н/п 1-кс/640/8609/18
УХВАЛА
"28" серпня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
представника потерпілої ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
У судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив її задовольнити. Пояснив, що копію оскаржуваної постанови отримав 23.07.2018р.
Слідчий ОСОБА_4 проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність.
За не спростування матеріалами закритого кримінального провадження вказаної представником потерпілої дати отримання оскаржуваної постанови, слідчий суддя вважає строк звернення зі скаргою не пропущеним та розглядає її по суті.
Як передбачено п.3 ч.1 ст.303 КПК України, потерпілий, його представник під час досудового провадження мають право оскаржити рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Під закриттям кримінального провадження розуміють таке закінчення досудового розслідування, яке відбувається за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або за наявності підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, що стосуються цього провадження в їх сукупності.
З матеріалів закритого кримінального провадження вбачається, що слідчим ОСОБА_4 здійснювалось досудове розслідування з обставин наїзду 21.10.2014р. о 02.45 год. в районі буд. 21-а по вул. Мерефянське шосе у м. Харкові автомобілем «ТАТА- LPT 613/58», р.н. НОМЕР_1 (далі: «ТАТА») під керуванням ОСОБА_6 на пішохода ОСОБА_7 , який внаслідок ДТП смертельно травмований (а.к./п. 17).
У власноручних первісних поясненнях водій ОСОБА_6 від 21.10.2014р. вказує швидкість руху автомобілю «ТАТА», яким він керував приблизно 60 км/год., відсутність транспорту, окрім автомобілю «Газель», що рухався позаду в попутному напрямку, те, що коли він бачив пішохідний перехід, до якого ще не доїхав, пішохід вибіг несподівано з правої обочини, контакт пішохода відбувся з передньою частиною автомобіля посередині, від удару пішохода відкинуло праворуч (а.к./п. 31).
При допиті у якості свідка 12.11.2014р. водій ОСОБА_6 пояснив, що рухався на автомобілі «ТАТА» зі швидкістю 60 км/год., ввімкнене ближнє світло фар та додаткові фари; позаду рухався автомобіль «Газель», попутних автомобілів попереду та зустрічних транспортних засобів не було; відбувся удар передньою частиною, після якого він плавно гальмував по своїй смузі руху, не змінюючи напрямку; (а.к./п. 64-65).
13.11.2015р. при додатковому допиті свідок ОСОБА_8 пояснив, що на відстані 100м. побачив пішохода, який рухався у попутному напрямку по зустрічній смузі руху, не шатаючись; його автомобіль рухався на відстані приблизно 1м. від осьової з увімкнутим дальнім світлом фар; моменту наїзду на пішохода не бачив, оскільки відволікся на світло фар автомобіля, який виїздив з приватного сектору (а.к/п. 108-109).
У власноручних показах від 13.11.2015р. свідок ОСОБА_6 вказує, що двічі посигналив пішоходу, який рухався в попутному напрямку по зустрічній смузі руху на відстані 0.5м. від осьової полоси, на що останній озирнувся (а.к/п.110).
16.11.2015р. за участі свідка ОСОБА_6 та його адвоката ОСОБА_9 , представника потерпілої ОСОБА_3 проводився слідчий експеримент, під час якого ОСОБА_6 надав пояснення аналогічні, наданим при додатковому допиті (а.к/п. 111-112).
Також допитаний 15.11.2014р. у якості свідка водій автомобіля «Газель» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_10 пояснив, що 21.10.2014р. приблизно о 02.45 год. рухався по Мерефянському шосе, з боку пр. Гагаріна у бік с. Покотилівка, приблизно зі швидкістю 40-50 км/год., погода похмура, темний час доби, мрячка, мокрий асфальт, дорога не освітлювалась; автомобіль «ТАТА- LPT 613/58», р.н. НОМЕР_1 рухався попереду зі швидкістю 40-50 км/год. при намірі його обігнати «мигнув» дальнім світлом фар; зустрічних та інших попутних транспортних засобів не було; автомобіль «ТАТА» рухався по своїй полосі, руху, по центу, став різко гальмувати та зупинився також по центру своєї смуги руху (а.к./п.62-63).
