Ухвала Іменем України

13 червня 2018 р.

м. Київ
справа № 1-719/11

провадження № 51-3479 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю прокурора
засудженого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 06 червня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 січня 2016 року у кримінальній справі за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Подільського районного суду м. Києва від 06 червня 2012 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_4 :
на користь ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 3327 грн 60 коп. матеріальної шкоди;
на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_10 5500 грн матеріальної шкоди;
на користь ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 кожному по 50 000 грн моральної шкоди;
на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_10 кожному по 100 000 грн моральної шкоди;
на користь ОСОБА_11 150 000 грн моральної шкоди;
на користь держави 6567 грн 87 коп. витрат на проведення експертиз.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 січня 2016 року вирок місцевого суду відносно ОСОБА_4 залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винним і засуджено за вчинення умисного вбивства своєї дружини на ґрунті ревнощів за таких обставин.
19 травня 2011 року ОСОБА_4 прибувдо Житнього ринку в місті Києві, який розташований по вул. В.Вал, 16, де придбав кухонний ніж з метою вчинення за його допомогою вбивства ОСОБА_12
20 травня 2011 року ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір та знаючи, що ОСОБА_12 вранці цього дня буде перебувати по вул. Хорива в м. Києві, став чекати її біля будинку № 2 по цій вулиці, взявши із собою раніше придбаний ніж. Приблизно о 07.35 год. засуджений зустрів за вказаною адресою свою дружину - ОСОБА_12 , яка підійшла до нього з метою спілкування.
Після цього ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, завдав потерпілій зазначеним ножем численні удари, чим спричинив їй колото-різані поранення, від яких ОСОБА_12 померла.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок його невиправданої суворості, ставить вимогу про зміну оскаржених судових рішень відносно ОСОБА_4 . Вважає, що судом не повною мірою враховано дані про особу засудженого та відсутність обставин, які обтяжують покарання, що дає змогу призначити ОСОБА_4 покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією частини статті, за якою його визнано винним.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор та потерпілі заперечували проти задоволення касаційної скарги, засуджений та його захисник касаційну скаргу підтримали.
Мотиви Суду
Відповідно до ст. 395 КПК України 1960 року касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними в справі і додатково поданими матеріалами в тій частині, в якій воно було оскаржене.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі не піддаються сумніву.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким злочином, особу винного, який не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеризується позитивно, відсутність обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у розмірі, наближеному до максимального, передбаченого санкцією частини статті, за якою його визнано винним.
Переглянувши цю кримінальну справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_13 в інтересах засудженого ОСОБА_4 (в якій також зазначалось про невиправдану суворість призначеного покарання) суд апеляційної інстанції врахував конкретні обставини справи. Зокрема те, що ОСОБА_4 позбавив потерпілу життя на ґрунті ревнощів; перед вчиненням злочину погрожував їй фізичною розправою, аж до вбивства; на досудовому слідстві та в судовому засіданні давав різні показання про обставини вчинення злочину; визнавав себе винним частково; вказував на те, що вчинок вплинув на його життя, але при цьому не висловлював жалю чи щирого розкаяння з приводу того, що позбавив життя свою дружину. Апеляційний суд постановив мотивовану ухвалу, якою визнав вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а призначене ОСОБА_4 покарання таким, що повною мірою відповідає вимогам ст. 65 КК України. При цьому доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_13 , зокрема ті, на які посилається в касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , були предметом розгляду суду апеляційної інстанції та мотивовано спростовані.

Колегія суддів касаційного суду також вважає призначене засудженому ОСОБА_4 покарання необхідним і достатнім для його виправлення й попередження вчинення ним нових злочинів.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та в повній мірі відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування оскаржених судових рішень, у справі не встановлено.
Враховуючи викладене, а також відсутність у касаційній скарзі захисника ОСОБА_5 переконливих доводів на обґрунтування невиправданої суворості призначеного ОСОБА_4 покарання, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення цієї скарги.

Керуючись, п. п. 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, ст.ст. 394-396 КПК України 1960 року та § 3 Закону України № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 , Верховний Суд
ухвалив:
Вирок Подільського районного суду м. Києва від 06 червня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 січня 2016 року відносно ОСОБА_4 залишити без змін, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3