АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/967/17 Номер провадження 11-кп/786/198/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 9000382 за апеляційною скаргою прокурора Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 29.08.2017 року

за участі прокурора ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини справи.
Цією ухвалою відмовлено в затвердженні угоди укладеної 16.06.2017 року між ОСОБА_8 та прокурором Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України повернуто прокурору.

Ухвалюючи таке рішення, суд послався на те, що під час підготовчого судового засідання було виявлено існування обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, оскільки із пояснень ОСОБА_8 вбачається, що вона погодилася на укладення угоди про визнання винуватості, не розуміючи характеру обвинувачення та фактично не визнаючи своєї вини у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
На дану ухвалу прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вищевказане судове рішення та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

При цьому вказує, що обвинувачена в своїх поясненнях повідомила суду, що угода укладена добровільно і вона розуміє наслідки укладення угоди прописані в тексті самої угоди. Також права та добровільність укладення угоди прописані в тексті самої угоди, а скріплення угоди підписами проведено за обов`язкової участі адвоката. З огляду на це, відмовляючи в затвердженні угоди суд, на думку апелянта, повинен був продовжити судовий розгляд в загальному порядку.

Позиції інших учасників судового провадження.
Прокурор ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу.

Обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_9 до суду апеляційної інстанції не з`явилися будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Згідно п.3 ч.4 ст.474 КПК України, перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим.

Так, зі змісту обвинувального акту та угоди про визнання винуватості вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що в середині травня 2017 року на території сміттєзвалища поблизу с. Кустолові Кущі Кобеляцького району знайшла саморобний пристрій, схожий на пістолет (який згідно висновку експерта № 1581 від 14.06.2017 року являється нестандартною, дульно зарядною, гладкоствольною вогнепальною зброєю з ґнотовим запаленням, виготовлений саморобним способом по типу однозарядних пістолетів). Даний пристрій придатний для проведення пострілів комбінованим зарядом із снарядом (снарядами) діаметром 7,8 мм. Після чого ОСОБА_10 віднесла його до свого домогосподарства в якому вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де в подальшому зберігала.

Тобто, ОСОБА_8 обвинувачується у придбанні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, за що передбачена кримінальна відповідальність за ч.1 ст. 263 КК України.

Проте, зі змісту оскаржуваної ухвали та аудіо запису підготовчого судового засідання від 29.08.2017 року вбачається, що ОСОБА_8 повідомила суду, що вона не мала умислу на придбання та зберігання вогнепальної зброї, яку знайшла. При цьому вказувала, що вважала пістолет іграшковим та хотіла віддати гратися онукам.

Диспозиція ч.1 ст. 263 КК України передбачає кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї ( крім гладко ствольної мисливської) бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

При цьому, з суб`єктивної трони цей злочин може бути вчинено тільки з прямим умислом.

Таким чином, місцевий суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_8 погодилася на укладення угоди про визнання винуватості, не розуміючи характеру обвинувачення та фактично не визнаючи своєї винуватості у повному обсязі, а саме в частині придбання та зберігання вогнепальної зброї.

Відповідно до положень ст.474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. За наслідками розгляду угоди під час підготовчого судового провадження суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне з таких рішень: відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження обвинувальний акт та угода про визнання винуватості щодо ОСОБА_8 були складені та направлені до суду 22 червня 2017 року. Тобто, домовленість щодо укладення угоди про визнання винуватості була досягнута під час досудового розслідування. Встановивши під час підготовчого судового засідання наявність підстав, які перешкоджають затвердженню досягнутої угоди, сторона обвинувачення не подала клопотання до суду про продовження розгляду кримінального провадження в загальному порядку в зв`язку з фактичним закінченням досудового розслідування.

З огляду на вище зазначене, колегія суддів погоджується з ухвалою суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_8 .

Таким чином, переглянувши кримінальне провадження, в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів не знайшла підстав для її задоволення та скасування ухвали.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,418 КПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 29.08.2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4