Справа № 1-1324-135/11
провадження №1-в/457/20/18
УХВАЛА

12 червня 2018 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 щодо скасування арешту нерухомого майна,-

встановив:

У провадженні Трускавецького міського суду Львівської області знаходилася кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів передбачених ст.ст. 185 ч.2, 190 ч.1, 190 ч.2, 15 ч.2 115 ч.1, 122 ч.1 КК України.

17.05.2012 року вироком Трускавецького міського суду Львівської області ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч.2, 190 ч.1, 190 ч.2, 15 ч.2 115 ч.1, 122 ч.1 КК України і призначено йому покарання по:

ст. 185 ч.2 КК України у виді позбавлення волі строком два роки;

ст. 190 ч.1 КК України у виді обмеження волі строком два роки;

ст. 190 ч.2 КК України у виді позбавлення волі строком один рік;

ст. 122 ч.1 КК України у виді позбавлення волі строком два роки;

ст.ст. 15 ч.2 115 ч.1 КК України у виді позбавлення волі строком сім років.

На підставі статті 70 КК України визначено ОСОБА_4 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та призначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Трускавецького міського суду від 25.07.2011 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років 2 (два) місяці.
12.06.2018 року на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_3 , відповідно до якої остання просить вирішити питання щодо скасування арешту нерухомого майна.
В судовому засіданні встановлено, що старший слідчий відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУМВС України у Львівській області майор міліції ОСОБА_5 , під час досудового розслідування, при розгляді матеріалів кримінальної справи №132-0205 про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України, своєю постановою від 16.01.2012 року наклав арешт на цінності та інше майно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , де би таке не знаходилось.
Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №34634275 від 19.01.2012 року, накладено арешт на все рухоме майно, яке належить ОСОБА_4 .
Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна №34634032 від 19.01.2012 року, накладено арешт на квартиру, все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_4 .
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява є підставною, оскільки при винесенні вироку суду від 17 травня 2012 року, не було вирішено питання щодо скасування арешту з майна.
У відповідності до ч.1 ст. 248 КПК України (в редакції 1960 року), слідчий за клопотанням цивільного позивача або з своєї ініціативи зобов`язаний вжити заходів до забезпечення заявленого в кримінальній справі цивільного позову, а також можливого в

майбутньому цивільного позову, склавши про це постанову. В справах про злочини, за які кримінальним законом передбачена конфіскація майна, слідчий зобов`язаний вжити необхідних заходів до забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, склавши про це постанову.

Як встановлено матеріалами справи, потерпілим цивільного позову не заявлялось, санкція статті, за якою підозрюваний обвинувачувався у вчиненні злочину, конфіскації майна не передбачала.

Крім цього, нотаріусом накладено арешт не на частку обвинуваченого, як це передбачено законодавством, на всю цілісну квартиру, що обмежує права інших співвласників, у володінні своїм майном.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 324 КПК України постановляючи вирок, суд повинен вирішити, що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного
позову і можливої конфіскації майна
Відповідно до п.9 розділу XI "Перехідні Положення" нового КПК України, який набрав чинності з 20 листопада 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, а тому при розгляді заяви про скасування арешту з майна підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності цим КПК, тобто в порядку КПК України (1960 року).
Враховуючи те, що цивільний позов потерпілими в межах кримінального провадження не заявлявся, санкції статтей за якими обвинувачений притягувався до кримінальної відповідальності не передбачали конфіскації майна, суд приходить до висновку, що клопотання є підставним та підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 324 КПК України (в редакції 1960 року), суд,

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_3 щодо скасування арешту майна - задовольнити.
Скасувати арешт накладений постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУМВС України у Львівській області майор міліції ОСОБА_5 від 16.01.2012 року на цінності та інше майно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , де би таке не знаходилось.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Трускавецький міський суду протягом семи днів з дня її проголошення..

Суддя: ОСОБА_1