3.1.9. вищезазначеного Положення передбачено, що усі посадові особи військової частини (з`єднання), які відають військовим (корабельним) господарством, повинні знати вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового (корабельного) господарства та неухильно керуватись ними у своїй діяльності.

Таким чином, на ОСОБА_5 , як на тимчасово виконуючого обов`язки начальника речової служби військової частини НОМЕР_1 покладається виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, а тому відповідно до п. 1 Примітки до ст. 364КК України він являється службовою особою.

У відповідності до параграфу 3 ст. 4 Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року № 232, військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.

Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог «Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178.

Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку виплати, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Відповідно до п.п. 4, 5 Порядку виплати, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Згідно ст. ст. 3, 22 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_5 , як службовій особі забороняється використовувати свої службові повноваження або своє службове становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а в разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язаний невідкладно вжити заходів щодо запобігання одержання такої неправомірної вигоди.

Однак, у порушення вищезазначених норм законодавства та своїх функціональних обов`язків, ОСОБА_5 , являючись військовою службовою особою військової частини НОМЕР_1 , з званням - капітан, вирішив вчинити тяжкий злочин у сфері службової діяльності за наступних обставин.

15 грудня 2017 року, ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , звільнений з лав Збройних сил України, і процесі звільнення, останній здійснив оформлення всіх необхідних документів щодо здійснення виплати грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі, яке не було отримане під час проходження військової служби, що становить 51046 грн..

У подальшому, наприкінці лютого 2018 року (більш точної дати органом досудового розслідування не встановлено), у порушення вимог ст. ст. 3, 22 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_5 , являючись службовою особою, маючи намір на одержання неправомірної вигоди для себе, використовуючи своє службове становище, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, за попередньою змовою групою осіб з службовою особою військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_8 , під час телефонної розмови висловив громадянину ОСОБА_7 шляхом вимагання незаконну вимогу надати неправомірну вигоду в розмірі 20 відсотків від нарахованої суми грошової компенсації, тобто 10000 грн., за вчинення ним дій в інтересах останнього, а саме за позитивне вирішення питання щодо нарахування грошової компенсації за речове майно, яке не отримане під час проходження військової служби, та в подальшому, 19 квітня 2018 року перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , під час особистої зустрічі з ОСОБА_9 зменшив розмір неправомірної вигоди до 10 відсотків від нарахованої суми грошової компенсації, що становить 6 000 грн., а також повідомив про надання грошових коштів безпосередньо ОСОБА_8 ..

Як наслідок, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на одержання неправомірної вигоди, у порушення вимог ст. ст. 3, 22 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_8 , являючись службовою особою, маючи намір на одержання неправомірної вигоди для себе, використовуючи надане службове становище, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 щодо реалізації спільного злочинного плану щодо вимагання та одержання неправомірної вигоди, 14.05.2018 року близько 15 години 39 хвилин, під час особистої зустрічі з ОСОБА_7 біля контрольного пропускного пункту військової частини НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_3 , отримав від останнього частину раніше обумовленої суми неправомірної вигоди в розмірі 3000 гривень, за позитивне вирішення питання щодо нарахування грошової компенсації за речове майно, яке не отримане під час проходження військової служби.

В подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на одержання неправомірної вигоди, у порушення вимог ст. ст. 3, 22 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_8 , являючись службовою особою, маючи намір на одержання неправомірної вигоди для себе, використовуючи надані службові повноваження, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 щодо реалізації спільного злочинного плану щодо вимагання та одержання неправомірної вигоди, 29.05.2018 року близько 13 години 01 хвилини, під час особистої зустрічі з ОСОБА_7 біля контрольного пропускного пункту військової частини НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_3 , отримав від останнього частину раніше обумовленої суми неправомірної вигоди в розмірі 3000 гривень, за позитивне вирішення питання щодо нарахування грошової компенсації за речове майно, яке не отримане під час проходження військової служби.

29.05.2018 року о 13 годині 01 хвилин, після отримання частини неправомірної вигоди в розмірі 3000 гривень ОСОБА_8 , останніх затримано та вилучено вищезазначені грошові кошти.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, діючи за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України ОСОБА_5 складено та вручено 30.05.2018 року.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, і просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний та його адвокат проти клопотання заперечували, а підозрюваний також вказував на свою непричетність до вчиненого злочину.

Заслухавши виступи учасників судового процесу, свідка, вивчивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. ст. 131,132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи, які застосовуються за ухвалою слідчого судді, винесеною на підставі доказів і обставин справи, на які посилаються прокурор, слідчий.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

Стаття 177 КПК України передбачає, що з метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику чи ризикам, зазначеним у клопотанні.