Судово-медичною експертизою №3420-Дм/14 від 18.11.2014р., встановлено, що контактування потерпілого з транспортним засобом відбулось задньо-лівою боковою поверхнею тіла (а.к./п. 38-43).
У висновку експертизи №664-МК/14 від 15.12.2014р. також зазначено, що у момент первинного контакту з автомобілем «ТАТА», що рухався, пішохід знаходився у вертикальному або близькому до нього положенні та був звернутий до автомобілю задньою поверхнею тіла (а.к./п.88-93).
У висновку судової авто технічної експертизи №85 від 08.08.2017р. вказано, що водій ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзд шляхом виконання п. 12.3 ПДР України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру; дії водія ОСОБА_6 не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР України та знаходились, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з ДТП (а.к./п.120-122).
06.04.2018р. прокурором ОСОБА_11 надані вказівки слідчому провести слідчий експеримент за клопотанням адвоката ОСОБА_9 , від проведення якого свідок ОСОБА_6 відмовився (а.к./п.124,125, 126-128).
Таким чином, покази свідка ОСОБА_6 в частині того, чи бачив він пішохода до наїзду, на якій відстані від свого автомобілю; характеру руху пішохода; його місця розташування на проїжджій частині, - на правому узбіччі, або на зустрічній смузі руху на відстані близько 0.5 м. від осьової, тобто ліворуч від автомобіля «ТАТА»; наявності зустрічних автомобілів; того, яке світло фар ближнє, або дальнє було увімкнуто на його автомобілі; дій ОСОБА_6 до наїзду в частині подачі звукових сигналів, - суперечливі.
Більш того, за спливу понад рік з моменту ДТП, - 13.11.2015р., водій ОСОБА_6 згадує подробиці, відсутні, як в його первісних поясненнях від 21.10.2014р., так і у свідченнях, наданих 25 днів після ДТП, - 15.11.2014р. і водночас у подальшому 29.05.2018р. свідок відмовляється від участі у слідчому експерименті, посилаючись на можливість схибити, не пригадати (а.к.п. 31; 64-65; 108-109; 125)
Слідчий експеримент па підставі додаткових пояснень ОСОБА_6 та за участі єдиного встановленого очевидця ДТП, ОСОБА_10 для з`ясування: характеру руху автомобіля «ТАТА»; наявності, або відсутності зустрічного транспорту; можливості побачити пішохода в світлі фар зустрічного транспорту на осовій полосі за наміру ОСОБА_10 здійснити обгін; координат розташування пішохода відносно меж проїжджої частини та автомобіля «ТАТА», - слідчим не проведений.
З протоколу огляду місця події вбачається, що була «мрячка», а дорожнє покриття станом на час ДТП - мокре, що з урахуванням відповіді КП «Міськсвітло» від 23.11.2015р., про відсутність освітлення, у сукупності з тим, яке освітлення було увімкнуто на автомобілі «ТАТА», а також світла транспорту, що їхав позаду та зустрічного, суттєво для визначення видимості для водія (а.к./п. 22-25, 107).
Втім в протоколі слідчого експерименту зазначена невідповідність дорожнього покриття, умовам ДТП, - сухий асфальт та у зв`язку з вказаною невідповідністю стану покриття подальші заміри не проведені (а.к./п.111-112).
Таким чином, шляхом слідчого експерименту покази свідків ОСОБА_6 . ОСОБА_10 фактично не перевірялись.
Обставини ДТП зурахуванням виявлених у пішохода ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок ДТП, пошкоджень, наявних на його взутті та одязі, а також на автомобілі, шляхом проведення комплексної судово-медичної, автотехнічної, автотрасологічної експертизи не перевірені.
Таким чином, механізм ДТП фактично не встановлений.
З урахуванням викладеного, досудове розслідування неможна вважати повним та всебічним, а оскаржуване рішення, законним та обґрунтованим, а тому скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст.303, 304, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1