Справа № 523/9784/18
Провадження №1-кп/523/886/18
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

25.10.2018 року

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ________ ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ________ ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі обвинувальний акт в матеріалах кримінального провадження № 0001043 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ (нині м. Дніпро), громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

по звинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В ході судового розгляду було встановлено, що 11.06.2018 приблизно о 19 годині 05 хвилин, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прибули за адресою: АДРЕСА_2 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, ОСОБА_4 та невстановлені досудовим розслідуванням особи, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, розуміючи, що їх дії направлені на таємне викрадення чужого майна, шляхом пошкодження металевої решітки проникли через вікно до приміщення офісу АДРЕСА_3 , звідки викрали майно, а саме: перфоратор марки «Makita HR 2470», вартістю 3950 гривень, шуруповерт марки «Makita 6821», вартістю 3945 гривень, алмазная пила марки «Makita 4140», вартістю 6575 гривень, лазерний рівень марки «Тriton ТЛУ-3», вартістю 1300 гривень, велосипед марки «GT 2.0 Аvalanche», вартістю 18000 гривень, рюкзак марки «Maxgear», вартістю 4200 гривень, яке належить ОСОБА_5 .
Після чого, ОСОБА_4 та невстановлені досудовим розслідуванням особи з викраденим майном з місця злочину втекли, розпорядившись ним на власний розсуд. Тим самим, своїми злочинними діями завдали матеріальний збиток ОСОБА_5 на загальну суму 37 970 грн.
Обвинувачений ОСОБА_4 винуватість у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України визнав повністю та пояснив суду, що він дійсно скоїв крадіжку, з особами він познайомився в той день на морі, бачив їх вперше.

Отримавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Таким чином, дії ОСОБА_4 , суд кваліфікує, за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у приміщення за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за вчинення злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, суд, відповідно до положень ст. 65 КК України, врахував його тяжкість, дані про особу винного, а також обставини, що впливають на покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. У судовому рішенні суд має окремо обґрунтувати «вагомий внесок» кожної обставини, яка пом`якшує або обтяжує покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. 66 КК України є: активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, повне визнання винуватості, часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено.

Враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини цього кримінального провадження, беручи до уваги особу обвинуваченого, те що ОСОБА_4 раніше не судимий, хворіє на туберкульоз та ВІЧ-інфекцію, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, з метою виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає, що цілі покарання обвинуваченого, будуть досягнуті з такою мірою покарання, як позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України.

Долю речових доказів вирішити в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 368-370, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , визнати винним у скоєнні злочину за ст. 185 ч. 3 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 виконувати покладені на нього обов`язки, а саме:

- за ч. 1 п. 1 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- за ч. 1 п. 2 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- за ч. 2 п. 2 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили обрати засудженому ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази, - вважати повернутим потерпілому ОСОБА_5 .

Строк оскарження вироку 30 (тридцяти) діб до апеляційного суду Одеської області з дня його проголошення усіма учасниками судового розгляду.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1