Провадження №1-кп/487/145/14
Справа № 487/1022/14-к
В И Р О К
Іменем України

20.05.2014 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000741 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Світла Дача Снігурівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою Миколаївська область Снігурівський район с.Світла Дача раніше не засуджувався

у скоєні злочину, передбаченого ст..122 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

07.06.2013 року приблизно об 11-00 годині, ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом «Ceely» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по пр-ту.Леніна зі сторони вул.Генерала Карпенка в напрямку вул.Радянської у м.Миколаєві. Одночасно, в попутному напрямку рухався транспортний засіб «Fiat» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , в якому у якості пасажирів знаходилися ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Проїжджаючи перехрестя пр-ту.Леніна та вул.Фрунзе, ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом «Ceely» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив маневр, чим створив перешкоду у русі транспортному засобові «Fiat» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , притиснувши його до правого узбіччя проїжджої частини де обидва автомобілі зупинилися.

При цьому, ОСОБА_6 , вийшовши з автомобіля, швидкою ходою направився до автомобіля під керуванням ОСОБА_7 , висловлюючись в його адресу нецензурною лайкою, щодо створення ним ( ОСОБА_7 ) аварійної ситуації. У цей час ОСОБА_7 , вийшов з автомобілю та вступив у розмову з обвинуваченим.

В ході розмови, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків у ОСОБА_6 виник умисел направлений на заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_7 та долонею лівої руки наніс йому два удари в область правої скроневої частини голови, тим самим спричинивши тілесні ушкодження у вигляді щіливидної перфорації (розриву) барабанної перетинки з правого боку, ускладненого гострим правостороннім посттравматичним перфоративним негнійним середнім отитом, які відносяться до категорії середньої тяжкості.

В судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчинені інкримінованого йому злочину не визнав, суду показав, що, 07.06.2013 року приблизно об 11-00 годині, керуючи транспортним засобом «Ceely», рухався по вул.Генерала Карпенка у м.Миколаєві. В районі спортивної школи «Надія», ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом «Fiat», та рухаючись в попутному з ним напрямку, грубо порушив правила дорожнього руку, створивши йому аварійну ситуацію, внаслідок чого, його транспортний засіб колесом наїхав на бордюр, при цьому ОСОБА_7 , не зупинившись, продовжив рух.

В районі перехрестя пр-ту.Леніна та вул.Фрунзе, він наздогнав автомобіль ОСОБА_7 , та виконавши маневр, змусив його зупинитися та вийшов з автомобілю. При цьому з автомобілю «Fiat» вийшов потерпілий, ще з одним хлопцем. Вони стали розмовляти, виясняти ситуацію. Після чого він, ОСОБА_7 та його друг, сіли до його ( ОСОБА_10 ) автомобіля, де, на протязі приблизно 10 хвилин, продовжили розмову. Вони з потерпілим показали один одному водійські посвідчення після чого роз`їхалися.

Завдання потерпілому будь-яких тілесних ушкоджень заперечував.

Заявлені цивільні позови прокурора в інтересах держави та потерпілого ОСОБА_7 не визнав.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим своєї вини, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_10 у вчинені інкримінованого йому злочину повністю знайшла своє підтвердження сукупністю наданих стороною обвинувачення та досліджених у судовому засіданні доказів.

Так допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 , суду показав, що 07.06.2013 року приблизно об 11-00 годині, керуючи транспортним засобом «Fiat» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якому у якості пасажирів знаходилися його знайомі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , рухався по вул.Генерала Карпенка у м.Миколаєві. В районі спортивної школи «Надія» він став виконувати маневр зміни напрямку руху, у цей час став виконувати маневр і водій транспортного засобу «Ceely» як в послідуючому йому стало відомо ОСОБА_6 .. При цьому вони створили один одному перешкоду в русі, при повороті на пр-т.Леніна він призупинився, подивився, що з автомобілем «Ceely» все гаразд, та продовжив рух.

