Справа № 466/7122/18
У Х В А Л А

«23» жовтня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

особи щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зі середньою-спеціальною освітою, директора ТзОВ «Янтар», інваліда ІІ групи, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у кримінальному провадженні №0000035 від 16.02.2018 за скоєння суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.369-2 КК України,-

в с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Львова 04.09.2018 року надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000035 від 16.02.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.369-2 КК України, до якого долучено реєстр матеріалів, розписки про вручення копії клопотання «підозрюваному» ОСОБА_4 та його захиснику.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Захисник ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_4 , просив повернути клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000035 прокурору в зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 292 КПК України.

Заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов висновку про необхідність повернення клопотання прокуророві з наступних підстав.

Відповідно до ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

Відповідно до глави 24 КПК України однією із форм закінчення досудового розслідування є звернення прокурора до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру. Імперативно встановлені вимоги до відомостей, які клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру повинно містити. Вони передбачені п.п.1-9 ч.2 ст. 291 цього Кодексу, серед яких у п. 5 виокремлено необхідність наявності в ньому таких складових:

1) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими;

2) правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність;

3) формулювання обвинувачення.

Системний аналіз положень кримінального процесуального законодавства свідчить, що обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру є результатом оцінки слідчим, прокурором отриманих протягом досудового розслідування доказів вчинення особою кримінального правопорушення чи суспільно-небезпечного діяння, які будуть перевірені судом в межах судового розгляду.

Статтею 505 КПК України визначено обставини, що підлягають встановленню під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру, серед яких час, місце, спосіб та інші обставини вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення; вчинення цього суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення цією особою; наявність у цієї особи розладу психічної діяльності в минулому, ступінь і характер розладу психічної діяльності чи психічної хвороби на час вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення чи на час досудового розслідування

Частиною 1 статті 11 КК України визначено поняття злочину, яким є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Винуватість, це психічне ставлення особи до скоєного, яка може бути у формі умислу чи необережності, і є обов`язковою ознакою саме злочину.

За ч.ч.1,2 ст.19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

У даному випадку в суд подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, до особи, якій фактично інкримінується вчинення не злочину, а суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки злочину. ОСОБА_4 , відповідно до зазначеного у клопотанні висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи №63 від 06.06.2018р., на момент скоєння суспільно-небезпечного діяння не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, такий його психічний стан зберігається і на даний час. Отже, відсутня будь-яка форма вини вказаної особи у вчинення інкримінованого їй діяння.

Незважаючи на вказаний висновок експертизи, положення Кримінального кодексу України щодо понять злочину, його суб`єкта та суб`єктивної сторони складу злочину, положень Кримінального процесуального кодексу України про обставини, які підлягають встановленню під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру, слідчим у клопотанні визначено суб`єктивну сторону діяння ОСОБА_4 у формі прямого умислу, його дії кваліфіковано як кримінальне правопорушення, а саме злочин, а не як суспільно-небезпечне діяння, що містить ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.369-2 КК України.

Водночас слідчий клопоче перед судом про застосування до ОСОБА_4 , як до неосудної особи, примусових заходів медичного характеру.

Невідповідність клопотання вимогам ст. 291-292 КПК України, суперечності у самому клопотанні, неправильне зазначення норм КК і КПК України позбавляють особу права на належний правовий захист. Окрім того, це створює перешкоди здійсненню процедури судового розгляду.

Враховуючи наведене, вимоги ст. 314 КПК України, суд вважає що клопотання про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000035 від 16.02.2018 за скоєння суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.369-2 КК України, слід повернути прокурору.

Керуючись ст. ст. 291, 314, КПК України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000035 від 16.02.2018 за скоєння суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.369-2 КК України, повернути прокурору відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_6 - для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Апеляційна скарга ухвалу може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_7