На підтвердження обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий посилається на зібрані органом досудового розслідування докази, а саме: протокол допиту ОСОБА_7 від 02.05.2018 року, у якому він вказує на те, що ОСОБА_8 вимагав у нього грошові кошти неправомірної вигоди в сумі 6000 грн.; протокол огляду речей та предметів від 02.04.2018, яким оглянуто документи на підставі яких повинна була здійснюватися видача грошової компенсації ОСОБА_7 ; протокол огляду та вручення речей (грошей) від 14.05.2018, яким оглянуто грошові кошти в сумі 3000 грн., які в подальшому передані ОСОБА_8 ; протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 14.05.2018; потокол огляду, помітки та вручення речей (грошей) від 29.05.2018, яким оглянуто та помічено грошові кошти в сумі 3000 грн. які в подальшому передані ОСОБА_8 ; протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 29.05.2018, яким підтверджується передача неправомірної вигоди ОСОБА_8 в сумі 3000 грн.; протокол затримання особи ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 29.05.2018; протокол затримання особи ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 29.05.2018.

В ході розгляду справи, слідчий суддя дійшов висновку, що представлені слідством, разом із клопотанням, вищенаведені матеріали, зібрані органом досудового розслідування на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_5 , дійсно вказують на можливу його причетність до вчинення інкримінованих дій. Обґрунтованість такої підозри підтверджується наявними у даному кримінальному провадженні фактичними даними, зокрема дослідженими, в ході розгляду даного клопотання вказаними доказами, підстав для визнання яких недопустимими на даний час немає.

Таким чином, в ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, дане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Також досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду та незаконно впливати на інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів. Крім того, слідчий вказує, що за віком ОСОБА_5 не є особою похилого віку, за станом здоров`я не потребує стаціонарного лікування, і є жителем іншого міста. Зважаючи на викладені обставини слідчий у клопотанні зазначає, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину із особливою зухвалістю, та наголошує на тому, що підозрюваний відчуваючи свою безкарність, може продовжувати вчиняти злочини різної тяжкості та переховуватися від органів досудового розслідування і суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, вчиняти інші злочини різної тяжкості, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

З огляду на це, при вирішення даного клопотання слідчим суддею враховувалось, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, і тому під загрозою покарання підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду. Окрім цього, не виключається можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного ОСОБА_5 на свідків.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Як вказувалось вище, санкція ч.3 ст.368 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З огляду на викладене, розглянувши клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилалася слідчий у клопотанні, і прокурор в ході його розгляду, дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 під загрозою притягнення до кримінальної відповідальності та подальшого відбуття покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Згідно даних, що характеризують особу підозрюваного, встановлених в ході розгляду клопотання, ОСОБА_5 є жителем м. Новоград-Волинський, Житомирської області, не одружений, раніше не судимий, учасник бойових дій, однак як вбачається з матеріалів провадження вказані обставини і наявні соціальні зв`язки не можуть вважатись для підозрюваного стримуючими факторами від вчинення навіть і кримінальних правопорушень, а тому при застосуванні до нього менш суворого запобіжного заходу не виключається можливість порушення ним відповідних зобов`язань, які покладаються у такому випадку.

Також при розгляді клопотання, слідчим суддею враховується, що підозрюваний ОСОБА_5 хоча і проживає на території Житомирської області, проте як вказувалось вище дійсно може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки він, як особа, яка притягується до кримінальної відповідальності за тяжкий злочин не може не усвідомлювати можливості засудження його на певний строк покарання та в подальшому перебування в місцях позбавлення волі, що негативно відобразиться на його стосунках в родині та суспільстві. Також враховується, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувався зухвалою поведінкою виконавців злочину, а також останніми вживалися заходи конспірації та уникнення викриття вчиненого злочину, а тому є підстави вважати, що підозрюваний буде вчиняти будь-які перешкоди органу досудового розслідування спрямовані на знищення доказів, вплив на свідків, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Враховуючи встановлені в ході розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає, що необхідно враховувати вимоги кримінального процесуального законодавства України, практики Європейського суду з прав людини, забезпечення не тільки прав підозрюваного, а й високих стандартів охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, для вирішення питання про застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог міжнародного та національного законодавства, необхідно належним чином оцінити характер справи, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, та наслідки вчинення протиправних діянь.

Виходячи із вищезазначених доведених у ході розгляду клопотання обставин, слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів кримінального провадження переконується, що більш м`який запобіжний захід щодо ОСОБА_5 буде недостатнім для запобігання ризикам, які навели слідчий у клопотанні і прокурор у своєму виступі.

Тому, окрім вищезазначеного, враховуючи також характер і тяжкість злочину, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Доводи захисника і самого підозрюваного не підтверджені доказами.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, мотив кримінального правопорушення, тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , суспільну небезпеку, ставлення особи до вчиненого, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у межах п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 88100 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього такі обов`язки: з`являтись на виклики до прокурора або суду, не відлучатись за межі населеного пункту, де він проживає; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Згідно ч.6 ст.194 КПК України зазначені обов`язки покладаються на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.183,193,194,196,197,200,309,372,376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку, передбаченого ч.1 ст.197 КПК України 60 діб, який обчислювати з часу його затримання, тобто з 15 години 36 хвилин 29.05.2018 року.

Одночасно визначити розмір застави у межах 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 88100 (вісімдесят вісім тисяч сто) у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Корольовського районного суду м. Житомира.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави наступні обов`язки: з`являтись на виклики до прокурора або суду, не відлучатись за межі населеного пункту, де він проживає; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1