В районі перехрестя пр-ту.Леніна та вул.Фрунзе, ОСОБА_6 , керуючи автомобілем, заблокував його рух, таким чином, що зі своєї сторони (водійського місця) він не зміг вийти з салону. Після чого, з автомобілю спочатку вийшов ОСОБА_9 , а потім через двері зі сторони пасажирського місця вийшов він. В цей час ОСОБА_6 , підбіг до нього та рукою наніс удар по голові в область правого вуха, внаслідок чого він на декілька секунд втратив орієнтацію, після чого ОСОБА_6 наніс йому ще один удар у ту ж частину голови. Внаслідок завданих ударів він зразу відчув біль та шум у вусі.

ОСОБА_9 зробив зауваження обвинуваченому, після чого той наніс йому один удар долонею в область потилиці.

Після цього вони деякий час розмовляли, потім всі разом сіли до салону автомобіля ОСОБА_6 , де ще спілкувалися деякий час. При цьому ОСОБА_6 комусь зателефонував, після чого запропонував вирішити конфлікт, без виклику правоохоронних органів. Він, сподіваючись, що біль мине, погодився, та вони роз`їхалися.

Наступного дня, оскільки стан здоров`я у нього погіршився, він звернувся до лікарні. При цьому повідомивши про обставини, наслідком яких стала його травма. Лікарі повідомили про цю подію до правоохоронних органів та направили його на лікування до Миколаївської обласної лікарні, де йому провели операцію.

Коли він перебував у лікарні, 08.06.2013 року увечері, до нього прийшли працівники міліції, яким він написав заяву, щодо факту нанесення йому тілесних ушкоджень.

Йому відомо, що в подальшому його тітка ОСОБА_11 спілкувалася з обвинуваченим, та спочатку він погодився частково відшкодувати витрати на лікування, однак в подальшому на зв`язок не виходив, та будь якої допомоги не надав.

Заявлений цивільний позов підтримав, у повному обсязі, просив стягнути з ОСОБА_6 844,61 грн. витрат на лікування та 14000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування вимоги щодо відшкодування моральної шкоди зазначив, що внаслідок неправомірних дій зі сторони обвинуваченого, у нього погіршився стан здоров`я, внаслідок чого йому було завдано моральну шкоду, яка виразилася в порушенні звичного укладу життя, пов`язаного з необхідністю проходити курс лікування та звертатися до правоохоронних органів за захистом своїх прав.

В подальшому до судового засідання не з`явився, надав заяву, у якій просив провести судове засідання за його відсутності, цивільний позов задовольнити, призначивши ОСОБА_6 суворе покарання.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показав, що 07.06.2013 року приблизно об 11-00 годині, він та ОСОБА_8 , у якості пасажирів знаходилися у автомобілі «Fiat», яким керував ОСОБА_7 , при цьому вони рухалися по вул.Генерала Карпенка у м.Миколаєві. В районі спортивної школи «Надія», ОСОБА_7 став виконувати маневр зміни напрямку руху, у цей час став виконувати маневр і водій транспортного засобу «Ceely» як тепер йому відомо ОСОБА_6 .. При цьому вони створили один одному перешкоду в русі.

В районі перехрестя пр-ту.Леніна та вул.Фрунзе, ОСОБА_6 , керуючи автомобілем, заблокував рух їх автомобілю та вони зупинилися. ОСОБА_6 , підійшов зі сторони водія та сказав ОСОБА_7 , щоб той виходив з автомобілю.

Оскільки, ОСОБА_6 заблокував їх автомобіль таким чином, що двері зі сторони водія відкрити не було можливості, він спочатку сам вийшов з автомобіля, після чого, через пасажирські двері вийшов ОСОБА_7 . В цей час ОСОБА_6 , підбіг до потерпілого та рукою наніс удар по голові в область правого вуха, внаслідок чого ОСОБА_7 похитнувся та відійшов на декілька метрів. При цьому він зробив ОСОБА_6 зауваження, після чого обвинувачений наніс йому один удар долонею в область потилиці. Після чого наніс ще один удар по голові потерпілого.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показала, що 07.06.2013 року приблизно об 11-00 годині, вона та ОСОБА_9 , у якості пасажирів знаходилися у автомобілі «Fiat», яким керував ОСОБА_7 , при цьому вони рухалися по вул.Генерала Карпенка у м.Миколаєві. В районі спортивної школи «Надія», ОСОБА_7 став виконувати маневр зміни напрямку руху, у цей час став виконувати маневр і водій транспортного засобу «Ceely» як тепер їй відомо ОСОБА_6 .. При цьому вони завадили один одному в русі.

