Справа № 352/1684/17
Провадження № 1-кп/352/73/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду криміналье провадження з обвинувальним актом внесеному в Єдиний реєстру досудових розслідувань за № 0000057 від 03.02.2017 р. про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, утриманця вагітної дружини та батька інваліда першої групи по зору, неофіційно працюючого по найму на приватних новобудовах, не військовозобов`язаного, депутатом не обирався, судимого 18.02.2010 р. Івано-Франківським міським судом за ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 69, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 69, ст. 70 КК України до двох років шести місяців позбавлення волі; 17.10.2011 р. Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 186 КК України до одного року позбавлення волі; 20.12.2013 р. Івано-Франківським міським судом за ч. 1 ст. 395, ч. 1 ст. 69 КК України до двохсот годин громадських робіт; 20.08.2014 р. Івано-Франківським міським судом за ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 71 КК України до двох місяців двадцяти днів арешту; у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,-

в с т а н о в и в:

Підсудний ОСОБА_7 , повторно вчинив таємне викрадення чужого майна.

Злочин скоєно при наступних обставинах:

02.02.2017 р. приблизно о 15.00 год. ОСОБА_7 , маючи незняті та непогашені судимості за скоєння корисливих злчинів, перебуваючи в приміщенні АТ «Прикарпаття обленерго» «Лисецький РЕМ», що знаходиться в смт. Лисець по вул. С.Стрільців, 4, Тисменицького району Івано-Франківської області, зайшов у службовий кабінет № 11, де знаходилось робоче місце начальника групи ОСОБА_9 , двері якого не були зачинені замком. Побачивши, що всередині цього кабінету нікого немає, а особисті речі ОСОБА_9 знаходились в кабінеті, в ОСОБА_7 виник умисел на повторне вчинення крадіжки жіночої сумки з особистими речами останньої.

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів та маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, користуючись відсутністю власника та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно таємно викрав жіночу сумку ОСОБА_9 , яка знаходилась на кріслі службового кабінету № 11 «Прикарпаття обленерго» «Лисецький РЕМ», вартістю 650 грн., всередині якого був: мобільний телефон марки «Lenovo-А1000» білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 1500 грн., що був у чохлі «RP FLIP case Lenovo A», вартістю 100, з сім-картою мобільного оператора ПАТ «Київстар» номер « НОМЕР_3 », вартістю 25 грн., на рахунку якої були грошові кошти в сумі 20 грн.; USB-флешка «Kingstom» ємкістю 16 Гб, вартістю 150 грн.; USB-флешка ємкістю 8 Гб, вартістю 100 грн.; паспорт громадянина України ОСОБА_9 ; робоча перепустка АТ «Прикарпаття обленерго» «Лисецький РЕМ» та зарплатна картка ПАТ «Кредобанку», після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину скрився та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 2445 грн.
Підсудний ОСОБА_7 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та вибачившись перед потерпілим, дав суду показання в яких повністю підтвердив вищенаведені у вироку обставини скоєного ним кримінального правопорушення. Посить суд суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати, що всі збитки заподіяні потерпілому ним відшкодовано в повному обсязі, як і те, що він являється утриманцем вагітної дружини та перестарілого батька інваліда першої групи по зору, який потребує стороннього догляду..

Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковано за ст. 185 ч. 2 КК України, так як він повторно вчинив таємне викрадення чужого майна.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність підсудного обставини відсутні.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, заподіяні потерпілому збитки відшкодував в повному обсязі в добровільному порядку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення покарання підсудному, суд також враховує і думку потерпілого щодо несуворості призначуваного ОСОБА_7 покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, а також і те, що останній раніше судимий, негативно ставиться до вчиненого, востаннє пообіцяв стати на стійкий шлях виправлення, має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно, працюючи займається суспільно-корисною працею, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, являється утриманцем вагітної дружини та перестарілого батька інваліда першої групи по зору, має незадовільний стан здоров`я.

З врахуванням всіх вищеперелічених обставин, суд приходить до переконання, що до підсудного ОСОБА_7 слід застосувати покарання у виді арешту, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових злочинів.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню вітсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд.-

з а с у д и в :

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на шість місяців.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_7 залишити без змін - тримання під вартою, а строк відбуття покарання обчислювати з 08 год. 40 хв. 31.01.2018 року, зарахувавши при цьому термін його попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, виходячи з розрахунку, у відповідності до вимог ст. 72 КК України, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день арешту.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику негайно після його проголошення.

Головуючий : ОСОБА_1