Провадження № - 1кп/201/143/2018
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0003479 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Марганець, Дніпропетровської області, громадянин України, українця, з незакінченою вищою освітою, не одружений, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

У судовому засіданні приймали участь:

Прокурор ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_3 .

Захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

12.10.2017 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Дніпро, пр. Праці,буд. 2т, отримав від потерпілого ОСОБА_6 ключі від автомобіля «Toyota Avensis» 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , світло-сірого кольору, VIN-код НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 на праві власності. Приблизно о 03 годині 45 хвилин, перебуваючи у вказаному місці у ОСОБА_3 та його знайомого ОСОБА_7 раптово виник умисел спрямований на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом, який вони визначили як предмет свого злочинного посягання з метою здійснити подорож містом Дніпро. Далі реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_3 , сів на місце водія за кермо вказаного автомобіля, а ОСОБА_7 сів на пасажирське сидіння, ОСОБА_3 запустивши двигун автомобіля «Toyota Avensis» 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , світло-сірого кольору, VIN-код НОМЕР_2 без дозволу володільця даного транспортного засобу рушив до вул. Каверіна в м. Дніпро, таким чином незаконно заволодів вказаним транспортним засобом, подолавши на ньому відстань від місця вчинення злочину приблизно 4000 метрів, мали реальну можливість розпоряджатись ним на власний розсуд, але на перехресті пр. Б. Хмельницького та Запорізьке Шосе в м. Дніпро на даному автомобілі потрапили у дорожню транспортну пригоду, внаслідок чого завдали пошкодження вищевказаному автомобілю на суму 90139 гривень 13 копійок.

Таким чином ОСОБА_3 разом з ОСОБА_7 , незаконно, всупереч волі потерпілого ОСОБА_6 , заволоділи належним останньому автомобілем марки «Toyota Avensis» 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , світло-сірого кольору, VIN-код НОМЕР_2 , тим самим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток у сумі 90139 гривень 13 копійок.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної матеріальної шкоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся та пояснив, що він 12.10.2017 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Дніпро, пр. Праці, буд. 2т, отримав від потерпілого ОСОБА_6 ключі від автомобіля «Toyota Avensis» 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , світло-сірого кольору, VIN-код НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 на праві власності. Приблизно о 03 годині 45 хвилин обвинувачений сів на місце водія за кермо вказаного автомобіля, а ОСОБА_7 сів на пасажирське сидіння, ОСОБА_3 запустивши двигун автомобіля «Toyota Avensis» 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , світло-сірого кольору, VIN-код НОМЕР_2 без дозволу володільця рушив до вул. Каверіна в м. Дніпро, подолавши на ньому відстань від місця вчинення злочину приблизно 4000 метрів на перехресті пр. Б. Хмельницького та Запорізьке Шосе в м. Дніпро автомобіль потрапив у дорожню транспортну пригоду.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі інші обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 органом досудового слідства вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 186 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної матеріальної шкоди.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі. Також суд, враховуючи відшкодування завданої матеріальної шкоди потерпілому, вважає за можливе не призначати додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. На думку суду саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого, встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи тяжкість злочину, обставини злочину, зокрема, особу обвинуваченого, його щире каяття, а також враховуючи, що метою призначення покарання є не сама кара, а попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових злочинів, суд приходить до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням визнавши іспитовий строк, який буде додатковим стримуючим фактором вчинення нових правопорушень.

Питання про речові докази та судові витрати слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100, 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна.

ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк три роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речовий доказ флеш накопичувач SanDisk BL120923932B зберігати в матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1784 гривень 64 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Вирок підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1