В районі перехрестя пр-ту.Леніна та вул.Фрунзе, ОСОБА_6 , керуючи автомобілем, заблокував рух їх автомобілю та вони зупинилися. ОСОБА_6 , підійшов зі сторони водія та сказав ОСОБА_7 , щоб той виходив з автомобілю.

Оскільки, ОСОБА_6 заблокував їх автомобіль таким чином, що двері зі сторони водія відкрити не було можливості, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вийшли з автомобілю через пасажирські двері. Після чого, ОСОБА_6 раптово підбіг до ОСОБА_7 та рукою наніс сильний удар по голові. При цьому ОСОБА_9 зробив ОСОБА_6 зауваження, після того він наніс свідку один удар долонею в область потилиці, та наніс ще один удар по голові потерпілого.

Вподальшому, вони втрьох сіли до автомобіля ОСОБА_6 , які там відбувались події їй не відомо. Після того, як ОСОБА_7 та ОСОБА_9 повернулися, з місця події вони поїхали. Область голови в районі правого вуха ОСОБА_7 була червоного кольору та він скаржився на біль у вусі.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показала, що на початку червня 2013 року, точну дату вона не пам`ятає, їй зателефонував племінник ОСОБА_7 та повідомив, що потрапив у конфліктну ситуацію, яка виникла, при керуванні автомобілем. Пояснив, що в районі перехрестя пр-ту.Леніна та вул.Фрунзе у м.Миколаєві, рух його автомобіля було заблоковано водієм автомобіля «Ceely», який в ході конфлікту наніс йому удар в область вуха. Наступного дня, ОСОБА_7 став скаржитися їй на стан здоров`я, та вона порадила звернутися йому до лікарні.

Також їй стало відомо, що хлопець, який наніс удар її племіннику являється працівником Заводського РВ ММУ, при цьому їй зателефонував ОСОБА_12 , відрекомендувався керівником тієї особи, що наніс удар її синові (оскільки вважав, що потерпілий є її сином), та запитував, як стан здоров`я ОСОБА_13 . В наступні декілька днів, по телефону вона спілкувалася як з ОСОБА_12 так і з ОСОБА_6 .

Через деякий час (у понеділок чи вівторок), біля Заводського РВ ММУ вона зустрілася з ОСОБА_12 , при цьому, він сказав, що ОСОБА_6 повністю відшкодує витрати пов`язані з лікуванням. Після того, як ОСОБА_7 провели операцію, вона особисто зателефонувала ОСОБА_12 , який сказав, що повідомить ОСОБА_6 , щоб той оплатив лікування. Однак обвинувачений не зателефонував їй, та будь яких дій по відшкодуванню шкоди не вчинив.

Через деякий час вона знову зателефонувала ОСОБА_12 , який пообіцяв нагадати ОСОБА_6 щодо його обов`язку.

Після цього дзвінка, їй зателефонував ОСОБА_6 , та при особистій зустрічі повідомив, що згоден передати їм 100 доларів США, на що вона не погодилася. В подальшому спілкувалася з ОСОБА_6 лише у телефонному режимі, при цьому він робив вигляд, що її не впізнає. Також через деякий час до неї приїжджав ОСОБА_12 та просив, щоб ОСОБА_7 відкликав заяву, оскільки у нього, як безпосереднього керівника ОСОБА_6 будуть проблеми.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показав, що працює заступником начальника Заводського РВ ММУ УМВС України у Миколаївській області. ОСОБА_6 , станом на червень 2013 року працював на посаді інспектора СОГП.

У червні 2013 року, точну дату він не пам`ятає, йому зателефонував ОСОБА_6 та сказав, що в ході конфлікту штовхнув та наніс удар долонею по лицю, якомусь хлопцю. Через деякий час до нього звернулася ОСОБА_11 , та пояснила, що є тіткою хлопця, якого ударив ОСОБА_6 . В розмові пояснила, що вони згодні заладнати конфлікт, якщо ОСОБА_6 оплатить лікування. Він викликав ОСОБА_6 та його безпосереднього начальника Остропольського, в розмові обвинувачений визнав факт того, що наніс хлопцю удар долонею по лицю та готовий оплатити витрати на лікування.

