Справа № 646/3755/18
№ провадження 1-кс/646/3894/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.07.18року м. Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Червонозаводського районного суду м. Харкова в режимі відеоконференції з ДУ «Диканівська виправна колонія» (№12) заяву захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про забезпечення додержання прав особи, яка тримається під вартою,-
за участю адвоката ОСОБА_4 ; обвинуваченого ОСОБА_3 , прокурора - ОСОБА_5
в с т а н о в и в :
04.07.2018 в провадження слідчого судді Червонозавосдького районного суду надійшла заява адвоката ОСОБА_6 , в обґрунтування якої зазначено, що Дзержинським районним судом м Харкова здійснюється розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 262, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 187 КК України.
У даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16.12.2017 ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№ 27)».
Під час підготовчого засідання у вищевказаному кримінальному провадженні ухвалою колегії суддів Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.06.2018 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням його місця перебування- Державна установа «Харківська установа виконання покарань (№ 27)». Разом з тим, починаючи з 07.03.2018р. і до теперишнього часу його підзахисний, всупереч низці ухвалених відносно нього судових рішень, перебуває в умовах одиночної камери більше трьох місяців поспіль, що є порушенням ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. З огляду на викладене, на підставі ст. 206 КПК України, просив зобов*язати Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, Державну установу «Диканівська виправна колонія (№ 12)», Державну установу «Харківська установа виконання покарань (№ 27)» забезпечити негайне переведення (етапування) обвинуваченого ОСОБА_3 до визначеного ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.06.2018р. місця тримання під вартою- Державну установу «Харківська установа виконання покарань (№ 27)».
В судовому засіданні ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 доводи, викладені в заяві підтримали в повному обсязі та надали пояснення, аналогічні викладеним в заяві. Захисник зазначив, що утримання ОСОБА_3 в одиночній камері грубо порушує його права.
Крім того, ОСОБА_3 зазначив, що дійсно він утримується в Державній установі «Диканівська виправна колонія (№ 12)» в камері, розрахованій на 4-х осіб, але весь цей час у цій камері перебуває один і це було його волевиявленням, оскільки не знає кого до нього можуть розмістити.
Суд, вислухавши сторони, дослідивши надані ними докази, приходить до наступного.
В ході розгляду даної заяви встановлено, що на даний час ОСОБА_3 перебуває під вартою на підставі ухвали колегії суддів Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.06.2018 у справі № 638/7725/18 провадження № 1-кп/638/1000/18, має статус обвинуваченого у кримінальному провадженні № 0005382 від 01.09.2016.
Таким чином встановлено, що у даному кримінальному провадженні завершено досудове розслідування і підставою тримання під вартою є вказана вище ухвала суду, відповідно до якої термін дії запобіжного заходу, тримання під вартою, застосовано до 06.08.2018. Тобто тримання під вартою здійснюється на законній правовій підставі.
Дійсно, в ухвалі слідчого судді визначено місце тримання під вартою: ДУ «Харківська установа виконання покарань (№27)».
Згідно ч.1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов*язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє увязнення»- попереднє ув`язнення є запобіжним заходом щодо обвинуваченого, підсудного, підозрюваного у вчиненні злочину, за який може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Порядок попереднього ув`язнення визначається цим Законом, Кримінально - процесуальним кодексом та іншими актами законодавства. Тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог Загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.
Пунктом 2.4. Положення про дільницю слідчого ізолятора на території виправної колонії, затвердженим Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 30.12.2003р. № 280 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.01.2004 р. за № 65/8664(далі-Положення) визначено, що підставою для приймання і тримання у дільниці осіб, узятих під варту, та засуджених є вмотивоване рішення суду про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту або ухвалений судом вирок про засудження до покарання у виді позбавлення волі на певний строк, який не набрав законної сили, та мотивоване рішення комісії з розподілу. На осіб, які тримаються в дільниці, в повному обсязі поширюються права та обов`язки, що визначені Законом України "Про попереднє ув`язнення" , а також нормативно-правовими актами, що регламентують порядок і умови тримання осіб, узятих під варту, та засуджених ( п.3.2. Положення). Особам, взятим під варту, та засудженим, які тримаються у дільниці, надаються безоплатно за єдиними нормами харчування, індивідуальне спальне місце, постільні речі та інші види матеріально-побутового забезпечення. У необхідних випадках їм видається одяг і взуття встановленого зразка(п. 8.3. Положення).
У ст. 127 КК України визначено поняття катування,- це умисне заподіяння сильного фізичного болю або фізичного чи морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення або інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого чи іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі, у тому числі отримати від нього або іншої особи відомості чи визнання, або з метою покарати його чи іншу особу за дії, скоєні ним або іншою особою чи у скоєнні яких він або інша особа підозрюється, а також з метою залякування чи дискримінації його або інших осіб.
В судовому засіданні ОСОБА_3 не дав пояснень щодо порушення його прав, зазначив, що перебування у камері, яка облаштована для перебування 4-х осіб, має площу 23 м.кв. є його волевиявленням. Проте підтримав позицію захисника щодо переведення його в ДУ «Установу виконання покарань (№27).
В розумінні ст. 127 КК України, вказану обставину не можна вважати порушенням ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою визначено, що «нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню».
Як встановлено слідчим суддею при розгляді аналогічної заяви захисника, відповідно до витягу з протоколу № 10 від 15.02.2018р. Міжрегіональної комісії з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі на певний строк, виду колонії, порядок направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції,- ув`язненому ОСОБА_3 на виконання наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань № 280 від 30.12.2003 р. та з метою розвантаження камер ДУ «Харківська установа виконання покарань (№ 27)» надано наряд на переведення із ДУ «Харківська установа виконання покарань (№ 27)» до дільниці слідчого ізолятора на території ДУ «Диканівська виправна колонія (№ 12)». Рішення може бути оскаржено до Центральної комісії…
Доказів того, що вказане рішення оскаржене слідчому судді не надано.
Таким чином, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 перебуває на дільниці слідчого ізолятора на території ДУ «Диканівська виправна колонія (№ 12)» на підставі рішення, прийнятого уповноваженим органом.
Тому, в ході судового розгляду грубого порушення прав обвинуваченого ОСОБА_7 , гарантованих статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не встановлено .
Слідчий суддя, при розгляді заяви, враховує, що саме до повноважень посадових осіб, які визначені в КПК України, КВК України, Законі України «Про попереднє увязнення», у Положенні про визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, порядок направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення, затвердженому Наказом Міністерства юстиції України 27.02.2017р. № 680/5(зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.02.2017р. за № 265/30133) відноситься визначення місця попереднього ув`язнення.
Таким чином, слідчий суддя вважає правильним відмовити у задоволенні заяви щодо покладення обов`язку перевести ОСОБА_3 до ДУ «Установи виконання покарань (№ 27).
Керуючись ст. 206 КПК України, слідчий суддя-
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про покладення обов*язку на Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, Державну установу «Диканівська виправна колонія (№ 12)», Державну установу «Харківська установа виконання покарань (№ 27)» прийняти заходи щодо невідкладного переведення (етапування) обвинуваченого ОСОБА_3 до Державної установи «Харківська установа виконання покарань (№ 27)» - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1