Номер провадження по справі 1-кп/387/66/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2018 року смт. Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тишківка Добровеличківського району, Кіровоградської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, громадянина України, не одруженого, освіта загальна середня, раніше судимий
07.12.2017 Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, судимість у законному порядку не знята та не погашена,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
ОСОБА_3 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.186 КК України за наступних обставин.
ОСОБА_3 18 квітня 2018 року близько 20 години 00 хвилин перебував на території греблі по вул.Щорса, с.Тишківка, Добровеличківського району, Кіровоградської області, де діючи умисно та з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, звернувся до потерпілого з проханням про надання мобільного телефону для здійснення дзвінка. Після цього ОСОБА_3 відкрито для потерпілого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заволодів мобільним телефоном марки "Lenowo A 6000" у технічному справному стані, вартістю 1959,70 гривень. На прохання ОСОБА_5 повернути зазначений мобільний телефон підозрюваний не реагував. В подальшому ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник не реагуючи на звернення про повернення майна, розпорядившись ним власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на зазначену суму.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, належним чином. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, претензій до обвинуваченого не має.
ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся зазначивши, що дійсно він приблизно в кінці весни на початок літа, точної дати не пам`ятає, близько 20 години перебував разом із ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 . Біля них проходив ОСОБА_3 і він жартуючи попросив потерпілого надати свій телефон щоб зателефонувати. Після того як ОСОБА_3 надав телефон, він його забрав собі та не повернув. На вимогу ОСОБА_3 повернути телефон не реагував. В подальшому він чув як з вулиці його кликала якась жінка, яка виявилась матір`ю ОСОБА_3 , однак він на її слова також не реагував. Наступного дня вранці до нього до будинку прийшла мати ОСОБА_3 , яка просила повернути телефон, однак він повідомив, що у нього телефона немає. В подальшому до нього підійшли працівники поліції, яким добровільно видав телефон. Також обвинувачений пояснив, що коли відбирав телефон то він усвідомлював, що це робить відкрито для потерпілого і не перебував у стані алкогольного сп`яніння. В судових дебатах просив суд не позбавляти його волі.
Прокурор та обвинувачений в судовому засіданні просили досліджувати докази в порядку передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України. В судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового розгляду, що вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, якщо суд визнає недоцільним дослідження доказів у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
Переконавшись у добровільній позиції учасників кримінального провадження, суд у порядку передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, оскільки фактичні обставини сторонами не оспорювалися.
Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку про наявність складу вчиненого обвинуваченим злочину, вина ОСОБА_3 у вчиненні відкритого викраденні чужого майна (грабежу), вчиненого повторно, - доведена повністю. Його дії судом кваліфікуються за ч.2 ст.186 КК України.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
При обранні обвинуваченому виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу ОСОБА_3 , обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до класифікації тяжких злочинів, по місцю проживання характеризується негативно, молодий вік, неодружений, щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий за вчинення злочину проти власності, а також вчинив злочин у період іспитового терміну. Крім того суд враховує відомості досудової доповіді відносно особи обвинуваченого, а саме ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий та високий рівень небезпеки для суспільства. Ймовірність виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства можлива.
З огляду на зазначене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе за умов ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі в межах санкції передбаченої ч.2 ст.186 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових злочинів, як обвинуваченим так і іншими особами.
Також суд враховує, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим під час іспитового строку відповідно до вироку Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 07.12.2017. Зі змісту ч.3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначити покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Суд також враховує обставини що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття обвинуваченого. Обставини що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 181 КПК України, з урахуванням того, що ОСОБА_3 засуджувався за умисні злочини, вчинив корисливий злочин в період іспитового строку, суд приходить до висновку, що наявні ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може ухилитися від відбування покарання і вчинити нові злочини, а тому, до набрання вироком законної сили відносно обвинуваченого необхідно обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Витрати пов`язані із проведенням експертизи у розмірі 572 гривні необхідно покласти на обвинуваченого.
Доля речових доказів має бути вирішена в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 17, 100, 124, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, ст. 62, ст. 63 Конституції України, ст. 5, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (зі змінами та доповненнями внесеними Протоколом № 11 від 11.05.1994 року, Протоколом № 14 від 13.05.2004 року), суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 ( чотири) роки 3 ( три ) місяці.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання з невідбутим покаранням, яке призначене вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2017 року, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в сумі 572 ( п`ятсот сімдесят дві) гривні.
Застосувати відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до набранням вироком законної сили за адресою АДРЕСА_1 .
Речові докази: мобільний телефон марки Lenowo A 6000 ІМЕІ НОМЕР_1 , який знаходяться на зберіганні в потерпілого ОСОБА_5 - повернути законному власнику ОСОБА_5 після набрання вироком законної сили.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1