ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,обвинуваченого ОСОБА_4 ,захисника ОСОБА_5 ,розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця с.Радівка Калинівського району Вінницької області,громадянина України,із середньою спеціальною освітою,неодруженого,мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді звукометриста радіотелефоніста,раніше не судимого
у скоєнні злочину,передбаченого ч.4 ст.407 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

06.10.2017 р.наказом № 195-рс командира військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою АДРЕСА_2 ,військовослужбовця за контрактом солдата ОСОБА_4 призначено на посаду звукометриста радіотелефоніста батареї звукометричної розвідки дивізіону артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу зазначеної частини.
Згідно вимог ст.1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 р. №1932-ХІІ зі змінами, визначено, що особливий період- період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Указу виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошена часткова мобілізація та з 18 березня 2014 року настав особливий період, який діє по теперішній час.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державні влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань,сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до відома виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
За наведених обставин, солдат ОСОБА_4 ,будучи військовослужбовцем,відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України,військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 65 від 15.12.2017 р. ОСОБА_4 надано короткочасну відпустку терміном на 5 календарних діб з 14.12.2017 р.по 18.12.2017 р.,тобто 19.12.2017 р. ОСОБА_4 повинен був повернутись до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 .
Однак, 19 грудня 2017 року о 08 годині солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій,передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , не з`явився вчасно на службу без поважних причин - місце постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 ,яка дислокується за адресою АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд , мір для повернення військової частини НОМЕР_1 не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв, незаконно перебував за межами військової частини НОМЕР_1 до 08 год. 00. хв. 19 березня 2018 року, тобто тривалістю понад один місяць.
19.03.2018 р.о 09.00 год. ОСОБА_4 самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 ,в результаті чого злочин було припинено.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин,передбачений ч.4 ст.407 КК України, а саме нез*явлення вчасно на службу без поважних причин,вчинене в умовах особливого періоду,крім воєнного стану, військовослужбовцем(крім строкової служби).
На підставі ч. 1 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, до суду надійшла угода про визнання винуватості від 30.03.2018 року, укладена між прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 ,якому на підставі ст.37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_4 ,який є обвинуваченим в цьому ж кримінальному провадженні.
Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_4 повністю беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні за обставин,викладених в обвинувальному акті.
Згідно угоди, сторони погодилися на призначення обвинуваченому покарання за ч.4 ст.407 КК України у виді 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком та покладанням на нього обов*язків,визначених судом.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений вказав, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч.4 ст.474 Кримінального процесуального кодексу України, які були роз`яснені судом в ході підготовчого судового засідання.
Також в підготовчому судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість та надав суду згоду на призначення узгодженого покарання.
Прокурор та захисник вважають,що угода про визнання винуватості відповідає вимогам закону та може бути затверджена судом.
На підставі пояснень обвинуваченого, суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Відповідно до ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України, в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням,наслідки укладення та затвердження угоди, передбаченої статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.
В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.
Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Судові витрати та речові докази відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Виходячи із зазначеного та керуючись ст. ст. 122, 124, 314, 315, 373, 374, 468-475 Кримінального процесуального кодексу України,суд-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 Кримінального кодексу України.
Затвердити угоду про визнання винуватості від 30.03.2018 року, укладену між прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 ,якому на підставі ст.37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та ОСОБА_4 ,який є обвинуваченим в цьому ж кримінальному провадженні.
На підставі угоди про визнання винуватості призначити ОСОБА_4 покарання по ч.4 ст.407 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити ,якщо протягом іспитового строку 1 рік він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов*язки,передбачені ч.1 ст.76 КК України,а саме: періодично з*являтися на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання і місце роботи.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обмеження права оскарження даного вироку, визначені ч.2 ст.473 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1