154/3479/17
1-кп/154/42/18

ВИРОК
іменем України
08 травня 2018 року м.Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, на утриманні неповнолітня дитина, не судимого згідно ст..89 КК України, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) за контрактом, солдат
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-
03.04.2016 року ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 призвано на військову службу за контрактом до Збройних Сил України.
27.07.2016 року між ОСОБА_4 та командиром військової частини - польова пошта НОМЕР_1 полковником ОСОБА_5 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, строком на три роки.
Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 27.07.2016 № 161 рядового ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги 3 гаубичної самохідно-артилерійської батареї 2-го гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (у подальшому - НОМЕР_2 ).
Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 рядовий ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до Указів Президента України від 01.03.2014 «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України», від 02.03.2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» та від 14.01.2015 «Про часткову мобілізацію» в державі оголошено часткову мобілізацію та Збройні Сили України приведені у повну бойову готовність, у зв`язку із чим згідно положень ст. 1 Закону України Про оборону України діє особливий період.
Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Однак, рядовий ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного начальника, о 08.00 год. 14.08.2017 не з`явився вчасно на службу без поважних причин до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 , розташованого по АДРЕСА_2 .
У період з 14.08.2017 по 03.10.2017 рядовий ОСОБА_4 усвідомлюючи, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України і перебуває на військовій службі за контрактом, до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 без поважних причин не з`являвся та не виконував службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд по місцю свого проживання в с. Терентіїв Гощанського району Рівненської області.
03.10.2017 о 11.00 год. рядовий ОСОБА_4 прибув до Рівненського обласного госпіталю ветеранів війни (Рівненська обл., Рівненський р-н, смт. Клевань, вул. Деражненська, 39) де проходив лікування з 03.10.2017 по 20.10.2017, припинивши вчинення кримінального правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе у пред`явленому обвинуваченні винним повністю. Суду показав, що він дійсно проходить військову службу за контрактом, однак в силу збігу важких сімейних обставин, не отримавши дозволу відповідного начальника, він у вказаний в обвинуваченні період часу не з`явився вчасно на службу без поважних причин та був відсутній на службі, оскільки доглядав хвору матір, яка проживає одиноко. Кається у вчиненому, просить суворо не карати.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що вчинивши самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Злочин, вчинений обвинуваченим, відноситься до категорії тяжких злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає його щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують його покарання, не встановлено.
Обвинувачений має на утриманні неповнолітню дитину та одиноку матір, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, в даний час є військовослужбовцем за контрактом і бажає служити в лавах ЗСУ, брав активну участь у бойових діях під час проведення антитерористичної операції та має статус учасника бойових дій. За таких обставин, які істотно знижують ступінь вчиненого злочину, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України та призначаючи йому покарання перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини 4 ст.407 КК України, у виді арешту з утриманням на гауптвахті, яке на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення та недопущення вчинення нових злочинів
Процесуальні витрати відсутні. Речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.ст. 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді арешту з утриманням на гауптвахті строком на один місяць.
Строк відбування покарання за цим вироком ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов не заявлено. Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги, яку може бути подано через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: /-/ підпис.

Згідно з оригіналом.
Суддя Володимир-Волинського
міського суду ОСОБА_1