У Х В А Л А
Справа № 285/2905/18

провадження № 1-кс/0285/1091/18

26 вересня 2018 року м. Новоград-Волинський
Слідчий суддя Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

слідчого СВ Новоград-Волинського ВП ГУНП: ОСОБА_3 ,

прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна
- по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 від 10.07.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області, за погодженням з прокурором Новоград-Волинської місцевої прокуратури, звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на посіви сільськогосподарської культури гарбузи та кукурудзи на земельних ділянках, розташованих на території Брониківської сільської ради (Лебедівського старостинського округу № 3), Новоград-Волинського району, Житомирської області, загальною площею 128, 98 га.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що в його провадженні перебувають матеріали досудового розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, з яких вбачається, що ТОВ «Аделаїда-Еко» на території Брониківської сільської ради (Лебедівського старостинського округу № 3), Новоград-Волинського району, Житомирської області, використовує із невитребуваних (нерозподілених) земельні ділянки (ріллю) загальною площею 128, 98 га, при цьому рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування про передачу у власність або користування (оренди) відсутні. Згідно із відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за ТОВ «Аделаїда-Еко» право користування не витребуваними (нерозподіленими) земельними ділянками на території Брониківської сільської ради не зареєстровано, а договори між товариством та Новоград-Волинською районною державною адміністрацією не укладались. За таких обставин, посадові особи ТОВ «Аделаїда-Еко» у продовж 2018 року за відсутністю правових підстав набуття права користування земельними ділянками, передбаченими ст. 116 ЗК України та в супереч вимог ст.ст. 93, 123-126 ЗК України, не маючи правовстановлюючих документів, самовільно зайняли земельні ділянки сільськогосподарського призначення, загальною площею 128, 98 га, які розташовані на території Брониківської сільської ради (Лебедівського старостинського округу № 3), Новоград-Волинського району, Житомирської області. Під час проведення огляду місця події самовільно зайнятих земельних ділянок із залученням спеціаліста ГУ Держгеокадастру в Житомирській області та землевпорядника Брониківської сільської ради встановлено, що на вказаних земельних ділянках засіяно сільськогосподарські культури гарбузи та кукурудзи. Таким чином, вищевказані земельні ділянки та посіви сільськогосподарських культур на цих земельних ділянках є доказом факту вчинення невстановленими особами кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України. Відтак зазначені земельні ділянки є речовими доказами у кримінальному провадженні та підлягають арешту з метою запобігти їх знищенню, пошкодженню та відчуженню, які можуть виразитися у зібранні урожаю та інших незаконних дій щодо врожаю. Арешт посівів сільськогосподарських культур є необхідним для забезпечення дослідження обставин, які підлягають встановленню у кримінальному провадженню.

В судовому засіданні слідчий СВ Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 та прокурор Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 підтримали клопотання та просили його задовольнити, з підстав, викладених у клопотанні. Крім того, слідчий пояснив, що самовільно зайняті земельні ділянки належать на праві власності державі.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та вивчивши суть клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Встановлено, що в провадженні слідчого СВ Новоград-Волинського ВП перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 від 10.07.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Встановлено, що на земельних ділянках загальною площею 128, 98 га, які розташовані на території Брониківської сільської ради (Лебедівського старостинського округу № 3), Новоград-Волинського району, Житомирської області, засіяно сільськогосподарські культури гарбузи та кукурудзи.

Відповідно до акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства ГУ Держгеокадастру у Житомирській області від 2 липня 2018 року ТОВ «Аделаїда-Еко» на території Брониківської сільської ради (Лебедівського старостинського округу № 3), Новоград-Волинського району, Житомирської області, використовує із невитребуваних (нерозподілених) земельні ділянки (ріллю) загальною площею 128,98 га, без правовстановлюючих документів на землю, на якій вирощує сільськогосподарські культури.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» зазначив, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий в судовому засіданні пояснив, що накладення арешту на посіви рослин агрокультури гарбузи та кукурудзи необхідно з метою збереження речового доказу, проте в матеріалах клопотання відсутні докази, що підтверджують факт визнання вказаних агрокультур речовими доказами.

У клопотанні не зазначено та слідчим не доведено, які є наявні докази щодо кількості та вартості вирощеного врожаю на земельних ділянках та чи співмірна вартість вирощеного врожаю спричиненій шкоді. Вартість сільськогосподарських культур гарбузи та кукурудзи, а так само їх кількість, що посіяні на земельних ділянках слідчим не встановлена. Вказана обставина позбавляє можливості слідчого суддю при ухваленні судового рішення взяти до уваги розумність та співмірність обмеження права власності, врахувати всі наслідки арешту майна, як того вимагає ст. 173 КПК України.

Оскільки слідчий у своєму клопотанні не визначив розмір та вартість майна (посіви гарбузи та кукурудзи), їх індивідуальні ознаки (сорт), стан розвитку та стадію зрілості посівів, шляхи збереження і збору врожаю, що, в свою чергу, не узгоджується з вимогами ст. 171 КПК України, то зазначені обставини позбавляють можливості визначити порядок виконання ухвали, проведення конкретних дій, направлених на збереження цілісності і вартості вказаного майна.

Факт фіксації у протоколі огляду земельних ділянок 7.08.2018 року наявності на останніх посівів гарбузи та кукурудзи, у взаємозв`язку із сезонним характером сільськогосподарської діяльності, не може свідчити про те, що самовільне зайняття вказаної земельної ділянки може тривати і в кінці вересня 2018 року.

Крім того, жодних пояснень про те, яким саме чином буде збережено сільгосппродукцію, яка є такою, що псується слідчий не навів.

Таким чином, слідчим не було в повному обсязі доведено наявності підстав для арешту зазначеного у клопотанні майна та необхідності у такому арешті.

Відтак, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на посіви сільськогосподарських культур на земельних ділянках, які із позбавленням, в тому числі, права користування ними невизначеному колу осіб, фактично призведуть лише до встановлення обтяження, яке по суті позбавить державу, в особі її уповноважених органів, можливості за встановленою процедурою та у відповідності до закону володіти, розпоряджатися та користуватися вказаними земельними ділянками, а мета досягнення дієвості цього провадження реалізована не буде.

Отже, підстави щодо приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна (сільськогосподарських культур) відсутні та органом досудового розслідування не доведені.

Вимоги ч. 1 ст. 173 КПК України зобов`язують слідчого суддю, суд відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

За таких обставин, достатніх підстав для накладення арешту на зазначене у клопотанні слідчого майно судом не встановлено, а отже, у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна відмовити.

Копію ухвали направити слідчому ОСОБА_3 та прокурору Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1