Справа № 442/6734/17
Провадження № 1-кп/442/122/2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2018 р. Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
провівши судове засідання в режимі відеоконференції по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001153 від 22.06.2017, відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
в с т а н о в и в :
В провадження судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області надійшов обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Від обвинуваченого ОСОБА_3 надійшло клопотання про закриття кримінального провадження по обвинуваченню його на підставі ч. 1 ст. 309 КК України з тих підстав, що він добровільно пройшов медичне лікування від наркоманії.
В судовому засіданні обвинувачений та його захисник клопотання підтримали. Обвинувачений пояснив, що усно та письмово звертався до адміністрації ДУ „ДВК № 40 про етапування його для проходження лікування від наркоманії. Прокурор проти заявленого клопотання заперечував з тих підстав, що відсутні докази добровільного проходження лікування від наркоманії.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Частиною першою статті 285 КПК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме: у незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту.
Згідно з ч. 4 ст. 309 КК України, особа яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України.
Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів від 26.04.2002 № 4 вбачається, що особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 309 КК України незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.
Тобто, особа не підлягає безальтернативному звільненню, а може бути звільнена судом при наявності відповідних підстав і умов.
Так, у відповідності до п. 23 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 4, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено, і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
У ст. 1 Закону України „Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними визначено наступні поняття:
наркоманія психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною;
особа, хвора на наркоманію особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз „наркоманія;
добровільне лікування лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника.
Відповідно до положень кримінального закону суд, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, повинен з`ясувати: 1) чи вчинила особа злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України; 2) чи звернулася вона до лікувального закладу добровільно, а не вимушено, тобто чи ставила вона за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин; 3) чи розпочала лікування. Відсутність хоча б однієї із цих умов, а також незгода винної особи на закриття кримінальної справи з відповідної підстави унеможливлює звільнення особи від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 309 КК України. (Інформаційний лист ВССУ „Щодо правильного застосування норм Кримінально-процесуального кодексу України при звільненні особи від кримінальної відповідальності відповідно до ч. 4 ст. 309 Кримінального кодексу України).
Звернення визнається добровільним, якщо особа за своєю волею звертається до лікувального закладу, усвідомлюючи, що має можливість безперешкодно вчиняти злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України. Якщо особа звертається до лікувального закладу у зв`язку з викриттям її участі у цьому злочині, таке звернення вважається не добровільним, а вимушеним.
Також, у вищевказаному інформаційному листі ВССУ зазначено, що відповідно до положень ст. 22 КПК України спростування наданих винним матеріалів (наприклад, довідки з лікувального закладу, лікарняного листка тощо), доведення того, що особа звернулася до лікувального закладу вимушено, щоб ухилитись у такій спосіб від кримінальної відповідальності, покладається насамперед на обвинувача (якщо клопотання подано винним під час судового розгляду) чи особу, у провадженні якої перебуває кримінальна справа (якщо клопотання подано під час досудового розслідування цієї справи).
Відповідно до довідки медичної частини ДУ „Дрогобицька виправна колонія (№ 40) на засудженого ОСОБА_3 від 19.03.2018 з 13.04.2016 після стаціонарного лікування та обстеження в терапевтичному відділі МОБЛ при ДУ „УВП (№ 19) (з 23.03.2017 по 12.04.2017) знаходиться на „Д обліку в медичній частині установи. В період з червня 2017 по даний час двічі проходив стаціонарне лікування та дообстеження в терапевтичному відділі МОБЛ при ДУ „УВП (№ 19) у зв`язку з нестійкою ремісією наявних хронічних захворювань (з 13.05.2017 по 02.06.2017 та з 23.09.2017 по 22.10.2017). На „Д обліку у лікаря психіатра медичної частини не перебуває. Даних щодо звернень засудженого з приводу лікування від наркоманії в медичній документації немає.
Відповідно до копії виписки-епікризу з медкарти № 1798 на ОСОБА_3 у Комунальному закладі Львівської обласної ради „Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень він перебував з 04.04.2013 по 10.04.2013 по скеруванню лікаря-нарколога ЛОДКНД Лясковець.
Оскільки в матеріалах справи відсутні докази добровільного звернення засудженого ОСОБА_3 до лікувального закладу і початку лікування від наркоманії, то його клопотання про закриття кримінального провадження задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 309 КК України, ст.ст. 284, 372 КПК кодексу України, суд
у х в а л и в :
Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про закриття на підставі ч. 4 ст. 309 КК України кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001153 від 22.06.2017, відносно ОСОБА_3 по обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1