Справа №463/2146/18
Провадження №1-в/463/114/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові матеріали заяви Львівського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру про зміну застосування примусового медичного характеру ОСОБА_5 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку на госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом, суд -

в с т а н о в и в :
До суду надійшла заява Львівського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру про зміну застосування примусового заходу медичного характеру ОСОБА_5 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку на госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом, оскільки ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 17.10.2013 ОСОБА_5 було продовжено примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. З часу отримання останньої ухвали суду ОСОБА_5 жодного разу в диспансер не з`явився. Дільничною амбулаторною службою диспансеру був здійснений патронажний виїзд за місцем проживання ОСОБА_5 , але за даною адресою двері ніхто не відчинив, місце знаходження ОСОБА_5 не відоме. Неодноразово у Галицький ВП ГУ НП України у Львівській області були скеровані клопотання з проханням встановити місцезнаходження ОСОБА_5 та доставити його для огляду дільничним лікарем-психіатром для організації надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку згідно ухвали суду. 04.08.2014 диспансером отримано відповідь Галицького ВП, в якій повідомлено, що доставити в диспансер ОСОБА_5 для надання йому психіатричної допомоги не надається можливим, оскільки останній за вказаною адресою не зареєсторований та не проживає. На даний час встановити його місце перебування не надається можливим. Як на підставу заяви покликається на ч. 6 ст. 12, ст. 14, ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» та висновок комісії лікарів - психіатрів щодо обгрунтованості рішення про зміну ОСОБА_5 примусового заходу медичного характеру.

У судове засідання представник заявника не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належдним чином. Прокурор підтримав вимоги заяви, захисник заперечив проти задоволення заяви з підстав її необгрунтованості.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши осіб, які брали участь у справі, суд вважає, що слід відмовити у задоволенні заяви з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03.07.2011 року до ОСОБА_5 застосовано примусовий захід метичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.12.2012 ОСОБА_5 було змінено примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на примусовий захід медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 17.10.2013 ОСОБА_5 було продовжено примусовий захід медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 жодного разу в диспансер не з`явився, дільничною амбулаторною службою диспансеру був здійснений патронажний виїзд за місцем проживання ОСОБА_5 , але за даною адресою двері ніхто не відчинив, місце знаходження ОСОБА_5 не відоме.

Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів № 21 від 12.04.2018 (а.с. 5-9), комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_5 потребує зміни застосування примусових заходів медичного характеру . Однак при цьому із вказаного висновку вбачається, що огляд ОСОБА_5 комісією лікарів психіатрів фактично не проводився, й психічний стан останнього на даний час є невідомим.

Статтею 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення, продовження або про зміну застосування таких заходів. Після проведення огляду представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі психіатричну допомогу, направляє до суду за місцезнаходженням закладу з надання психіатричної допомоги заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що містить обґрунтування необхідності продовження зміни або припинення застосування примусового заходу медичного характеру відповідно.

Згідно ч. 2 ст. 514 КПК України, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Оскільки ОСОБА_5 , до якого застосовані примусові заходи медичного характеру фактично не оглядався комісією лікарів-психіатрів, при цьому у нього не було виявлено такої зміни стану психічного здоров`я, за якої виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру, а тому у задоволенні заяви суд відмовляє.

Крім того, суд вважає безпідставним посилання заявника на положення ч. 6 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», оскільки таке стосується надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку, яке вирішується в порядку ЦПК України, а не продовження, зміни або припинення застосування примусового заходу медичного характеру, яке вирішується виключно в порядку КПК України (ст. 524 КПК України) та ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», які визначають підставою зміни примусових заходів медичного характеру видужання особи чи такі зміни у стані її здоров`я, внаслідок яких відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.

Виходячи із вищенаведеного та керуючись ст. 514 КПК України, ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд-

постановив :
В задоволенні заяви Львівського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру про зміну застосування примусового медичного характеру ОСОБА_5 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку на госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом - відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Львівської області в порядку ст. 516 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1