Справа № 589/1660/18
Провадження № 1-кп/589/377/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2018 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка кримінальне провадження №0000019 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Батурин Бахмацького району Чернігівської області, громадянина України, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який проходить військову службу за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні капітан, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку, раніше судимого 27.10.2017р. Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 4 ст. 407, 69 КК України до штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Капітан ОСОБА_4 , обіймаючи посаду командира 2-ї мінометної батареї військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , проходячи військову службу в умовах особливого періоду, будучи військовослужбовцем за контрактом, в порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин 06.09.2017 самовільно залишив розташування вказаної військової частини та до 27.09.2017 включно був незаконно відсутній на військовій службі в умовах особливого періоду.

28.09.2017р. капітан ОСОБА_4 добровільно з`явився до розташування військової частини НОМЕР_2 .

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчинені інкримінованого злочину визнав повністю, зазначивши, що обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. Пояснив, що самовільно, не питаючи відповідного дозволу залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , де на той час проходив військову службу за контрактом. При цьому зазначив, що весь час перебував вдома, допомагаючи по господарству матері, яка після смерті його батька залишилася одна. Разом з тим зазначив, що розуміє, що не вправі був залишати службу без повідомлення та без дозволу командування військової частини. Визнає, що вчинив протиправно. Має намір продовжити службу, виїхавши в зону АТО.

При цьому, обвинувачений не заперечує вірність кваліфікації своїх дій, а також критично ставиться до вчиненого ним злочину та щиро розкаюється у вчиненому. Крім того, заявив клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» та просив звільнити його від покарання, оскільки він брав безпосередню участь в антитерористичній операції та отримав статус учасника бойових дій.

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за клопотанням прокурора та згодою обвинуваченого судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції. При цьому, учасникам судового розгляду судом було роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку з викладеним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, характеризуючих обвинуваченого.

Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, тобто особою, зазначеною в ч. 2 ст.407 КК України, самовільно залишив розташування військової частини в умовах особливого періоду (крім воєнного стану), чим вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.

При призначенні покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким, особу винного, який раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, за місцем проходження служби характеризувався негативно, разом з тим після вчинення цих злочинів брав безпосередню участь в антитерористичній операції і отримав статус учасника бойових дій, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, на утриманні має неповнолітю дитину.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого у вчиненому, яке виразилось у визнанні та усвідомленні негативності скоєного діяння, та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне повернення до розташування військової частини.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутність обтяжуючих та наявність трьох пом`якшуючих покарання обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, позицію прокурора, суд дійшов висновку про можливість на підставі ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не передбаченого санкцією ч. 4 ст. 407 КК України, та призначати покарання із застосуванням ст. 53 КК України у виді штрафу у розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Суд вважає, що саме такого покарання буде достатньо для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Остаточно призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує таке.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

На підставі положень ч. 4 ст. 70 КК України враховуючи, що злочин, передбачений ч.4 ст. 407 КК України, ОСОБА_4 вчинив до постановлення вироку Шосткинського міськрайонного суду Сумської області 27.10.2017 року, приймаючи до уваги кількість злочинів, що входять до сукупності, мотиви їх вчинення, відсутність тяжких наслідків, суд вважає необхідним шляхом поглинання покарання, призначеного вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27.10.2017, покаранням, призначеним за цей злочин, визначити підсудному за сукупністю злочинів покарання у виді штрафу у розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки ОСОБА_4 штраф за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області 27.10.2017 року сплатив, то підсудному слід зарахувати його як повністю відбуте покарання.

Разом з тим, зважаючи, що обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до нього статті 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», яке було підтримане в судовому засіданні і прокурором, суд вважає за необхідне зупинитися на наступному.

Відповідно до статті 85 Кримінального кодексу України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Статтею 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» встановлено, що рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання. Установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набув чинності Закон України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році».

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).

ОСОБА_4 захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим 16.05.2018р., та довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 29.03.2018р. № 313, копії яких містяться у матеріалах кримінального провадження.

Свою вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального кодексу України, який згідно зі статтею 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином, визнав повністю, щиро кається у вчиненому. Наслідки застосування амністії обвинуваченому відомі.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених частиною 4 статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено, амністія до нього раніше не застосовувалась.

За таких обставин, суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», відтак, він підлягає звільненню від відбування призначеного покарання. При цьому, суд звертає увагу обвинуваченого, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про амністію у 2016 році» особам, засудженим до покарання (основного чи додаткового) у виді штрафу, сума штрафу, сплаченого ними до прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання у зв`язку з амністією, не повертається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 6800 (шість тисяч вісімсот) грн. 00 коп.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27.10.2017, більш суворим, призначеним даним вироком, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 6800 (шість тисяч вісімсот) грн. 00 коп., зарахувавши повністю відбуте покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27.10.2017 у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного за цим вироком покарання на підставі статті 2 Закону України від 22 грудня 2016 року «Про амністію у 2016 році».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1