Справа № 638/1193/18
Провадження № 1-кп/638/677/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року Дзержинський райсуд м. Харкова у складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000146 від 11.05.2017 у відношенні :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в смт. Бірки, Нововодолазького району, Харківської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, військовозобов`язаного, військовослужбовця військової служби за контрактом, стрільця-регулювальника комендантського відділення комендантського взводу військової частини НОМЕР_1 , солдата, який зареєстрований та мешкає за адресою : АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, -

за участю :

прокурора ОСОБА_4

підсудного ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_3 , був призваний на військову службу за контрактом від 28.11.2013 до лав Збройних Сил України. уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України з Міністерством Оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 полковника ОСОБА_5 .

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 276 (по стройовій частині) ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця-регулювальника комендантського відділення комендантського взводу військової частини НОМЕР_1 .

При цьому, на підставі положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_3 , під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014, на території України почав діяти особливий період та тривав на момент вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, про що було відомо останньому.

Однак, солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи вищевказані вимоги законодавства України, в умовах особливого періоду, з метою тимчасового ухилення від військової служби, вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишити розташування місця служби.

Реалізуючи свій злочинний намір, 13 липня 2016 року, підсудний солдат ОСОБА_3 , близько 08 години, який знаходився на лікуванні у військовій частині НОМЕР_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, діючи умисно, з метою тимчасового ухилитися від виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, в порушення ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, маючи реальну можливість та за відсутності поважних причин, без наказу або дозволу відповідних командирів та начальників, самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_3 (місце дислокації АДРЕСА_2 ), чим протизаконно припинив виконувати конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та вибув до фактичного місця проживання за адресою : смт. Бірки, Нововодолазького району, Харківської області, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

26 січня 2018 року, близько 08 години солдат ОСОБА_3 добровільно повернувся до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та того ж дня приступив до виконання службових обов`язків.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України визнав повністю. При цьому, підсудний ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що дійсно 13.07.2016 він діючи умисно, з метою тимчасово ухилення від виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, без наказу або дозволу відповідних командирів та начальників, залишив розташування місця служби, оскільки в нього були складні життєві обставини, а саме погіршання стану здоров`я. наявність вагітної громадянської дружини. 26.01.2018 після того, як йому стало відомо про наявність кримінального провадження, він повернувся до місця служби. У вчинені вказаного злочину щиро кається.

Оскільки підсудний ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження в судовому засіданні не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає про те, що дії підсудного ОСОБА_3 за ст. 407 ч. 4 КК України кваліфіковані вірно, так як він, будучи військовослужбовцем ( крім строкової служби ), своїми умисними діями вчинив самовільне залишення місця служби без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При визначенні підсудному ОСОБА_3 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, данні про особу підсудного, який раніше не судимий, на диспансерному обліку в медичних закладає охорони здоров`я не перебуває, за місцем проходження служби характеризується з задовільної сторони, є учасником бойових дій, як особа яка безпосередньо приймала участь в антитерористичної операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_3 судом визнаються : щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, судом також враховується та обставина, що в результаті протиправних дій підсудного ОСОБА_3 наслідків, які могли бути віднесені до категорії тяжких не настали.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання підсудного ОСОБА_3 судом не встановлено.

Таким чином, з урахуванням даних про особу ОСОБА_3 , обставин за яких було вчинено вказане кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_3 , можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства, з призначенням йому міри покарання, у межах санкцій ст. 407 ч. 4 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк.

Однак, приймаючи до уваги вищевказані обставини, дані, які характеризують особу підсудного ОСОБА_3 , який має місце постійного мешкання, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, враховуючи його щире каяття, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_3 , можливо без ізоляції його від суспільства, з застосування до нього положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покладанням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Запобіжний захід у відношенні підсудного ОСОБА_3 не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування вказаного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 1 рік 6 місяців, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід у відношенні засудженого ОСОБА_3 не застосовувався.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області, через Дзержинський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок надруковано в нарадчої кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1