Справа № 363/885/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/529/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 21.05.2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 21 » травня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 30 березня 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України повернуто прокурору,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Вишгородського районного суду від 30.03.2018р. обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України повернуто прокурору.
В обґрунтування ухвали суд вказав на невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, оскільки пред`явлене обвинувачення є неконкретним та незрозумілим, об`єктивна сторона злочину не конкретизована, не встановлено та не викладено за яких обставин особи домовилися про спільне вчинення злочину, чи розподіляли ролі між собою, хто які дії виконував та чи виконувалися всі інкриміновані дії спільно й одночасно, крім того в обвинувальному акті не викладено обставин спільного вчинення злочину, а міститься лише ствердження, що злочин вчинено за попередньою змовою групою осіб.
Також в обвинувальному акті наявне твердження щодо участі у вчиненні злочину ОСОБА_11 , особи щодо якої матеріали виділено в окреме провадження, що є порушенням вимог ст. 62 Конституції України та презумпції невинуватості особи, оскільки йому про підозру у вчиненні цього кримінального правопорушення не повідомлялося.

В апеляційній скарзі прокурор просив скасувати ухвалу та призначити новий розгляд в суді 1 інстанції посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та на істотні порушення вимог КПК України.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор послався на відсутність підстав для повернення обвинувального акту, оскільки на його думку обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст.291 КПК України, в ньому в хронологічній послідовності викладені фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, які встановлені під час проведення досудового розслідування, правова кваліфікація дій ОСОБА_9 та ОСОБА_12 та окремо сформульовано обвинувачення відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_12 ; в обвинувальному акті вказано ролі обвинувачених, які діяли зі спільним умислом направленим на таємне викрадення майна, тобто були співвиконавцями кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Апелянт вважає що твердження суду про порушення вимог ст.62 Конституції України щодо ОСОБА_13 таким, що не відповідає дійсності.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення захисника ОСОБА_7 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу суду залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

На думку колегії суддів, суд обґрунтовано повернув обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 прокурору з підстав наведених в ухвалі суду.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК.

Порядок звернення до суду з обвинувальним актом регулюється положеннями, які закріплені у § 3 глави 24 КПК України (ст.ст. 291-293 КПК України).

Твердження суду про неможливість призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні, у зв`язку із вказаними недоліками обвинувального акту викладеними в ухвалі, є обґрунтованими.

Згідно п.13 ч.1 ст. 13 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Процесуальний рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення та яким завершується досудове розслідування відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Згідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що аналіз змісту обвинувального акту відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 свідчить про те, що при його складанні прокурором в повній мірі не було дотримано вимог ст.291 КПК України, оскільки обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, яке є неконкретним.

Так, судом обґрунтовано зазначено, що в обвинувальному акті відсутнє точне формулювання об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.3 ст.185КК України, не конкретно викладені обставини вчинення кримінального правопорушення, не розмежована роль кожного з обвинувачених у вчинення злочину.

Крім того, у порушення вимог кримінального процесуального закону, в обвинувальному акті викладено твердження про участь у вчиненні злочину ОСОБА_11 , якому про підозру у вчиненні цього кримінального правопорушення не повідомлялося.

Враховуючи наведене, а також допущену органами досудового розслідування неконкретність пред`явленого обвинувачення, що веде до порушення права обвинувачених на захист, колегія суддів вважає, що рішення суду про повернення обвинувального акту прокурору для усунення встановлених недоліків, відповідає вимогам кримінального процесуального закону і є обґрунтованим.

Посилання прокурора на безпідставністьповернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків є необґрунтованими, оскільки невідповідність обвинувального акту вимогам КПК може бути підставою для повернення цього процесуального документа винятково на етапі проведення підготовчого судового засідання судом першої інстанції. Саме тому правильність формулювання обвинувачення як одна з вимог обвинувального акта має перевірятись лише судом першої інстанції в порядку, визначеному ст. 314 КПК, яка і визначає процесуальні наслідки неправильності, у тому числі неповноти сформульованого в обвинувальному акті обвинувачення. З огляду на положення ст. 337 КПК саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта має бути проведено судовий розгляд.

За таких обставин, ухвала суду І інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 30 березня 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України повернуто прокурору залишити без зміни.

Судді