Покази вказаних осіб повністю узгоджуються з дослідженими письмовими доказами по справі.

Заявою ОСОБА_7 прокурору м.Миколаєва від 20.06.2014 року, у якій потерпілим викладено обставини, щодо факту спричинення йому ОСОБА_6 07.06.2013 року приблизно об 11-00 годині на пр-ті.Леніна в районі Центрального ринку, тілесних ушкоджень.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 12.09.2013 року, проведеного з метою перевірки і уточнення відомостей, викладених свідком ОСОБА_8 , які співпадають з показами, що надала свідок будучи безпосередньо допитаною у судовому засіданні.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 12.09.2013 року, проведеного з метою перевірки і уточнення відомостей, викладених свідком ОСОБА_9 , які співпадають з показами, що надав свідок будучи безпосередньо допитаним у судовому засіданні.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 12.09.2013 року, проведеного з метою перевірки і уточнення відомостей, викладених потерпілим ОСОБА_7 , які співпадають з показами, що надав потерпілий будучи безпосередньо допитаним у судовому засіданні.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.09.2013 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_6 , як особу, який на початку червня 2013 року наніс два удари в область вуха ОСОБА_7 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.09.2013 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_6 , як особу, який 06-07 червня 2013 року, в районі Центрального ринку наніс два удари в область вуха ОСОБА_7 .

Протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, складеного з метою фіксації результатів негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж шляхом спостереження, відбору та фіксації змісту телефонних розмов, іншої інформації та сигналів, які передаються телефонним каналом зв`язку абонентського номера ОСОБА_11 від 17.01.2014 року.

Протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, складеного з метою фіксації результатів негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж шляхом спостереження, відбору та фіксації змісту телефонних розмов, іншої інформації та сигналів, які передаються телефонним каналом зв`язку абонентського номера ОСОБА_6 від 17.01.2014 року.

Довідкою Миколаївської обласної лікарні від 18.06.2013 року та Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №7356/474, якими підтверджено факт знаходження потерпілого ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні у ЛОР-відділені МОЛ у період з 08.06.2013 року по 18.06.2013 року з діагнозом «гострий правобічний посттравматичний перфоративний негнійний середній отит».

Висновком судово-медичної експертизи №1435 від 29.08.2013 року встановлено, що у потерпілого ОСОБА_7 виявлено тілесне ушкодження у вигляді щіливидної перфорації (розриву) барабанної перетинки з правого боку, ускладненого гострим правостороннім посттравматичним перфоративним негнійним середнім отитом, яке могло утворитися незадовго до моменту звернення за медичною допомогою, в результаті дії тупого твердого предмету, не виключається, що при ударі розкритою долонею по правій вушній раковині однократно. Дане тілесне ушкодження відноситься до категорії середньої тяжкості за ознаками тривалості розладу здоров`я на строк більше 21 дня.

Виходячи з наведеного, враховуючи обставини справи, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ст.122 ч.1 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При цьому суд не приймає до уваги, доводи сторони захисту, щодо того, що будь-яких дій по нанесенню ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 не вчиняв, оскільки вони повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів по справі.

При цьому покази свідка ОСОБА_14 , в тій частині, що він особисто був очевидцем події (конфліктної ситуації) на початку літа на перехресті пр-ту.Леніна та вул.Фрунзе у м.Миколаєві між його знайомим ОСОБА_6 та хлопцями, які знаходилися у автомобілі «Fiat», та наполягав на тому, що ОСОБА_6 удари водію вказаного автомобіля не наносив, а вони поспілкувалися між собою та роз`їхалися, суд приймає критично, так як вони є суперечливими та не узгоджуються з будь-якими іншими доказами по справі.

