Справа № 1-кп/593/33/2018
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Бережанский районний суд Тернопільської області
"10" жовтня 2018 р.

В складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

При секретарі судового засідання ОСОБА_2

З участю:

Прокурора ОСОБА_3

Потерпілого ОСОБА_4

Захисників (адвокатів) ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Законного представника ОСОБА_7

Обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бережани Тернопільської області клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про зобов`язання етапування обвинуваченого ОСОБА_9 в медичний заклад для медичного обстеження у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 за ст. 128, ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України та ОСОБА_9 за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України , -

В С Т А Н О В И В:

На даний час у провадженні Бережанського районного суду Тернопільської області перебуває згадане об`єднане кримінальне провадження щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

У судовому засіданні 10 жовтня 2018 року обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_5 звернулися до суду із письмовим клопотанням у якому просять суд зобов`язати етапувати обвинуваченого ОСОБА_9 із Державної установи «Чортківська установа виконання покарань №-26» до Тернопільської міської лікарні №-2 у вартове відділення для проведення повного медичного обстеження, а також, у разі необхідності, зобов`язати відповідальних службових осіб Державної установи «Чортківська установа виконання покарань №-26» забезпечити можливість надання кваліфікованої медичної допомоги та лікування обвинуваченому. В обґрунтування клопотання послалися на те, що обвинувачений страждає на тяжке захворювання епілепсію, зараз перебуває в ізоляції від суспільства, в державній установі «Чортківська установа виконання покарань №-26» в умовах якої йому не надається необхідна для його здоров`я та життя медична допомога. А тому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, просять запобігти нелюдському з обвинуваченим поводженню, яке полягає у не наданні йому належної та кваліфікованої медичної допомоги й вжити заходів до надання такої допомоги.

Прокурор у судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечень немає.

Решта учасників процесу не заперечили щодо задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника (адвоката) ОСОБА_5 .

Суд, розглянувши клопотання, вислухавши з цього приводу думку учасників процесу, прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Положеннями статті 206 КПК України передбачені обов`язки щодо захисту прав людини лише слідчим суддею, однак, частина 6 статті 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Відтак, суд вважає за необхідне вирішити питання щодо захисту порушених у клопотанні прав обвинуваченого ОСОБА_9 , виходячи із положень п.4 ч.1 ст. 7 та ст. 11 КПК України, повага до людської гідності, де забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорсткому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню.

Положеннями Конституції України, статтею 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, кожен має право на охорону здоров`я і медичну допомогу; держава створює умови для ефективного і доступного медичного обслуговування; обвинувачений має право на кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря і закладу охорони здоров`я.

Також, судом, при вирішення клопотання враховуються й положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( далі Конвенція) , яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Так, в силу положень статті 3 Конвенції, нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Питання неналежної медичної допомоги особам, які перебувають в установах тимчасового тримання та виконання покарань України, неодноразово було предметом розгляду Європейського суду з прав людини у ряді справ («Похлєбін проти України» від 20 травня 2010 року, «Салахов та Іслямова проти України» від 14 березня 2013 року та ін.).

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини «Ошурко проти України», у п. 75 вказано, що згідно з практикою суду, держава повинна захищати фізичну цілісність осіб, позбавлених волі, зокрема, надаючи їм необхідну медичну допомогу.

Аналогічна позиція Європейського суду прослідковується й у його рішеннях від 28 березня 2006 року ЄСПЛ 2 справ «Мельник проти України» №-72286, п.п.104-106 та у справі «Рів`єр проти Франції» №33834/03, п.62.

У відповідності до статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», статей 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 16 березня 2013р. №460/5, яким затверджено «Правила внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», передбачено надання медичного обслуговування ув`язненим особам в слідчих ізоляторах. Надання ув`язненим і засудженим невідкладної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині СІЗО, здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, взятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104.

Згідно до п. 2.3 вищевказаного Порядку, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.

Окрім цього, відповідно до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України №1348/5/572 від 15.08.2014 року, з урахуванням результатів обстеження та встановленого діагнозу, лікар медичної частини негайно призначає засудженому курс лікування в обсязі, передбаченому стандартами та нормативами медичної допомоги у сфері охорони здоров`я, клінічними протоколами надання медичної допомоги.

Як вбачається із доданого до клопотання обвинуваченого виписного епікризу з медичної картки стаціонарного хворого №-4638, ОСОБА_9 визнаний непридатним для військової служби з виключенням з військового обліку: епілепсія з частими генералізованими тоніко-клонічними нападами без психічних порушень; короткозорість лівого ока 2,0 Д; складний короткозорий астигматизм правого ока з різницею рефракції у двох головних меридіанах 1,5 Д., при короткозорості в меридіані найбільшого аметропії 1,0 Д,; амбліопія обох очей слабкого ступеня; анізометропія, викривлення перетинки носа. Також йому було рекомендовано постійне спостереження у невролога за місцем проживання та постійний прийом антиконвульсантів: карбамазепін 0,4 по 1 т. 2 рази в день.

На даний час, обвинувачений ОСОБА_9 утримується в місцях позбавлення волі, а саме у Державній установі Чортківська УВП №-26 і за таких умов позбавлений можливості самостійно проходити постійне спостереження у лікаря-невролога. Зі слів обвинуваченого він також не має можливості приймати вкрай життєво необхідні для нього ліки для запобігання епілептичних нападів, оскільки в умовах СІЗО їх йому не надають. Вказане, як повідомив обвинувачений, призвело до того, що напади у нього стали постійними, по кілька разів на добу; в умовах СІЗО керівництво установи обмежується лише викликами невідкладної допомоги, яка знімає приступ; жодного належного лікування його захворювання і постійного прийому згаданих ліків, від яких залежить його життя, як стверджує обвинувачений, у СІЗО він не має.

Таким чином, з метою недопущення порушення прав обвинуваченого ОСОБА_9 на отримання необхідної та достатньої медичної допомоги, суд вважає його клопотання обґрунтованим й таким, що підлягає до задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.4 ч.1 ст. 7, ч.6 ст. 9, ст. 11, ч.1 ст. 206 КПК України, статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, взятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Зобов`язати етапувати обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із Державної установи «Чортківська установа виконання покарань №-26» до Тернопільської міської лікарні №-2 у вартове відділення для проведення повного медичного обстеження, зокрема у терапевта, кардіолога та невропатолога.

У разі висновку медичних працівників про необхідність надання обвинуваченому ОСОБА_9 медичної допомоги чи проходження лікування, зобов`язати відповідальних службових осіб Державної установи «Чортківська установа виконання покарань №-26» забезпечити можливість надання такої кваліфікованої медичної допомоги та лікування обвинуваченому.

Копії ухвали суду для відома та виконання направити начальнику Державної установи «Чортківська установа виконання покарань №-26» та начальнику Бережанського відділу поліції ГУ НП України в Тернопільській області.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Бережанського районного суду
Тернопільської області ОСОБА_1