Провадження №1-кп/639/374/18
Справа №639/2802/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинувачених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження зареєстроване 18 квітня 2018 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000780 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кневиці Валдайського району Новгородської області РФ, українця, громадянина України, раніше судимого: 29.05.2017 року Харківським районним судом Харківської області за ч.1 ст.263 КК України до 4 років позбавлення волі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ташкента, українця, громадянина України, раніше судимого: 20.03.2012 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

18.04.2018 о 12 годині 20 хвилин, ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився неподалік від будинку АДРЕСА_3 разом зі своїм знайомим ОСОБА_5 , де побачив раніше йому незнайомого ОСОБА_7 . Саме в той час ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вступили у злочинну змову щодо здійснення відкритого заволодіння будь-яким майном, яке, як на їх думку, могло знаходитися у ОСОБА_7 , поєднане із застосуванням насильства. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, ОСОБА_6 , попередньо розподіливши зі ОСОБА_5 злочинні ролі, використовуючи фактор несподіванки, діючи узгоджено, бажаючи подавити будь-яке намагання ОСОБА_7 чинити їм опір, застосовуючи фізичне насилля, почали наносити удари кулаками рук по голові та тулубу потерпілого, а потім, продовжуючи свої злочинні дії, повалили його на землю. При цьому ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , відчуваючи явну фізичну перевагу над ОСОБА_7 , продовжили наносити лежачому на землі потерпілому удари ногами по голові та тулубу потерпілого, який, відчуваючи біль від отриманих ударів, лежачи на землі, намагаючись захистити себе, відбивався від ударів нападників. В результаті вчиненого насильства ОСОБА_6 разом із ОСОБА_5 спричинили потерпілому ОСОБА_7 садна на голові, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи № 09-2344/2018 від 29.05.2018. Надалі, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , використовуючи ту обставину, що ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень упав та лежить, не чинячи спротиву, на землі, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, безперешкодно, таємно заволоділи його майном та грошовими коштами, а саме: мобільним телефоном «Nokia FCC PPIRM-6303сі», вартістю 300 гривень, мобільним телефоном «Samsung GT- S5222», вартістю 400 гривень, грошовими коштами в сумі 1200 гривень, срібним ланцюжком 925 проби, вагою 21 грам, вартістю 420 гривень, срібним хрестиком 925 проби, вагою 4 грами, вартістю 80 гривень та наручним годинником «Q&Q», вартість якого в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, діставши їх із кишень штанів та куртки потерпілого. Після цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , звернувши на свою користь викрадене майно та грошові кошти потерпілого, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд. В результаті протиправного діяння ОСОБА_6 та ОСОБА_5 завдали потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 2400 гривень, з яких грошові кошти становлять 1200 гривень, а вартість двох мобільних телефонів та прикрас із срібла становлять 1200 гривень, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 10755 від 14.05.2018.

Дотримуючись засад кримінального судочинства, а саме доступу до правосуддя і змагальності сторін та свободи в поданні ними доказів, відповідно до вимог ст. 351 КПК України, допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 свою провину в інкримінованому їм злочині визнали повністю, пояснили суду, що дійсно вони, вчинили грабіж відносно потерпілого ОСОБА_7 , при цьому детально вказали про механізм та спосіб вчинення злочину. Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, кваліфікацію злочину, а також перелік викраденого майна та його вартість не оспорюють.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст.135 КПК України, що відповідно до вимог ст. 325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданої ним заяви до суду просить розглядати справу без його участі. На підтвердження наведеного вище, матеріали провадження містять повістки з відміткою отримання потерпілим судових повідомлень.

Обвинувачені та захисник ОСОБА_4 вважали недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ними не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення. Щодо можливості розгляду справи без участі потерпілого ОСОБА_7 , обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_4 не заперечували, такої думки дотримувався прокурор.

Сторони кримінального провадження під час судового розгляду клопотань про визнання доказів недопустимими не подавали.

Судом роз`ясненні положення ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам процесу вони зрозумілі, з`ясувавши правильність розуміння сторонами цих обставин.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченими змісту цих обставин, добровільності та істинності їх позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинувачених, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинувачених.

Суд проводив розгляд даного кримінального провадження лише стосовно осіб, яким висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Така юридична оцінка дій обвинувачених відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, раніше судимий, має постійне місце проживання.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, раніше судимий, має постійне місце проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає сприяння розкриттю злочину та щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинувачених, відповідно до п.1, 13 ч.1 ст. 67 КК України, суд вважає: рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп*яніння.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України та враховує роз`яснення Верховного Суду України, викладені в постанові №7 від 04 жовтня 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме з принципів справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, обставини що пом`якшують покарання, особу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 їх відношення до скоєного злочину та вважає, що виправлення обвинувачених та попередження скоєння ними нових злочинів не можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому їм слід обрати покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Приймаючи до уваги, що 29 травня 2017 року Харківським районним судом Харківської області ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі, суд призначаючи покарання, виходить з положення ч. 1 ст. 71 КК України, застосовуючи принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 29 травня 2017 року та враховує положення ст.72 КК України.

Визначаючи покарання суд враховує, що воно має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинувачених згідно ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374, 377 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

До набрання вироком законної сили обрати у відношенні ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань УДПтСУ в Харківській області №27.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 18 квітня 2018 року.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

В силу ч. 1 ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 29 травня 2017 року та остаточно призначити ОСОБА_5 до відбуття, покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шісти) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрати у відношенні ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань УДПтСУ в Харківській області №27.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 18 квітня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи на загальну суму 1430,00 грн., із кожного з них по 715,00 грн.

Скасувати арешт майна, який накладено ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.04.2018 року щодо вилученого майна під час проведення обшуку затриманої особи ОСОБА_6 , яке визнано речовими доказами, а саме: мобільний телефон чорного кольору Nokia FCC PPIRM-6303ci, в якому знаходиться сім-карта НОМЕР_1 , імей НОМЕР_2 ; грошові кошти у розмірі 334 грн., одна купюра номіналом 200 грн. серії ПЗ 9195303, одна купюра номіналом 100 грн. серії УЖ 0562680, одна купюра номіналом 20 грн. серії ТВ 2836017, дві купюри номіналом по 5 грн. серії УБ 2533923 та серії УВ 9121757, чотири купюри номіналом по 1 грн. серії ТЖ 1216620, серії СЖ 5516995, серії УМ 5476814 та серії УЗ 3261885 та повернути власнику.

Скасувати арешт майна, який накладено ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.04.2018 року щодо вилученого майна під час проведення обшуку затриманої особи ОСОБА_9 , яке визнано речовими доказами, а саме: мобільний телефон чорного кольору Samsung GT-S5222, в якому знаходиться сім-карта - НОМЕР_3 та сім-карта - НОМЕР_4 , імей НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ; грошові кошти у розмірі 427 грн., одна купюра номіналом 200 грн. серії ЄЄ8304029, одна купюра номіналом 100 грн. серії МЄ2575567, дві купюри номіналом по 50 грн. серії СМ 1563813, серії ТЕ8653666, одна купюра номіналом 20 грн. СЄ серії 9413018, одна купюра номіналом 5 грн. серії СИ5240231, одна купюра номіналом 2 грн. серії СЖ 3050447 та повернути власнику.

Речові докази, а саме: металеві ножиці сірого кольору довжиною 16 см., наручний годинник «Q&Q Quartz IPS Water resist» повернути власнику ОСОБА_10 .

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, захиснику та обвинуваченим. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1