Крім того, як вбачається з Протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, складеного з метою фіксації результатів негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж шляхом спостереження, відбору та фіксації змісту телефонних розмов, іншої інформації та сигналів, які передаються телефонним каналом зв`язку абонентського номера ОСОБА_6 від 17.01.2014 року, обвинуваченим вчинилися дії, щодо фальсифікації доказів, а саме підшукування свідків, які б підтвердили, що були очевидцями події, та надали свідчення, щодо його невинуватості.

Разом з тим, покази свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_9 , суд вважає достовірними (такими, що не викликають сумніву у їх об`єктивності) та достатніми у взаємозв`язку з іншими доказами по справі, щодо підтвердження обставин події вказаного злочину та винуватості ОСОБА_6 у його вчинені.

Також суд не приймає до уваги посилання сторони захисту на необ`єктивне проведення досудового розслідування, по тій причині, що потерпілий проходив навчальну практику у прокуратурі м.Миколаєва у червні 2013 року, оскільки будь-яких порушень зі сторони обвинувачення при збиранні доказів по даному провадженню судом не встановлено. При проведені досудового розслідування, ОСОБА_6 відводи слідчому в порядку ст..ст.77, 80 КПК України заявлені не були.

Таким чином, висловлену у судовому засіданні позицію захисту, суд розцінює як намагання ОСОБА_6 уникнути відповідальності за скоєний злочин.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить з нижче викладених обставин, з урахуванням слідуючих правових норм, та приймаючи до уваги думку потерпілого щодо міри призначеного покарання.

Згідно положень ст..ст.50,65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. А також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Саме на вказаних засадах призначення покарання реалізуються принципи його законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості; особу обвинуваченого, який раніше не засуджувався, за місцем проживання характеризується позитивно

Обставин справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Приймаючи до уваги характер скоєного, дані про особу обвинуваченого, той факт, що на момент скоєння злочину ОСОБА_6 був працівником правоохоронних органів, а саме згідно наказу №70о/с від 22.10.2012 року працював інспектором СОГП Заводського РВ ММУ УМВС України у Миколаївській області, суд вважає що виправлення ОСОБА_6 можливе лише за умови його ізоляції від суспільства з призначенням покарання у межах санкції ст..122 ч.1 КК України у вигляді обмеження волі.

Заявлений по справі цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Миколаївської міської ради, з урахуванням обставин справи, суд вважає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, відповідно до положень ст..1206 ЦК України.

Приймаючи рішення за цивільним позовом потерпілого ОСОБА_7 , суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст..1195 ч.1 ЦК України особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому витрати на лікування.

Потерпілим документально підтверджено придбання ліків на суму 844,61 грн., яка і підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 .

Вирішуючи питання, щодо вирішення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст..1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до положень ст..1168 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана ушкодженнями здоров`я може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно ст..23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, як зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 «під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Та може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я»

З матеріалів справи вбачається, що ушкодження отримані потерпілим внаслідок неправомірних дій ОСОБА_6 , стали джерелом фізичних страждань та негативних емоцій. Таким чином потерпілому завдано моральну шкоду, яка виразилася у душевних стражданнях пов`язаних з погіршенням стану здоров`я, необхідністю проходженням курсу лікування та необхідністю звернення до правоохоронних органів. З урахуванням глибини та тривалості душевних страждань, яких зазнав потерпілий, ступеню вини ОСОБА_6 , та з огляду на вимоги розумності і справедливості суд вважає, що моральну шкоду, яку належить стягнути з обвинуваченого, слід визначити у розмірі 3000 грн.

При судовому розгляді кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 було обрано міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

При постановлені вироку, суд вважає за необхідне змінити ОСОБА_6 міру запобіжного заходу на домашній арешт.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 368, 370, 374 КПК України , суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст..122 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року шести місяців обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його прибуття та поставки на облік у виправному центрі.

До набрання вироком законної сили змінити ОСОБА_6 міру запобіжного заходу з особистого зобов`язання на домашній арешт.

Заборонити ОСОБА_6 цілодобово залишати фактичне місце проживання квартиру АДРЕСА_2 , крім випадків необхідності прибуття за викликом до суду.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави в особі департаменту фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації 409,70 грн. коштів витрачених на лікування потерпілого.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 844,61 грн. витрат на лікування та 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Заводського районного
суду м.Миколаєва ОСОБА_1