Справа № 317/1163/18
№/п 1-в/317/143/2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2018 р. Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

за участю представника адміністрації ДУ «БВК(№99)» - ОСОБА_4 ,

за участю захисника засудженого адвоката ОСОБА_5 ,

за участю засудженого: - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя в режимі відеоконференцз`язку клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Відножине Василівського району Запорізької області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкав д арешту: АДРЕСА_2 , про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, -

В С Т А Н О В И В:
У квітні 2018 року до Запорізького районного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким.
В обґрунтування свого клопотання засуджений вказав, що він вважає, що довів виправлення тим, що з першого дня перебування в колонії працює на виробництві, отримав дві професії, спілкується із засудженими тільки позитивної спрямованості, має заохочення, а тому просив суд застосувати відносно нього пільгу, передбачену ст. 82 КК України.
В судовому засіданні засуджений підтримав своє клопотання та просив суд його задовольнити.
Захисник засудженого - адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання свого підзахисного та просив суд його задовольнити.
В судовому засіданні, представник адміністрації ДУ «БВК (№99)» ОСОБА_7 проти клопотання засудженого заперечував, вважає що засуджений не довів свого виправлення.
Прокурор заперечував проти клопотання засудженого ОСОБА_6 , вважає що засуджений не довів свого виправлення.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку учасників справи та висновок прокурора, суд вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Вивчивши матеріали особової справи засудженого, характеристику, яка була надана адміністрацією колонії, суд встановив, що ОСОБА_6 засуджений 19.09.2008 року Апеляційним судом Запорізької області за ст.304,296 ч.2, ст. 115 ч.2 п.п.4,9,12, ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у вигляді 16 років позбавлення волі.

09.12.2008 року ОСОБА_6 був знов засуджений Василівським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч.1,3, ст. 70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України за сукупністю вироків, шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим. Остаточно призначено покарання у вигляді 16 років позбавлення волі.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 17.02.2016 року засудженому зараховано строк тримання під вартою з 19.01.2008 року по 25.12.2008 року(включно) на підставі ст.72 ч.5 КК України

Початок строку : 19.01.2008 року Кінець строку : 12.02.2023 року.

Засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 04.02.2008 року. Під час тримання у Вільнянському слідчому ізоляторі характеризувався негативно, допустив 1 порушення режиму відбування покарання, заохочень не мав.

З 06.04.2008 року тримався у Запорізькому слідчому ізоляторі. Під час тримання характеризувався негативно, допустив 1 порушення режиму відбування покарання, заохочень не мав.

В Біленьківській виправній колонії №99 відбуває покарання з 05.02.2009 року. За період відбування покарання характеризується задовільно, допустив 9 порушень установленого порядку відбування покарання. За сумлінну поведінку та ставлення до праці, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки має 6 заохочень правами начальника установи та 3 заохочення правами начальника відділення СПС.

На виробництві установи ОСОБА_6 працевлаштований на дільниці «Графіт». За вироком суду має цивільний позов на суму 29 612,79 грн., але в бухгалтерії установи виконавчі листи на стягнення боргу відсутні. У відношенні до персоналу установи грубість не проявляє, виконує вимоги. Приймає участь у суспільному житті відділення, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційованого виховного впливу, прагне підвищення свого загальноосвітнього рівня, на профілактично виховні заходи реагує позитивно, робить відповідні висновки. За характером спокійний, врівноважений, у відношенні із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується вимог особистої санітарії та гігієни. Провину у скоєному злочині визнає але щирого каяття не вбачається.

Згідно наданої суду медичної довідки засудженого ОСОБА_6 , вбачається, що за станом здоров`я засудженому можливо замінити не відбуту частину покарання на більш м`яке у вигляді обмеження волі.
Відповідно до ст. 118 КВК України, засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність.
У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що ОСОБА_6 згідно з довідки про стягнення та заохочення за весь час відбування покарання має нестабільну поведінку.
Крім того, слід зазначати, що при наданні характеристики на засудженого, адміністрації виправної установи вважає, що хоча засуджений і визнає свою провину але щирого каяття засудженого не вбачається, а враховуючи, що ОСОБА_6 скоїв тяжкий та зухвалий злочин, що спричинив смерть людини, суд вважає, що при таких обставинах застосування відносно засудженого пільги, яка передбачена ст. 82 КК України є неможливим.
Проаналізувавши в цілому надані суду адміністрацією ДУ «БВК (№ 99)» матеріали та особову справу засудженого, суд вважає, що засуджений ОСОБА_6 не довів те, що він став на шлях виправлення та заслуговує на пільгу передбачену ст. 82 КК України.

Керуючись ст.82 КК України, ст.537, ч.2, ч.3 ст.539 КПК України, ст.118, 153, 154 КВК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволені заяви засудженого ОСОБА_6 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя ОСОБА_1