Справа № 675/2338/18
Провадження № 1-кп/675/160/2018
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" вересня 2018 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав кримінальне провадження № 0000453 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізяслав Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта повна загальна середня, раніше судимого 18 серпня 2016 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ст. 185 ч. 1 КК України до 200 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 у другій половині липня 2017 року близько 07 години 00 хвилин шляхом вільного доступу потрапив на територію Плужненського професійного аграрного ліцею, що по вул. Шевченка, 139 у м. Ізяслав Хмельницької області, де підійшов до сховища для техніки, яке перебуває на балансі зазначеного навчального закладу (інвентарний номер - 10310166), заліз через дерево, яке росте поблизу сховища, на дах вказаного приміщення, та, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, використовуючи плоскогубці, демонтував 30 листів шиферу. Через день після їх демонтажу близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яким не було відомо, що ОСОБА_5 скоює крадіжку чужого майна, на гужовій повозці, запряженій належним ОСОБА_9 конем, приїхали до вищевказаного сховища для техніки, де, використовуючи заздалегідь підготовлену ОСОБА_5 мотузку, транспортували з даху сховища 17 листів шиферу, 4 з яких пошкодили. Надалі, вони завантажили на гужову повозку 13 листів восьмихвильового шиферу розмірами 174?111?0,5 см. кожен вартістю 57 грн. за один лист загальною вартістю 741 грн., які ОСОБА_5 перевіз до місця свого проживання, що в АДРЕСА_1 .
Таким чином, ОСОБА_5 шляхом вільного доступу,керуючись корисливим мотивом, направленим на викрадення чужого майна, таємно, повторно викрав 13 листів восьмихвильового шиферу розмірами 174?111?0,5 см. кожен, належних Плужненському професійному аграрному ліцею, вартістю 57 грн. за один лист загальною вартістю 741 грн. Своїми протиправними діями ОСОБА_5 спричинив Плужненському професійному аграрному ліцею матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
31 серпня 2018 року між представником потерпілого Плужненського професійного аграрного ліцею ОСОБА_4 і підозрюваним ОСОБА_5 за їх взаємною ініціативою укладена угода про примирення на таких умовах:
- підозрюваний ОСОБА_5 повністю визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, підтверджує обставини вчинення правопорушення та сприяє його розкриттю;
- представник потерпілого підтверджує факт примирення з підозрюваним, здійснює акт його прощення в результаті вільного добровільного остаточного волевиявлення, яке виключає будь-який неправомірний вплив шляхом обіцянок, насильства, погроз, фізичного або психічного примусу;
- сторони повністю дійшли згоди щодо правової кваліфікації вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а саме: ч. 2 ст. 185 КК України;

- сторони дійшли згоди щодо вчинення підозрюваним на користь Плужненського професійного аграрного ліцею в строк до 07 вересня 2018 року певних дій, а саме: ОСОБА_5 зобов`язаний відшкодувати спричинені потерпілому матеріальні збитки, передавши на користь останнього 23 листи восьмихвильового шиферу розмірами 174?111?0,5 см.;

- сторони узгодили міру покарання ОСОБА_5 , а саме: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України вони дійшли домовленості про звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 цього ж Кодексу є злочином середньої тяжкості. Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає повністю, цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч. 5 п. 1 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про примирення.
Представник потерпілого ОСОБА_4 пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та просить затвердити угоду.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Зміст угоди про примирення, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди судом не встановлено.
Узгоджена представником потерпілого і обвинуваченим міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, інтересам суспільства не суперечить, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових правопорушень. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.
Зокрема, враховано, що ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що пом`якшує йому покарання.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.
Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд дійшов висновку, що укладену між представником потерпілого і ОСОБА_5 угоду про примирення слід затвердити та призначити останньому узгоджене сторонами покарання.
Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374-376, 474, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення, укладену 31 серпня 2018 року між представником потерпілого Плужненського професійного аграрного ліцею ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: 07 листів восьмихвильового шиферу, які знаходяться на зберіганні у потерпілого Плужненського професійного аграрного ліцею,залишити у власності Плужненського професійного аграрного ліцею; гужову повозку та коня, які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_10 , залишити у власності ОСОБА_10 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення:
обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 5, 6, 7 статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених частинами 6 чи 7 статті 474 КПК України;
прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1