ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року

м. Київ
справа № 146/1021/16-к

провадження № 51-1608км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000208, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК),

за касаційними скаргами:
- засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 26 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 28 березня 2017 року,
- прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 28 березня 2017 року щодо ОСОБА_6 .

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 26 січня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Постановлено стягнути:
1) з ОСОБА_6 :
- на користь ОСОБА_8 : у рахунок відшкодування франшизи 1000 грн, витрат на поховання 80 783 грн, витрат на правову допомогу 2500 грн, а всього 84283 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 350 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди;
-- на користь ОСОБА_10 : у рахунок відшкодування франшизи 1000 грн, витрат на поховання 69980 грн, витрат на правову допомогу 2500 грн, а всього 73 480 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 350000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди;

2) з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА»:
- на користь ОСОБА_8 : у рахунок відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника і відшкодування моральної шкоди по 17400 грн, а всього 34800 грн;

- на користь ОСОБА_10 : у рахунок відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника і відшкодування моральної шкоди по 17400 грн, а всього 34800 грн.

Апеляційний суд Вінницької області ухвалою від 28 березня 2017 року залишив вирок без зміни.

ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 23 червня 2016 року близько 22:15 год, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки ВАЗ-2109, рухаючись зі швидкістю до 120 км/год. по вул. Незалежності у смт ВапнярціТомашпільського району Вінницької області, порушив вимоги пп. «а» п. 2.9, пунктів 12.3, 12.4 та 13.1 Правил дорожнього руху України, не був уважним, не дотримався безпечної швидкості руху, не обрав безпечної дистанції та в момент появи в його полі зору мотоцикла «Viper» під керуванням ОСОБА_11 , який із включеним світлом фар рухався попереду в попутному напрямку, не вжив заходів до зменшення швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу і допустив наїзд ззаду на мотоцикл під керуванням ОСОБА_11 . У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) пасажир мотоцикла ОСОБА_12 та водій ОСОБА_11 отримали тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких потерпіла ОСОБА_12 загинула на місці події, а потерпілий ОСОБА_11 помер у лікарні під час надання медичної допомоги.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційних скаргах аналогічного змісту засуджений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 посилались на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону, просили скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування своїх доводів зазначали, що:
- висновки суду щодо винуватості ОСОБА_6 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило смерть двох осіб, не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду,
- органами досудового розслідування та суд навіть не досліджували версії щодо винуватості у ДТП водія мотоцикла, який всупереч правилам дорожнього руху раптово виїхав із повороту, а також того факту, що за кермом мотоцикла могла бути ОСОБА_13 ,
- наявні у провадженні висновки судово-медичного експерта № 36 та №37 містять неточності й протиріччя і не узгоджуються з іншими доказами показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ;
- апеляційний суд усупереч вимогам ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) всіх зазначених захисником в апеляційній скарзі доводів ретельно не перевірив і належним чином не мотивував свого рішення про залишення без зміни ухвали суду першої інстанції.
Зазначені обставини, на думку засудженого та захисника, перешкодили суду прийняти законне та обґрунтоване рішення.

У касаційній скарзі прокурор посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

На обґрунтування своїх доводів зазначає, що апеляційний суд усупереч вимогам статей 412, 419 КПК України не виклав в ухвалі належних мотивів, з яких він виходив при спростуванні доводів захисника про порушення права на захист при проведенні судово-медичних, автотехнічної, транспортно-трасологічної експертиз, яке полягало в тому, що обвинувачений не реалізовав права на поставлення перед експертами запитань, які мають істотне значення для справи.

Позиції учасників судового провадження

Від учасників процесу заперечень на касаційні скарги не надходило.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 зазначив, що він визнає вину, щиро кається і просить пом`якшити йому покарання; цю позицію підтримав його захисник.
Потерпілі заперечували щодо задоволення вимог касаційної скарги і зазначили, що призначене ОСОБА_6 покарання, на їх думку, є м`яким.
Прокурор не підтримала касаційної скарги прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді апеляційної інстанції, зазначила, що вважає судові рішення законними та обґрунтованими, і просила залишити їх без зміни.

