Справа № 755/3977/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2018 року Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження №0001206 відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, одруженого, маючого зі слів на утриманні дитину 2015 року народження, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, заміжньої, з середньою освітою, перебуваючої в декретній відпустці, маючої зі слів малолітню дитину 2015 року народження, зареєстрованоїза адресою: АДРЕСА_2 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої в силу ст.. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0001206 відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 березня 2018 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та відносно ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту строком 60 діб.

У судовому засіданні прокурор зазначив про доцільність продовження ОСОБА_5 строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки він може переховуватись від суду, може незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою створення собі алібі, перебуваючи на свободі, може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки він офіційно не працює, внаслідок чого, не має стабільного джерела прибутку і свої матеріальні потреби намагається задовольнити злочинним шляхом, що й стало причиною вчинення ними вказаного злочину.

Крім того, прокурор зазначив про доцільність продовження ОСОБА_6 строку обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням на неї тих самих обов`язків, що були покладені ухвалою від 30.03.2018 року, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Захисник у судовому засіданні ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання щодо продовження обраного запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, зазнаючи, що на даний час відносно її підзахисного можливо обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Щодо продовження обраного запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту не заперечувала.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримали думку захисника.

Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

Так, згідно зі ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 висунуто обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання про обрання чи продовження обвинуваченому запобіжного заходу увигляді тримання під вартою, судом враховуються дані про особу останнього та схильність до скоєння нових кримінальних правопорушень.
Також, у судовому засіданні встановлено, що обвинуваченому судом було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зі строком дії, який, закінчується, однак, на даний час, у зазначений строк неможливо закінчити судовий розгляд з огляду на наявність об`єктивних передумов.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченої судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п. 93).

Враховуючи наведене, суд на даному етапі розгляду обвинувального акту, приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,оскільки не зникли ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Суд, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Що стосується обвинуваченої ОСОБА_6 , то суд на даний час вважає, що є підстави для продовження їй строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, так як обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким, має малолітню дитину 2015 р.н.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 331, 396 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

Продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, українцю, громадянину України, одруженому, з повною середньою освітою, не працюючому, маючому зі слів на утриманні дитину 2015 року народження, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому в силу ст. 89 КК України, строком не більше двох місяців, тобто до 25 липня 2018 року включно.

Суд, відповідно до ч. 4 ст. 187 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці м. Києва, громадянці України, з середньою освітою, не працюючій, заміжній, зі слів маючій дитину 2015 року народження, проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимій в силу ст. 89 КК України,заборонивши їй залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду з 22 години 00 хвилин до 08 години 00 хвилин наступної доби, строком не більше двох місяців, тобто до 25 липня 2018 року.
Покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; без дозволу суду не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Копію ухвали для виконання передати до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України у частині ОСОБА_5 та до органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_6 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя