Справа № 204/8288/17
Провадження № 1-кп/204/292/18
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2018 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4
представника відповідача ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за №0003304 від 16 жовтня 2017 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, українця, громадянина України, пенсіонера, одруженого, працюючого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України
ВСТАНОВИВ:
09 вересня 2017 року приблизно о 06:45, водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21043», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав «Лівобережному ОУПФ України в м. Дніпропетровську», рухався в Чечелівському (Красногвардійському) районі м. Дніпро (Дніпропетровськ) по вул. Робочій з боку вул.Криворізької в напрямку вул. Каверіна.
Під час руху ОСОБА_7 грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та їх змінам, не переконавшись в безпеці свого руху, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину зліва-направо по ходу його руху, своєчасно заходів до негайного зниженню швидкості аж до зупинки транспортного засобу не прийняв, в наслідок чого, в районі перехрестя з вул.Театральною скоїв на неї наїзд.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_9 , заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми тіла:
-масивного синця та ділянки осаднення на правій щоці з переходом в виличну область, в передвушну область та в скроневу область;
-забійної рани на задній поверхні правої вушної раковини з переходом на мочку вуха;
-2-х ділянок осаднення у правій скронево-тім`яній області;
-внутрішньо-шкіряного крововиливу у лівій тім`яній області;
-синця на передній поверхні правого плечового суглобу з переходом на верхню третину правого плеча;
-3-х синців: на задній поверхні грудної клітини по задньо-пахвовій лінії в проекції 4-го міжребір`я, а також по краю реберної дуги та на правій бічній поверхні черева;
-9-ти саден: на задній поверхні правого ліктьового суглобу, на тильній поверхні правої кисті в проекції голівок 3-5-ї п`ясних кісток, в середній третині 3- ї п`ясної кістки, по внутрішній поверхні правої кисті в проекції голівки 5-ї п`ясної кістки та на проксимальній фаланзі 5-го пальця, на суглобовій поверхні між основною і проксимальними фалангами 3-го пальця, на зовнішній поверхні в проекції голівки 1-ї п`ясної кістки;
-2-х синців: на задній поверхні правого ліктьового суглобу та на тильній поверхні правої кисті;
-5-ти синців: в проекції правого кульшового суглобу з переходом на сідницю, на задній поверхні правого стегна у верхній третині з переходом на зовнішню та внутрішню поверхню, на задній поверхні правої гомілки у верхній третині, на передньо-зовнішній поверхні правої гомілки з частковим переходом на колінний суглоб, на внутрішній поверхні лівого гомілковостопного суглобу з переходом на стопу;
-9-ти саден: на передній поверхні лівого колінного суглобу, на внутрішній поверхні лівого гомілковостопного суглобу, на внутрішній поверхні лівої стопи, на передньо-зовнішній поверхні правого колінного суглобу з переходом на гомілку;
-закритого перелому внутрішньої кісточки правого гомілковостопного суглобу з наявністю сторонньої речовини в правому гомілковостопному суглобі,
які згідно висновку експерта № 3804е від 13.11.2017, відносяться до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більше як 21 день).
Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом - легковим автомобілем «ВАЗ -21043», реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно висновку експерта судово-автотехнічної експертизи №6/10.1/1119 від 16.11.2017, порушив вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України, який свідчить:
-У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди,
невиконання якого знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в порушенні п.12.3 ПДР України та у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, визнав повністю, висловив жаль з приводу того, що сталося. Показав суду, що 09.09.2017 приблизно о 07:00, він, керуючи автомобілем «ВАЗ-31043», реєстраційний номер НОМЕР_1 , їхав з дружиною у лікарню. Напередодні, він попросив у свого начальника взяти у вихідний день службовий автомобіль «ВАЗ-31043» для своїх потреб. В п`ятницю, ввечері він прийшов на стоянку Управління, де стоїть службовий автомобіль, взяв його та заправив за власні кошти. В суботу він разом з дружиною виїхали з дому приблизно о 07:00. Виїхав на вул.Робочу, при цьому їхав не більше 50-60 км/год. В цей день погода була ясна, дорога була сухою. Побачив жінку, яка знаходилась на трамвайній зупинці. З правого боку був тролейбус. Коли він під`їхав приблизно на відстань 6-7 м до зупинки, побачив, як жінка почала перебігати дорогу, він екстрено почав гальмувати, але зіткнення все одно відбулося. Він разом з дружиною вийшли з автомобілю та підійшли до жінки. Жінка сама встала, повідомила, що з нею все добре та вона піде на роботу. На місці знаходилися охоронці з охоронної фірми, він з дружиною попросив їх викликати швидку. Хвилин через 15 приїхала швидка, запропонувала ОСОБА_8 проїхати з ними до лікарні та пройти огляд, на що вона погодилася. Він залишився чекати поліцію. Через деякий час йому зателефонувала донька потерпілої та запропонувала зустрітися в лікарні ім.Мечникова. Він приїхав до лікарні разом зі своєю донькою, але з ним ніхто розмовляти не захотів. Донька потерпілої розмовляла з його донькою, та запропонувала, щоб вони їм виплатили 10000 грн компенсації та моральну шкоду. На що його донька сказала, щоб вони збирали чеки і вони потім зустрінуться. Але після цієї розмови йому почали дзвонити та погрожувати, у зв`язку з чим він не став відшкодовувати шкоду, проте мав таке бажання. Пояснив також, що матеріальну шкоду він визнає повністю, а моральну визнає частково у розмірі 4000 грн, зазначив, що в нього заробітна плата складає 2200 грн на місяць.

Захисник ОСОБА_6 підтримав позицію свого підзахисного.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні показала суду, що 09.09.2017 приблизно о 06:45 вона стояла на зупинці вул.Робоча-вул.Театральна, чекала на трамвай. Потім вона вирішила перейти на тролейбусну зупинку, перейшла огорожу та зупинилася на пішохідному переході. На проїжджій частині дороги, яку вона переходила зліва направо, було 4-5 смуг для руху. Переходячи проїжджу частину вона відчула удар та втратила свідомість. Коли вона отямилась, декілька людей її під руки підняли, підвели до зупинки та посадили на лавку. Вона бачила червоний автомобіль «Жигулі», який стояв на відстані приблизно 30 м. Вже коли її посадили на лавку до неї підійшов водій ОСОБА_7 , він був наляканий, запитав, чи все в неї добре. Через 3-4 хвилини під`їхала швидка, забрала її до лікарні для огляду. На місці ДТП ОСОБА_7 не пропонував їй допомоги, його дружина запропонувала поїхати з нею у лікарню, але в цьому не було потреби. Швидка привезла її у лікарню №16, там її оглянули. 10.09.2017 вона звернулася до лікарні ім.Мечникова, там її теж оглянули та помітили перелом. Зазначила, що її донька спілкувалася з донькою ОСОБА_7 , яка запропонувала відшкодувати збитки на лікування . Після цього вона ні з ким не спілкувалася. Також подала цивільний позов, який просила задовольнити в частині стягнення матеріальної шкоди у сумі 10457,13 грн солідарно з обвинуваченого ОСОБА_7 та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області , в частині стягнення моральної шкоди 50000 грн солідарно зі ОСОБА_7 та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Моральну шкоду обґрунтувала моральними стражданнями, пов`язаними з подією ДТП, понесеними травмами, фізичному болю, переживаннями, стресом, зміною звичного укладу життя, що пов`язано з обмеженою можливості рухатися, у зв`язку із ушкодженнями, вона не змогла влаштуватися на бажану роботу, та тим, що ані обвинувачений, ані фонд не висловили жалю, добровільно не відшкодували шкоду. В подальшому надала заяву, в якій просила судові засідання проводити без її участі.

Представник потерпілої ОСОБА_4 підтримав позицію ОСОБА_8 , просив задовольнити цивільний позов у повному обсязі.

Представник цивільного відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, мотивувавши це тим, що ОСОБА_7 під час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 09.09.2017 не виконував свої трудові (службові) обов`язки, оскільки це був вихідний день (субота). Зазначив, що саме в цей день ОСОБА_7 не виконував доручення керівництва, а їздив на автомобілі за своїми власними потребами. Надав суду копію правил внутрішнього трудового розпорядку працівників Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду, копію посадової інструкції водія автотранспортних засобів, копію наказу про закріплення водія управління за службовим автомобілем, копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 показала суду, що 09.09.2017 приблизно о 07:00, вона разом з чоловіком, на його службовому автомобілі, їхали в лікарню. Вона сиділа на задньому правому сидінні. Їхали по вул.Робочій, з невеликою швидкістю. На трамвайній зупинці вона побачила жінку, яка стояла з лівого боку від їх автомобіля. Потім ця жінка різко почала перебігати дорогу зліва направо, між двома пішохідними переходами, навскоси. Чоловік не встиг загальмувати та наїхав на цю жінку. Вони вийшли з автомобіля, підняли її та попросили охоронців, які стояли поруч, викликати швидку та поліцію, оскільки сама вона перебувала у шоковому стані. Приїхала швидка, вона запропонувала ОСОБА_8 свою допомогу, але та відмовилася, сказала, що з нею все добре. У неї були подряпини, вона могла сама рухатися.

Вина ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими судом у судовому засіданні:
-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.09.2017, в якому зазначено, що в присутності ОСОБА_7 та понятих було оглянуто ділянку дороги у м.Дніпрі на перехресті вул.Робоча та вул.Театральна. Перехрестя не регульоване. Покриття ділянки асфальтобетонне, сухе, чисте, має 3 смуги для руху, пора доби світла, видимість з місця водія не обмежена. Транспортний засіб має пошкодження у вигляді розбитого лобового скла. Наявні сліди гальмування передніх коліс автомобіля «ВАЗ». Автомобіль знаходиться на місці ДТП. До протоколу огляду додається схема та фототаблиця (арк. провадження 12-22);
-довідкою КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №16» №306, з якої вбачається, що ОСОБА_8 призначено амбулаторне лікування в поліклініці по місцю проживання. Діагноз: «Забій м`яких тканей голови. Забій кисті. Забій правого стегна. Ссадна» (арк. провадження 23);
-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №2887 від 09.09.2017, в якому зазначено, що ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння не перебував (арк. провадження 26);
-актом судово-медичного дослідження від 14.09.2017 №3085, з якого вбачається, що за даними наданої медичної документації та при огляді у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми тіла: синця та ділянки осаднення правої половини обличчя, рани правої вушної раковини, саден на голові праворуч, внутрішньо-шкіряного крововиливу на голові ліворуч, синців грудної клітини, черева та правого плечового суглобу, синців та саден правої верхньої кінцівки, синців та саден обох нижніх кінцівок, закритого крайового перелому внутрішньої кісточки правого гомілковостопному суглобу з наявністю сторонньої речовини в правому гомілковостопному суглобі, що спричиненні від дії тупого предмету (предметів), якими могли бути виступаючі частини рухомого транспортного засобу з послідуючим падінням обстеженої на дорожнє покриття, за умов дорожньо-транспортної пригоди, можливо в термін, на який вказує обстежена. Виявлені у неї тілесні ушкодження будуть оцінені по ступеню тяжкості після закінчення лікування та проведення контрольного рентгенологічного обстеження або МРТ дослідження для встановлення наявності формування кісткової мозолі. На підставі: п.4.13.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6 (арк. провадження 30-31);
-актом судово-медичного дослідження (обстеження) №3354 від 05.10.2017 з урахуванням додатково наданої медичної документації та при огляді у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми тіла: синця та ділянки осаднення правої половини обличчя, рани правої вушної раковини, саден на голові праворуч, внутрішньо-шкіряного крововиливу на голові ліворуч, синців грудної клітини, черева та правого плечового суглобу, синців та саден правої верхньої кінцівки, синців та саден обох нижніх кінцівок, закритого перелому внутрішньої кісточки правого гомілковостопного суглобу з наявністю сторонньої речовини в правому гомілковостопному суглобі, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), якими могли бути виступаючі частини рухомого транспортного засобу з послідуючим падінням обстеженої на дорожнє покриття, за умов дорожньо-транспортної пригоди, можливо в термін, на який вказує обстежена. Виявлені у неї тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3тижні (більш, як 21 день), п.2.2.2 „Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6 (арк. провадження 33-34);
-висновком експерта №3804е від 13.11.2017, в якому зазначено, що за даними медичної документації, внесеної в акти судово-медичного дослідження №3085 від 14.09.2017 у неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми тіла. За даними медичної документації (внесеної в акти судово-медичного дослідження №3085 від 14.09.2017 та №3354 від 05.10.2017) та при огляді 14.09.2017 у неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми тіла: масивного синця та ділянки осаднення на правій щоці з переходом на мочку вуха; масивного синця та ділянки осаднення на правій щоці з переходом в виличну область, в передвушну область та в скроневу область; забійної рани на задній поверхні правої вушної раковини з переходом на мочку вуха; 2-х ділянок осаднення у правій скронево-тім`яній області; внутрішньо-шкіряного крововиливу у лівій тім`яній області; синця на передній поверхні правого плечового суглобу з переходом на верхню третину правого плеча;3-х синців: на задній поверхні грудної клітини по задньо-пахвовій лінії в проекції 4-го міжребір`я, а також по краю реберної дуги та на правій бічній поверхні черева; 9-ти саден: на задній поверхні правого ліктьового суглобу, на тильній поверхні правої кисті в проекції голівок 3-5-ї п`ясних кісток, в середній третині 3-ї п`ясної кістки, по внутрішній поверхні правої кисті в проекції голівки 5-ї п`ясної кістки та на проксимальній фаланзі 5-го пальця, на суглобовій поверхні між основною і проксимальними фалангами 3-го пальця, на зовнішній поверхні в проекції голівки 1-ї п`ясної кістки;2-х синців: на задній поверхні правого ліктьового суглобу та на тильній поверхні правої кисті;5-ти синців: в проекції правого кульшового суглобу з переходом на сідницю, на задній поверхні правого стегна у верхній третині з переходом на зовнішню та внутрішню поверхню, на задній поверхні правої гомілки у верхній третині, на передньо-зовнішній поверхні правої гомілки з частковим переходом на колінний суглоб, на внутрішній поверхні лівого гомілковостопного суглобу переходом на стопу;9-ти саден: на передній поверхні лівого колінного суглобу, на внутрішній поверхні лівого гомілковостопного суглобу, на внутрішній поверхні лівої стопи, на передньо-зовнішній поверхні правого колінного суглобу з переходом на гомілку; закритого перелому внутрішньої кісточки правого гомілковостопного суглобу з наявністю сторонньої речовини в правому гомілковостопному суглобі. Виявлені у неї тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми тіла; спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), яким могли бути виступаючі частини рухомого транспортного засобу з послідуючим падінням обстеженої на дорожнє покриття, за умов дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у неї тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони спричинені незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто і в термін на який вказує обстежена та слідчий у постанові. Виявлені у неї тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоровя, сторком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6 (арк. провадження 37-41);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 13.11.2017, з якого вбачається, що 13.11.2017 приблизно о 11:00 в м.Дніпрі, в районі перехрестя вул.Робочої з вул.Театральної, за участю потерпілої ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_4 та понятих, було проведено слідчий експеримент. На пропозицію слідчого потерпіла ОСОБА_8 пояснила наступне: 09.09.2017 приблизно о 06:50 вона знаходилася в якості пішохода на вул.Робочій в районі перехрестя з вул.Театральною. Вона стояла на трамвайній зупинці, очікуючи на приїзд трамвая. Після чого побачила, що з боку вул.Криворозької в напрямку вул.Каверіна рухається тролейбус, на який вона вирішила сісти та поїхати на ньому. Для цього вона вийшла на проїжджу частину дороги, по якій рух транспорту рухається зправа наліво по ходу її руху та почала перетинати проїжджу частину дороги, по якій рух транспорту рухається з права на ліво по ходу її руху, та почала переходити проїжджу частину по діагоналі. В момент, коли вона перетинала проїжджу частину дороги на неї скоїв наїзд автомобіль, який рухався справа наліво по ходу її руху, а саме «ВАЗ-2104». Далі потерпілій було запропоновано вказати де саме знаходиться місце наїзду на неї автомобілем. Остання погодилася та вказала. Замірами встановлено, що місце наїзду на пішохода ОСОБА_8 розташовано на проїжджій частині дороги на відстані 3,5 м від лівого краю проїжджої частини по ходу руху автомобіля «ВАЗ-2104» та на відстані 0,45 м від лівого краю нерегульованого пішохідного переходу за напрямком руху потерпілої. Далі потерпілій ОСОБА_8 було запропоновано вказати з яким темпом рухалась потерпіла та скільки вона подолала з моменту виходу на проїжджу частину до моменту наїзду на неї автомобілем. Остання погодилася та вказала. Замірами було встановлено, що потерпіла ОСОБА_8 з моменту виходу на проїжджу частину дороги до моменту наїзду на неї автомобіля «ВАЗ-21043» подолала відстань 4,7 м за час Т1=3,4 с; Т2=3,6 с; Т3=3,4 с. На цьому слідчий експеримент було завершено. Під час слідчого експерименту застосовувалися: крейда, секундомір «Агат» з ціною поділки 0,2 с, рулетка 50 м (арк. провадження 62-66);
-висновком експерта №6/10.1/1119 від 16.11.2017, в якому зазначено, що швидкість руху автомобіля «ВАЗ 21043» перед гальмуванням була не менша ніж 61.0…63.7 км/год. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ-31043» ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.3 та 12.4 ПДР України. В умовах даної події водій автомобіля «ВАЗ-21043» ОСОБА_7 , мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду. При заданому механізмові події, дії водія «ВАЗ-21043» ОСОБА_7 , у частині вибору швидкості руху, не відповідали вимогам п.12.4 ПДР України, однак ці невідповідності не знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП, за причин вказаних в дослідницькій частині (арк. провадження 71-73).
Таким чином, всебічно, повно та неупереджено дослідивши обставини кримінального провадження, оцінивши всі докази з точку зору належності, допустимості, достовірності, а також сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним, що ОСОБА_7 своїми діями, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, всі обставини справи.
Так обвинувачений ОСОБА_7 вчинив необережний злочин невеликої тяжкості.
ОСОБА_7 не судимий, вчинив злочин з необережності вперше, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, згідно характеристики, наданої за місцем роботи, характеризується позитивно, одружений, пенсіонер, працює водієм в Головному управлінні пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, має дохід 2200 грн на місяць (з його слів). При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що за принципом змагальності, суд позбавлений можливості витребувати будь-які докази (документи), а учасники процесу самостійно довідку про дохід обвинуваченого суду не надали, але заявлений розмір заробітної плати не оспорювали.
У відповідності до ст.66 КК України у якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину. При цьому, суд не вбачає в його визнанні винуватості щирого каяття, оскільки Верховний Суд України неодноразово у своїх рішеннях наголошував на тому, що щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Поряд з цим, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений відшкодував чи намагався відшкодувати збитки потерпілій (намагався це зробити тільки з його слів, та мав таку змогу протягом судового розгляду, але цього не зробив) (постанова ККС ВС від 22.03.2018 у справі №759/7784/15-к).
На підставі викладеного, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.286 КК України у вигляді штрафу. При цьому, призначити покарання у вигляді виправних робіт та обмеження волі суд не має права у зв`язку з досягненням обвинуваченим пенсійного віку, а призначення покарання у вигляді арешту суд вважає надто суворим та недоцільним (оскільки при призначенні цього покарання суд позбавлений можливості вирішити питання щодо можливості звільнення особи від покарання із випробуванням), тому саме визначене судом покарання доцільно застосувати до обвинуваченого та саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого, встановленим судом обставинам, що пом`якшують покарання останнього.
Вирішуючи питання щодо застосування додаткового покарання до обвинуваченого у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд приходить до наступного.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 має посвідчення водія, працює на посаді водія в Головному управлінні пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, тобто його посадові обов`язки напряму пов`язані з керуванням транспортним засобом, заробітна плата є основним засобом для існування для нього та його родини, у зв`язку з цим, суд приходить до висновку про недоцільність та негуманність позбавлення його права керування транспортними засобами у якості додаткового покарання.
Висновок щодо призначення покарання узгоджуються із правовими позиціями Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), згідно до яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значними, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16.10.2008) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий тягар для особи». (Судом в даному випадку враховується розмір заявленою заробітної плати обвинуваченого, наявність в нього дружини, той факт, що до нього заявлено цивільний позов, який суд також вважає за доцільне частково задовольнити, про що буде зазначено нижче в мотивувальній частині вироку, що потребуватиме від обвинуваченого додатковий матеріальних витрат).
Таке покарання буде достатнім для досягнення його цілей, буде відповідати даним про особу обвинуваченого, принципу Конвенції захисту прав людини та основоположних свобод пропорційності обмеження прав людини та досягнення легітимної мети покарання.
Вирішуючи питання щодо цивільного позову потерпілого до обвинуваченого, суд приходить до наступного.
По справі заявлено цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про стягнення солідарно з обвинуваченого ОСОБА_7 та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області матеріальної шкоди в розмірі 10457 грн 13 коп та моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн.

