Справа № 541/2616/17
Провадження № 1-кп/541/48/2018
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2018 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.08.2017 року за № 0000718 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого не одруженого, раніше судимого 27.05.2016 Великобагачанським районним судом Полтавської області за ст.190 ч.2, 70 КК України до обмеження волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України - з іспитовим строком на 2 роки; 05.10.2017 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ст.190 ч.2, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців обмеження волі,

у вчиненні злочину передбаченого ст. 190 ч.2 КК України ,-

за участі сторін та інших учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника,адвоката ОСОБА_5 ,

в режимі дистанційного судового провадження:

з Конотопського міськрайонного суду Сумської області

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

з Ананьївського районного суду Одеської області

потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2017 ОСОБА_3 , повторно, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи бажання та наміри направлені на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно- небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом обману, що виразилось у повідомленні неправдивої інформації, спрямувавши свої умисні дії на заволодіння чужим майном, вирішив заволодіти коштами ОСОБА_6 , жителя м. Ананьїв Одеської області в сумі 1500 гривень. Який мав наміри придбати автомобіль марки «ВАЗ 2106» 1986 року випуску, через інтернет - магазин «ОLХ» вартістю 13000 гривень. З цією метою, останній зайшов до Всесвітньої Інтернет мережі, де знайшов необхідний собі товар. З метою замовлення даного товару, ОСОБА_7 вирішив зателефонувати до контактної особи, яка була вказана на сайті під вигаданим ім`ям - ОСОБА_8 , яким виявився ОСОБА_3 . В ході розмови, останній повідомив, що він надасть товар лише після часткового перерахування грошових коштів в сумі 1500 гривень на картку ПАТ «Альфабанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 . Після чого, ОСОБА_6 , будучи введеним в оману ОСОБА_3 , 17.07.2017 близько 12 години 47 хвилин перерахував грошові кошти в сумі 1500 гривень на вищевказаний банківський картковий номер. В подальшому, після проведення вказаної банківської операції ОСОБА_3 не було доставлено замовленого товару ОСОБА_6 , а саме: автомобіля марки ВАЗ 2106, 1986 року випуску та грошові кошти останнім не повернуті, чим завдано потерпілому матеріального збитку в сумі 1500 гривень. Отриманими в ході вчинення злочину, грошовими коштами, ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд.

В наслідок протиправних злочинних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 завдано майнової шкоди на суму 1500 гривень.

Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчинена повторно.

24,29 травня 2018 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_6 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст.471 КПК України за участю адвоката ОСОБА_5 .

Згідно даної угоди ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.190 КК України, розміру майнової шкоди, спричиненої потерпілому в сумі 1500 гривень 00 копійок, яка на день підписання угоди відшкодована обвинуваченим потерпілому в повному обсязі, в зв`язку з чим потерпілий просить залишити його цивільний позов без розгляду. Призначити покарання у виді 1 року обмеження волі, яке повинний понести ОСОБА_3 .

Відповідно п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що дії ОСОБА_3 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, що, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості. Обвинувачений свою вину у скоєнні злочину визнає. Встановлено, що укладення угоди між потерпілим та обвинуваченим про примирення є добровільним. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий також розуміє наслідки затвердження угоди, визначені ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_6 і призначення йому узгодженої сторонами міри покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин до ухвалення вироку Миргородського міськрайонного суду 05.10.2017року.

В зв`язку з чим при призначенні ОСОБА_9 покарання за сукупністю злочинів суд виходить з вимог ст. 70 ч.4 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання».

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України

З урахуванням наведеного та керуючись ст.373, ст.374, ст.475 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 24,29 травня 2018 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.190 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного даним вироком більш суворим по вироку Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05.10.2017 ОСОБА_3 призначити остаточно покарання 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців обмеження волі.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 відраховувати з 05 квітня 2018 року.

Цивільний позов ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Речові докази дві квитанції про перерахунок грошових коштів в сумі 1500гривень ОСОБА_6 та два аркуші паперу з оголошенням про продаж автомобіля з сайту ОЛХ, що надав ОСОБА_6 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1