Єдиний унікальний номер 722/1225/18
Номер провадження 1-кп/722/93/18
УХВАЛА
про відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості

29 жовтня 2018 року Сокирянський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

та обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Сокиряни Чернівецької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000180 від 19.04.2018 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше несудимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України,-

ВСТАНОВИВ :
05.09.2018 року до Сокирянського районного суду Чернівецької області від Прокуратури Чернівецької області надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000180 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.204 КК України, а також угода про визнання винуватості, укладена 31.08.2018 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Чернівецької області молодшим радником юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 і захисником ОСОБА_4 , яку учасники судового процесу в підготовчому судовому засіданні просили затвердити.
Згідно вказаної угоди, підозрюваний ОСОБА_5 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість в обсязі повідомленої підозри під час судового провадження, а також сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин щодо інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень. При цьому, сторони угоди узгодили призначення ОСОБА_5 за вчинений злочин покарання за ч.1 ст.204 КК України у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 20400 грн.

Заслухавши думку учасників процесу з приводу затвердження угоди, дослідивши докази та характеризуючі дані щодо обвинуваченого ОСОБА_5 надані прокурором, перевіривши угоду на відповідність вимогам ст.ст.472-473 КПК України та нормам КК України, судом встановлено наступні обставини.
Відповідно до п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Положеннями ч.4 ст.469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Відповідно до вимог ст.470 КПК України прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини:
1) ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб;
2) характер і тяжкість обвинувачення (підозри);
3) наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень;
4) наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

З досліджених письмових доказів, наданих прокурором встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, тобто у незаконному придбанні з метою збуту та транспортуванні з цією метою незаконно виготовлених підакцизних товарів етилового спирту, санкція якого не є альтернативною та передбачає виключно покарання у виді штрафу.

Відповідно до ч.2 ст.12 КК України інкримінований ОСОБА_5 злочин є умисним невеликої тяжкості.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до роз`яснень Верховного Суду України, викладених в абз.2 п.1 постанови Пленуму №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно умов угоди про визнання винуватості, прокурором при вирішенні питання про укладення даної угоди, враховано обставини, передбачені ст.470 КПК України.

Відповідно до ст.66 КК України при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються:

1) з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину;

2) добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди;

2-1) надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину;

3) вчинення злочину неповнолітнім;

4) вчинення злочину жінкою в стані вагітності;

5) вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин;

6) вчинення злочину під впливом погрози, примусу або через матеріальну, службову чи іншу залежність;

7) вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними або аморальними діями потерпілого;

8) вчинення злочину з перевищенням меж крайньої необхідності;

9) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації, поєднане з вчиненням злочину у випадках, передбачених цим Кодексом.

Посилання прокурора в укладеній угоді на беззастережне визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, активне сприяння обвинуваченим розкриттю злочину, а також вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих та інших обставин, як на обставини, які пом`якшують його покарання, суд вважає безпідставним, оскільки як із змісту обвинувального акту, укладеної угоди так і під час проведення підготовчого судового засідання не встановлено, в чому саме проявилось беззастережне визнання обвинуваченим своєї вини, активне сприяння у розкритті злочину, оскільки виявлення та подальше розслідування інкримінованого обвинуваченому злочину відбулося виключно шляхом вчинення відповідних процесуальних дій працівниками органу досудового розслідування.

Такий висновок суду також грунтується на тому, що в судовому засіданні обвинувачений, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.63 Конституції України, від давання покарань відмовився, чим унеможливив встановлення судом наявності чи відсутності вищезазначених обставин, а також обставин вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих та інших обставин.

Таким чином, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, не встановлені, тому не можуть враховуватися судом як наявні, зазначені в угоді пом`якшуючі обставини у виді: щирого каяття обвинуваченого, його активного сприяння у розкритті злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих та інших обставин.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 угода про визнання винуватості із визначенням останньому виду та міри покарання у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 20400 грн., очевидно не відповідає інтересам суспільства та держави.

Також, п.2 п.п.«б» угоди про визнання винуватості передбачає зобов`язання обвинуваченого сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин щодо інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень, які є неконкретними, чітко не визначеними, розмитими тому є очевидно неможливим виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Крім того, надання органу досудового розслідування правдивих показань щодо відомих йому обставин вчинення злочинів іншими особами (без зазначення їх переліку) є процесуальним обов`язком свідка у кримінальному провадженні, невиконання якого тягне за собою кримінальну відповідальність, тому не може включатися в умови угоди про визнання винуватості як одна із умов такої угоди.

За наявності наведених підстав, у відповідності до положень п.5 ч.7 ст.474 КПК України суд має відмовити у затвердженні угоди.

Таким чином, у затвердженні угоди слід відмовити, продовживши судове провадження у загальному порядку.

Керуючись ст.ст.369, 371, 372, 376, 468, 469 ч.4, 470, 472, 474 ч.7 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 31.08.2018 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 і захисником ОСОБА_4 .

Судове провадження продовжити у загальному порядку.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Сокирянського
районного суду ОСОБА_1 .