При цьому, суд звертає увагу на той факт, що представником потерпілого заявлвлось клопотання про залучення у якості співвідповідача ОСОБА_7 , але окрема ухвала судом з цього приводу не виносилась, оскільки потерпілий (позивач) за загальним правилом має право заявляти позов до обвинуваченого, тому залучення його у якості співвідповідача не потребує окремого процесуального рішення в кримінальному процесі.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду така особа заподіяла у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.
З матеріалів справи вбачається, що автомобіль «ВАЗ -21043», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належав на момент ДТП «Лівобережному ОУПФ України в м.Дніпропетровськ», правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Відповідно до копії трудової книжки (а.с.188-189), ОСОБА_7 04.05.2016 переведений на посаду водія автотранспортних засобів адміністративно-господарського відділу «Лівобережне об`єднане управління пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську, а 01.02.2018 переведений на посаду водія автотранспортних засобів Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

В розділі 4 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м.Дніпрі, які містяться в матеріалах справи (а.с.107-114) закріплено режим роботи з понеділка по четвер з 08:00 до 17:00, у п`ятницю з 08:00 до 15:45, вихідними днями є субота та неділя.

Дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_7 трапилася 09.09.2017, що згідно з календарем є суботою, тобто вихідним днем. В судовому засіданні було з`ясовано у обвинуваченого, що на момент ДТП він не виконував свої посадові обов`язки, їхав не за дорученням керівництва, а по своїм власним потребам. Це також підтвердив свідок ОСОБА_11 та представник Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 під час дорожньо-транспортної пригоди не виконував свої трудові (службові) обов`язки, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволенню не підлягають.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В судовому засіданні встановлено, що на момент скоєння ДТП, автомобіль належав

«Лівобережному ОУПФ України в м.Дніпропетровськ», на момент наїзду на потерпілу автомобілем керував ОСОБА_7 . Тому суд приходить до висновку, що шкода, завдана потерпілій ОСОБА_8 , повинна бути відшкодована саме ОСОБА_7 .

Так загальними підставами, наявність яких є необхідною для всіх випадків відшкодування шкоди, є: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина заподіювача шкоди. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.
Враховуючи позицію обвинуваченого, який в судовому засіданні повністю визнав матеріальну шкоду, суд приходить до висновку, що цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_7 у розмірі 10457 грн 13 коп на користь потерпілої ОСОБА_8 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини.

В судовому засіданні встановлено, що внаслідок ДТП, яка сталася 09 вересня 2017 року з вини ОСОБА_7 , пішоходу ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди.
Однак, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує роз`яснення пунктів 5 та 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в яких зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Тому, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує фізичні страждання позивача, яка після ДТП знаходилась на лікуванні, враховуючи, що грубої необережності та умислу в діях ОСОБА_7 у скоєнні ДТП не було, а також враховуючи відповідну практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд), зокрема в рішенні «Нечипорук та Йонкало проти України», №42310/04, 21.04.2011, Суд визнав вимогу заявників про відшкодування їм нематеріальної шкоди в розмірі 80000 євро надмірною і встановив відшкодування в розмірі 35000 євро, і лише першому заявникові, а у справі ОСОБА_12 проти України №45872 19.12.2013 була встановлена Судом компенсація нематеріальної шкоди в розмірі 4500 євро, попри те, що заявник просив 30000 євро.
Крім того, вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_7 працює, має дохід 2200 грн на місяць (з його слів), пенсіонер, вчинив злочин з необережності. При цьому, суд ще раз звертає увагу на ту обставину, що за принципом змагальності, суд позбавлений можливості витребувати будь-які докази (документи), а учасники процесу самостійно довідку про доход обвинуваченого суду не надали (при цьому, ніхто з учасників процесу заявлений розмір заробітної плати не оспорював).
Враховуючи викладені обставини, а також понесені потерпілою ОСОБА_8 фізичні та моральні страждання, що виразилось у сильних душевних переживаннях, страхах, фізичному болю, зміною звичного укладу життя, те, що потерпіла втратила працездатність на 68 днів, не змогла влаштуватися на бажану роботу, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково, а саме, в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн з ОСОБА_7 на користь потерпілої.

Згідно довідки НДЕКЦ МВС України в Дніпропетровській області, витрати на проведення судової автотехнічної експертизи складають 790,96 грн. та підлягають стягненню з ОСОБА_7 на користь держави.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, клопотань про його обрання від учасників процесу не надходило.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 376, 394 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про стягнення солідарно з обвинуваченого ОСОБА_7 та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області матеріальної шкоди та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 10457 (десять тисяч чотириста п`ятдесят сім) гривень 13 (тринадцять) копійок на відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Стягнути зі ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Згідно довідки НДЕКЦ МВС України в Дніпропетровській області, витрати на проведення судової автотехнічної експертизи складають 790 (сімсот дев`яносто гривень) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок та підлягають стягненню зі ОСОБА_7 на користь держави.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирати.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня оголошення вироку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1