АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Іванківського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 квітня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС управління з розслідування злочинів вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0003029, яким володів і користувався ОСОБА_8 .

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення належним чином не обґрунтовано підстав у зв`язку з якими потрібно здійснювати арешт майна, а також не доведено відповідність майна критеріям ст. 167 КПК України.

В апеляційній скарзі з доповненнями, прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого про арешт майна задовольнити. В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що під час розгляду вказаного клопотання судом першої інстанції було порушено вимоги кримінального процесуального закону, допущено неповноту судового розгляду, а викладені в судовому рішенні висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема прокурор вважає, що доводи клопотання слідчого про арешт майна та додані до нього матеріали містять достатньо даних, які у відповідності до положень ст. 170 КПК України, дають підстави для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів.

Крім того, апелянт вказує і на ті обставини, що розгляд клопотання відбувся без повідомлення слідчого та прокурора, що суперечить вимогам ст. 172 КПК України.

Власник майна ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомлений про дату розгляду справи, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, управлінням з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями, Генеральної прокуратури України, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003029 від 25 вересня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191 КК України за фактом замаху на заволодіння державними коштами в особливо великому розмірі, вчиненого службовими особами ТОВ «ПРОМЕНЕРГО-РЕСУРС».
Так, в ході досудового розслідування встановлено, що службові особи вказаного товариства, з метою заволодіння чужим майном коштами державного бюджету, шляхом протиправного одержання відшкодування податку на додану вартість, занизили, на порушення вимог п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, суму податкових зобов`язань за квітень 2017 року на суму 180 млн. грн.. та в супереч п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України завищили на вказану суму бюджетне відшкодування.
Діяльність ТОВ «ПРОМЕНЕРГО-РЕСУРС» фактично контролюється службовими особами його засновниками ТОВ «Екоенергосвіт».
В рамках даного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді, було проведено обшук квартири АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання керівника та одного із співзасновників ТОВ «Екоенергосвіт» ОСОБА_8 , в ході якого було виявлено та вилучено наступне майно: печатку із пристроєм для виготовлення рельєфних відтисків іноземної компанії «PERRITT SELECT INVES TWENTE LIMITED» та копії документів щодо цієї компанії на 8-ми арк.; печатку із пристроєм для виготовлення рельєфних відтисків іноземної компанії «DE CASTRO MARKING PRODUCT LTD.BRITISH VIRGIN ISLANDS»; печатку із пристроєм для виготовлення рельєфних відтисків «SINTEX INTERNATIONAL DEVELOPMENT PTE.LTD*COMMON SEAL», а також звичайну печатку цієї іноземної компанії та копії документів щодо цієї компанії на 28-ми арк.; копії документів щодо іноземної компанії «TORTOLA VIRGIN ISLANDS» на 42-х арк..; копії документів іноземної компанії «MAYTEX INVESTMENT (GROUP) LIMITED» на 5-ти арк..; печатку ТОВ «ЗНК», ; чотири печатки ТОВ «Інвестиційна компанія «Фінлекс-Інвест», ; дві печатки ТОВ «Межрегіональна торговельна компанія», ; печатку ТОВ «Агроінтер-ДСД», ; печатку ТОВ «АЛЬФА-ІНТЕРТРЕЙД», ; печатку ТОВ «ОМЕГАСЕРВІС-СВ», ; печатку ТОВ «Ардекс», ; печатку ТОВ «ВЕСТЕН-ІСС», ; печатку ДП «Глобинеагропродукт «Д», ; дві печатки ТОВ «ВКФ «РВК Плюс», ; печатку ТОВ «КРАСНОЛ», ЄДПРОУ 37856095; вихідний штамп ТОВ «Ардекс», ; вихідний штамп ТОВ «Межрегіональна торговельна компанія», ; вихідний штамп ТОВ «ЗНК», ; вихідний штамп ТОВ «Інвестиціна компанія «Фінлекс-Інвест», ; чотири кліше для виготовлення факсимільних підписів.

Постановою старшого слідчого в ОВС управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями, Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 від 14 квітня 2018 року, вказане майно визнано речовими доказами.
Звертаючись з клопотанням про арешт вилученого майна, слідчий зазначив, що метою для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є збереження даного майна, як речового доказу.
Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя послався на необґрунтованість доводів слідчого щодо підстав у зв`язку з якими необхідно накласти арешт на майно.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів не погоджується.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, а саме з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
На думку колегії суддів, надані слідчим матеріали містять достатньо відомостей, які дають підстави вважати, що вилучені в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 речі можуть бути об`єктами, які є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, що вказує на його відповідність критеріям ст. 98 КПК України, а відтак вважає, що стороною обвинувачення доведено ті обставини, що вказане майно має ознаки речових доказів.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Таким чином, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом, якою, на підставі встановлених вище обставин, клопотання слідчого слід задовольнити та накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів.
За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Іванківського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 квітня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС управління з розслідування злочинів вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0003029, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС управління з розслідування злочинів вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0003029, задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене під час проведення обшуку 13 квітня 2018 року за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на: печатку із пристроєм для виготовлення рельєфних відтисків іноземної компанії «PERRITT SELECT INVES TWENTE LIMITED» та копії документів щодо цієї компанії на 8-ми арк.; печатку із пристроєм для виготовлення рельєфних відтисків іноземної компанії «DE CASTRO MARKING PRODUCT LTD.BRITISH VIRGIN ISLANDS»; печатку із пристроєм для виготовлення рельєфних відтисків «SINTEX INTERNATIONAL DEVELOPMENT PTE.LTD*COMMON SEAL», а також звичайну печатку цієї іноземної компанії та копії документів щодо цієї компанії на 28-ми арк.; копії документів щодо іноземної компанії «TORTOLA VIRGIN ISLANDS» на 42-х арк..; копії документів іноземної компанії «MAYTEX INVESTMENT (GROUP) LIMITED» на 5-ти арк..; печатку ТОВ «ЗНК», ; чотири печатки ТОВ «Інвестиційна компанія «Фінлекс-Інвест», ; дві печатки ТОВ «Межрегіональна торговельна компанія», ; печатку ТОВ «Агроінтер-ДСД», ; печатку ТОВ «АЛЬФА-ІНТЕРТРЕЙД», ; печатку ТОВ «ОМЕГАСЕРВІС-СВ», ; печатку ТОВ «Ардекс», ; печатку ТОВ «ВЕСТЕН-ІСС», ; печатку ДП «Глобинеагропродукт «Д», ; дві печатки ТОВ «ВКФ «РВК Плюс», ; печатку ТОВ «КРАСНОЛ», ЄДПРОУ 37856095; вихідний штамп ТОВ «Ардекс», ; вихідний штамп ТОВ «Межрегіональна торговельна компанія», ; вихідний штамп ТОВ «ЗНК», ; вихідний штамп ТОВ «Інвестиціна компанія «Фінлекс-Інвест», ; чотири кліше для виготовлення факсимільних підписів.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/2534/2018 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанціїОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1