Мотиви Суду

У касаційних скаргах засудженого та захисника порушувалося питання про перевірку судових рішень у касаційному порядку у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду. Проте, зазначені обставини відповідно до вимог ст. 438 КПК не можуть бути підставою для скасування або зміни судових рішень у касаційному порядку. Крім того, згідно з вимогами ст. 433 цього Кодексу суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

З урахуванням зазначеного доводи у скаргах щодо переоцінки фактичних обставин кримінального провадження та доводи, що стосуються оцінки доказів (показань свідків, даних протоколів огляду місця події, огляду транспортних засобів та висновків експертів), не є предметом дослідження та перевірки касаційним судом.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у порушенні правил дорожнього руху України, що спричинило смерть двох осіб, ґрунтується на сукупності доказів, досліджених судом.
Суд першої інстанції встановив, що саме порушення ОСОБА_6 правил дорожнього руху перебуває в причинному зв`язку з наслідками ДТП.
Так, згідно з висновком експерта від 21 липня 2016 року № 498а в ситуації, що склалася, за технічних параметрів, указаних у постанові про призначення експертизи, можливість попередження зіткнення у водія автомобіля ВАЗ-2109 ОСОБА_6 полягала у виконанні ним вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху за умови постійного контролю за рухом цього автомобіля. В ситуації, що склалася, за технічних параметрів, зазначених у постанові про призначення експертизи, в діях ОСОБА_6 убачається невідповідність вимогам п. 13.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору призвели до виникнення події цієї ДТП.
Відповідно до висновку експертизи № 470а в діях водія мотоцикла «Viper» ОСОБА_11 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебували б у причинному зв`язку з виникненням події цієї ДТП.
Суд у вироку спростував твердження ОСОБА_6 про те, що мотоцикл потерпілих несподівано виїхав з повороту на його смугу руху. Так, при винесенні судових рішень було враховано, що:
- зі змісту протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24 червня 2016 року вбачається, що задню частину мотоцикла було деформовано і розбито освітлювальні задні прилади. Заднє колесо має розлам та вигин у напрямку ззаду на перед. У автомобіля основні пошкодження сконцентровано в його передній частині, капот зім`ято по центру у напрямку спереду назад, лобове скло розбито по центру;

- згідно з висновком експертизи № 468а, в момент первинного контакту кут між поздовжньою віссю автомобіля та поздовжньою віссю мотоцикла "Viper" склав близько 0°, тобто за таких обставин жодних маневрів перед зіткненням, що могли спричинити ДТП, як зазначає ОСОБА_6 , з боку водія ОСОБА_11 не було.
За наявних обставин суд апеляційної інстанції при винесенні ухвали обґрунтовано зазначив, що сумніви щодо наявності одного шолому та послідовності, в якій сиділи водій та пасажир, та те, чи були в їх діях порушення правил дорожнього руху жодним чином не усувають вини ОСОБА_6 .
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Разом із цим, доводи в касаційних скаргах про порушення права ОСОБА_6 на захист при проведенні судово-медичних, авто-технічних та транспортно-трасологічної експертиз не містять таких даних, що якимось чином спростовували б вищезазначені обставини та свідчили би про наявність таких істотних порушень кримінального процесуального закону, які дійсно перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення
Беручи до уваги вищезазначене, Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій і вважає, що дії ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 286 КК кваліфіковано правильно.
Апеляційний розгляд кримінального провадження проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Наведені захисником в апеляційній скарзі доводи, які за своїм змістом аналогічні доводам у касаційній скарзі, належним чином перевірено і спростовано. Ухвала відповідає вимогам ст. 419 КПК.
З урахуванням обставин кримінального провадження, тяжкості вчиненого злочину, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, кількості загиблих осіб, даних про особу засудженого, який негативно характеризується за місцем проживання, та позиції потерпілих відповідно до положень статей 50, 65 КК суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 286 КК.
На думку Суду, покарання, призначене ОСОБА_6 , відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, у зв`язку з чим вимоги засудженого щодо зменшення йому строку покарання є необгрунтованими.
Тому беручи до уваги відсутність даних про неправильне застосування кримінального закону або істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для зміни або скасування судових рішень, Суд дійшов до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення касаційних скарг засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 та прокурора.

Керуючись статтями 369, 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, п. 15 Перехідних положень КПК, пунктами 4, 6 параграфа 3 розділу 4 Закону України №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, Суд
ухвалив:
Вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 26 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 28 березня 2017 щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 та прокурора без задоволення.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_16 каровець ОСОБА_2 ОСОБА_3