Ухвала
25 травня 2018 року

м. Київ
справа № 645/3482/16-к

провадження № 51- 6321 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, що приймав участь при розгляді кримінального провадження у судді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2018 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі КК)до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК до вказаного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2014 року та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2018 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій засудженого ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок м`якості, просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_4 і призначити новий розгляду в суді апеляційної інстанції.
В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує, що судами при призначенні покарання засудженому та визначенні його остаточного розміру відповідно до 71 КК не враховано наявність вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2014 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді штрафу у розмірі 1020 грн. Також, прокурор звертає увагу, що при визначені засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, судами не в повній мірі враховано дані про особу засудженого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, новий злочин вчинив в період іспитового строку та завдані злочином збитки не відшкодував.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі прокурор, посилаючись на порушення вимог с. 71 КК, не навів належного обґрунтування, зокрема не повідомив Суд про те, чи вирішувалось питання про застосування покарання за наявності кількох вироків у порядку передбаченому ст. 539 КПК на підставі п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК, і якщо ні, то чому, на його думку положення ст. 71 КК не можуть бути застосовані в такому порядку. У зв`язку з цим Суд вважає, що прокурор не навів належних доводів, які були б, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК з огляду на положення ст. 413 КПК, безумовною підставою для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції касаційним судом.
Крім того, прокурор в своїй скарзі не наводить обґрунтування щодо явної несправедливості призначеного засудженому ОСОБА_4 покарання внаслідок м`якості з огляду на тяжкість вчиненого ним злочину, обставин його скоєння та даних про особу засудженого, зважаючи на положення ст. 414 КПК та приписи статей 50, 65, КК у їх взаємозв`язку.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга прокурора не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків (прокурором має бути підтверджено, що ним не пропущений встановлений ухвалою суду строк при повторному зверненні до суду).
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора, що приймав участь при розгляді кримінального провадження у судді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2018 року щодо ОСОБА_4 та надати йому строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог, касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3