ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/5444/18 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/108/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.ч.1, 2 ст.186 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження № 0000379 за апеляційною скаргою прокурора Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 27 липня 2018 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Херсона, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, не одруженого, працевлаштованого вантажником на ПАТ "Херсонський хлібокомбінат", маючого на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ч.ч.1, 2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.186 КК України та засуджено до покарання: за ч.1 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік; за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовий строком 3 роки.
На підставі ст.76 КК України на нього покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце мешкання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи чи навчання, періодично з`являтись до органу пробації для реєстрації.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено особисте зобов`язання.
Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Суд встановив, що ОСОБА_8 , 24 січня 2018 року близько 19 години 30 хвилин, знаходячись біля багатоповерхового будинку № 207, який розташований за адресою: м. Херсон, вул. Робоча, шляхом ривку з правої руки потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відкрито викрав жіночу сумку чорного кольору, з шкірозамінного матеріалу, яка матеріальної шкоди для потерпілої не становить, в якій знаходився мобільний телефон марки «Samsung SM-J120HZWDSEK» білого кольору б/у, вартістю 1766 гривень 67 копійок, гаманець з шкірозамінного матеріалу, який матеріальної шкоди для потерпілої не становить, кредитну картку Публічного Акціонерного товариства «А-Банк» за № НОМЕР_1 , з якої він попросив свою знайому зняти грошові кошти в сумі 2 000 гривень, в результаті чого заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальні збитки на загальну суму 3 766 гривень67 копійок.
Він же, 05 лютого 2018 року близько 17 години 45 хвилин, знаходячись на території Херсонського загальноосвітнього навчально-виховного комплексу №11 Херсонської міської ради, який розташований за адресою: м. Херсон, вул. Робоча б.205, повторно, шляхом ривку з рук потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відкрито викрав жіночу сумку темно сірого кольору, з шкірозамінного матеріалу вартістю 1 400 гривень, в якій знаходився мобільний телефон марки «Ergo A 502», вартістю 1333 гривні 33 копійки, ключі, документи, та грошові кошти в сумі 200 гривень, в результаті чого заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальні збитки на загальну суму 1553,33 гривень.
Крім того, 22 лютого 2018 року близько 20 години ОСОБА_8 , знаходячись на території Херсонського загальноосвітнього навчально-виховного комплексу №11 Херсонської міської ради, який розташований за адресою: м. Херсон, вул. Робоча б.205, повторно, шляхом ривку з рук потерпілої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відкрито викрав жіночу сумку чорного кольору, яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє, в якій знаходились грошові кошти в сумі 70 гривень, паспорт громадянина України та пенсійне посвідчення на ім`я заявниці, банківські картки, в результаті чого заподіяв потерпілій ОСОБА_11 матеріальні збитки на загальну суму 70 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок щодо ОСОБА_8 в частині призначення у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік, за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що при призначенні обвинуваченому покарання, суд не в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів та особу винного, зокрема, що ОСОБА_8 вчинив три кримінальні правопорушення проти власності, два з яких відносяться до категорії тяжких, стосовно трьох осіб похилого віку, що є обставиною, яка обтяжує покарання. Крім того, судом безпідставно враховано як обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття у скоєному, оскільки останній свою вину визнав лише під тиском зібраних у провадженні доказів та викриттям його злочинної діяльності працівниками правоохоронних органів. Посилання суду на те, що ОСОБА_8 позитивно характеризується, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності лише характеризують особу винного і не впливають на ступінь тяжкості скоєних ним злочинів.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, просила ухвалити новий вирок в частині призначення покарання, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без зміни, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, повторно дослідивши докази, що характеризують особу обвинуваченого, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Колегією суддів встановлено, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 розглянуто за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Доведеність вини ОСОБА_8 та правильність кваліфікації його дій в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Дії ОСОБА_8 судом першої інстанції кваліфіковані за ч.1 ст.186 та ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) та відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувалися, а тому учасники судового провадження позбавлені права оскаржувати судове рішення з підстав заперечення цих обставин.

Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення злочинів, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів провадження не виявлено.

Що ж до доводів прокурора про м`якість призначеного покарання з застосуванням ст.75 КК України та необхідність призначення ОСОБА_8 реального покарання у виді позбавлення волі, то колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з вимогами ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційні злочини, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, то він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається з мотивувальної частини вироку, судом першої інстанції при вирішенні питання про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України враховані ступінь тяжкості злочинів, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивні характеристики як за місцем проживання, так і за місцем роботи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке побудовано на критичній оцінці протиправної поведінки, щире каяття та сприяння у розкритті злочинів як обставини, що пом`якшують покарання, вчинення злочинів щодо осіб похилого віку як обставину, що його обтяжує, наявність малолітньої дитини на утриманні, а також позицію всіх потерпілих, які зазначили про відсутність матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого та просили його суворо не карати.
Приймаючи до уваги сукупність цих обставин, рішення суду про можливість виправлення ОСОБА_8 без реального відбування покарання зі встановленням іспитового строку на підставі ст.75 КК України є мотивованим, обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України.
Посилання прокурора на відсутність щирого каяття та безпідставне визнання судом вказаної обставини як такої, що пом`якшує покарання, колегія суддів визнає безпідставним з огляду на наступне.
Так, щире каяття означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання. Будучи внутрішнім, морально-психічним процесом у свідомості особи, яка вчинила злочин, щире каяття підлягає встановленню у кожному конкретному випадку з урахуванням посткримінальної поведінки винного, правдивості його свідчень під час досудового слідства і розгляду справи у суді.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 свою вину за всіма епізодами злочинної діяльності визнав повністю, дав правдиві та вичерпні показання про обставини вчинення злочинів, висловів своє розкаяння з приводу вчиненого, працевлаштувався, добровільно відшкодував потерпілим завдані збитки.

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердили факт відшкодування їм матеріальних збитків обвинуваченим, просили його суворо не карати, що підтверджується звукозаписом судових засідань.

Крім того, в матеріалах провадження наявні письмові заяви потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування їй обвинуваченим матеріальної шкоди на суму 4100 грн. (том 2 а.п. 67, 71)

Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилась, однак у адресованій суду заяві (том 2 а.п.72) також зазначила про відсутність претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого, відшкодування ним завданих злочином збитків у повному обсязі.

Така посткримінальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_8 свідчить про негативну оцінку своєї поведінки, справжнє розкаяння, прагнення залагодити свою провину перед потерпілими, демонструє його намір виправитись без ізоляції від суспільства, тому обґрунтовано визнана судом такою, що свідчить про його щире каяття та пом`якшує покарання.

Таким чином, підстав для скасування вироку в зв`язку з неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання та призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 27 липня 2018 року щодо ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вказаний вирок - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, але вона може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 07 листопада 2018 року
Ухвала набрала законної сили 06 листопада 2018 року

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2