Справа №560/704/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000210 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АРК с.Красногвардійське Совецкого району, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіти середньої, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:

31 березня 2017 року біля 21 год. ОСОБА_4 , знаходячись в будинку по АДРЕСА_2 , під час сварки та шарпанини з своїм батьком ОСОБА_5 , що виникла на ґрунті особистої неприязні, умисно шляхом нанесення удару правої руки в обличчя ОСОБА_5 та удару правою рукою в область лівого плеча, спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синця виличної ділянки зліва та синця зовнішньої поверхні верхньої третини лівого плеча, які в сукупності, згідно висновку судово-медичної експертизи №77 від 01.04.2017 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю та пояснив, що 31 березня 2017 року близько 21 год. коли він приїхав до свого батька ОСОБА_5 , який проживає у с.Підлісне Дубровицького району, то у них виникла словесна суперечка з приводу розділення майна. Батько почав шарпати його за одяг і він не стримався в цій суперечці і вдарив рукою один раз в обличчя і один раз в плече. Після цього він поїхав додому в м.Сарни. Після даного інциденту, він неодноразово просив вибачення у батька.

У вчиненому обвинувачений щиро розкаюється.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винність у вчиненні вказаного злочину повністю доводиться доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження.

Показами потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні підтвердив те, що 31 березня 2018 року біля 21 год. в будинку в с.Підлісне Дубровицького району, який належить його матері, його син ОСОБА_4 наніс йому два удари, чим спричинив тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта №77 від 03.04.2017 року (а.с.12) у ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у вигляді синця виличної ділянки зліва та синця зовнішньої поверхні верхньої третини лівого плеча.

Вказані ушкодження виникли внаслідок не менше. як двох травматичних дій тупим предметом (ами) із обмеженою контактуючою поверхнею. В даному випадку експерт утруднюється конкретизувати конструкційні особливості травмуючої поверхні предмета (ів), яким (ми) було спричинено вищезазначених тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , так як обриси та особливості травмуючої поверхні (онь) на ділянках ушкоджень не відобразилися.

Термін заподіяння таких ушкоджень (враховуючи колір синців) може відповідати 31 березня 2017 року (що не суперечить даті травмування на яку вказував освідчуваний).

Ці ушкодження (в своїй сукупності та окремо) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Отже, суд, вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, а тому кваліфікація його дій за ч.1 ст.125 КК України є правильною.

Відповідно до вимог, викладених в п.п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості, посередньо характеризується, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд також враховує той факт, що обвинувачений неодноразово просив вибачення у потерпілого за вчинене діяння, що, відповідно, не заперечив у судовому засіданні і сам потерпілий.

Тому, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючі дані особи винного, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який щиро розкаявся у вчиненому, з урахуванням вищенаведених пом`якшуючих обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України, у виді штрафу.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів..

Витрати на залучення експерта та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту вручення йому копії вироку, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького
районного суду: ОСОБА_1