Справа №:755/8057/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" липня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 , у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000130 від 27.06.2017 року, про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві звернувся до суду із клопотання, у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000130 від 27.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, про арешт майна.
З тексту клопотання вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є головою ОСББ «МИР», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Чупринки, 7, із заявою про те, що 14.03.2017 невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа квартирою АДРЕСА_1 , у якій з 1964 року проживала ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Також зазначено, що в лютому 2017 року, ОСОБА_4 повідомили працівники Яготинського відділу поліції Київської області про те, що ОСОБА_5 загинула 07.02.2017, на підтвердження чого надали копію свідоцтва про смерть. На запитання голови ОСББ, невідомі особи повідомили, що їх найняли нові власники квартири, пред`явивши при цьому договір купівлі-продажу квартири від 14.03.2017, де об`єктом продажу є спірне майно нерухомості. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 .
З вищевказаного договору вбачається, що ОСОБА_7 «Продавець» продала, а ОСОБА_8 «Покупець» купила належну продавцю квартиру АДРЕСА_1 . В пункті 2 вказаного Договору зазначено, що спірний об`єкт нерухомості належить Продавцю на підставі Договору дарування квартири, посвідченого 27.11.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , за реєстровим номером 4827 та зареєстрований в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» та реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна 04.12.2007, записаний у реєстрову книгу №д.189-201 за реєстровим №3175.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що 27.04.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 посвідчено договір купівлі-продажу квартири, в АДРЕСА_2 номер: 502, згідно з яким власником зазначеної вище квартири є ОСОБА_11 .
14.06.2018 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , на підставі «Договору про припинення права на утримання взамін набуття права власності на квартиру» здійснив перереєстрацію права власності на вказану квартиру та згідно документів власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_13 .
У Договорі купівлі-продажу вказано, що була проведена оцінка майна, а саме вищевказаної квартири та у матеріалах реєстраційної справи є висновок даної оцінки майна.
Слідчий в судове засідання не з`явився, просив задовольнити клопотання у його відсутність, накласти арешт на майно шляхом заборони його відчуження та розпорядження.
Відповідно до ст. 172 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, про необхідність розгляду клопотання без повідомлення власників майна, оскільки є необхідність забезпечення арешту майна, так як існують ризики відчуження майна до прийняття судом рішення.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт на майно накладається з метою збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Крім того, відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів
Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання слідчого про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України та про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч.2 ст.170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, -

у х в а л и в:

Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 - задовольнити.
Накласти арешт на майно, а саме:
-квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 60,90 кв.м, житлова площа 45,6 кв.м, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000, шляхом заборони відчуження та розпорядження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя