Справа №463/6405/15-к
Провадження №1-кс/463/684/18
У Х В А Л А

22 травня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, -

ВСТАНОВИВ:
Заявник ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 12.08.2016р. на земельну ділянку на АДРЕСА_1 (кадастровий № :08:011:0005), що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Львова.

Клопотання мотивує тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004031 від 28.11.2015 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, в якому накладено арешт триває 2,5 роки. За цей час їй не повідомлялось про підозру, вона не є обвинуваченою, підсудною, або особою, яка в силу закону несе цивільно-правову відповідальність. Крім того, така підозра на даний час не оголошена нікому. Слідчий зазначав, що земельна ділянка, на яку накладається арешт є доказом по справі, однак відчуження спірної земельної ділянки органом місцевого самоврядування не може вплинути на доведеність чи недоведеність наявності підробки ксерокопії документа. Тому, такий арешт просить скасувати.

В останнє судове засідання заявник та слідчий не з`явились, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Будучи присутніми в попередньому судовому засідання, 14.05.2018р., повноважний представник заявника адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання про скасування арешту. Слідчий СВ Личаківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 , будучи присутньою в попередньому судовому засіданні проти обґрунтованості клопотання заперечила, оскільки на даний час не відпала потреба в арешті майна, який вважається речовим доказом.

Оглянувши та перевіривши надані матеріали, матеріали кримінального провадження № 0004031, матеріали справи № 463/6405/15-к в межах якого за клопотанням слідчого накладено арешт, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Із змісту ст. 170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості користуватись, розпоряджатись або відчужувати певне його майно.

За правилами п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна являється заходом забезпечення кримінального провадження, який у відповідності до вимог ч. 1 ст. 132 КПК України застосовується на підставі ухвали слідчого судді.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 12.08.2016р., накладаючи арешт на згадану вище земельну ділянку суд виходив з того, що таке майно є основним речовим доказом у справі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0004031 від 28.11.2015, ОСОБА_3 звернулась до Львівської міської ради з заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . До такою заяви ОСОБА_3 додано необхідний пакет документів, на підставі чого ухвалою ЛМР № 3804 від 31.07.2014р. надано ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення документації із землеустрою.

У вказаному кримінальному провадженні жодній особі підозра пред`явлена не була, що підтвердила слідча в судовому засіданні.

Відповідно до висновку експерта № 6/313 від 14.07.2016р., у тексті документа «Збірний кадастровий план» (позначений літерою «А» у верхньому куті), має місце зміна першочергових реквізитів. Першочергове значення друкованого тексту «гр. ОСОБА_6 » шляхом механічного знищення першочергових літер «К» та «М», а на їх місці пишучим приладом барвником чорного кольору рукописно виконано літери «Є» та «С», в результаті чого текст набув іншого змісту « ОСОБА_7 ».

Відповідно до витягу з ЄРДР, у кримінальному провадженні № 0004031 від 28.11.2015 року ОСОБА_6 є потерпілою, яка в порядку адміністративного судочинства оскаржила ухвалу ЛМР № 3804 від 31.07.2014р. в частині надання дозволу ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації із землеустрою (справа № 463/3375/15-а).

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 30.11.2015р., яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2016р., в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Натомість, постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.03.2018р. скасовано судові рішення судів першої та апеляційної інстанції, а позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Львівської міської ради щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_6 від 16.04.2015 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,0600 кв.м. та зобов`язати Львівську міську раду розглянути питання про надання ОСОБА_6 дозволу на виготовлення технічної документації по відведенню земельної ділянки, призначеної для ведення садівництва, розташованої по АДРЕСА_1 .

При цьому, у цій справі, сторонами якої є ОСОБА_6 (потерпіла у кримінальному провадженні) та ОСОБА_3 і спір в якій стосується прав на земельну ділянку на АДРЕСА_1 Верховний суд зазначив, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою з приводу відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність або користування (оренду).
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Оскільки в даній справі ОСОБА_3 отримала відповідний дозвіл, а Львівську міську раду зобов`язано розглянути заяву про видачу такого дозволу ОСОБА_6 відносно тієї ж земельної ділянки, і як в першому, так і в другому випадку отримання дозволу на розробку проекту землеустрою з приводу відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність або користування (оренду), потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна у кримінальному провадженні № 0004031 від 28.11.2015 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України на даний час відпала.

Тому, клопотання слід визнати обґрунтованим та задовольнити.

Керуючись вимогами ст.ст. 9,107,131,132,170-173,174 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 12.08.2016р. на земельну ділянку по АДРЕСА_1 (кадастровий № :08:011:0005), що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Львова скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1