Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року
м. Київ

справа № 331/7979/15-к
Провадження № 51-6998ск18

Верховний суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя

від 14 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області

від 28 березня 2018 року в межах кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК.
Встановлені обставини
За вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2017 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк

2 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 роки та покладено обов`язки, визначені ст. 76 цього Кодексу.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_6 53337,98 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 28 березня 2018 року вирок місцевого суду залишено без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення судами першої та апеляційної інстанцій вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада

2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 28 березня

2018 року і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, вказуючи на незаконність та необґрунтованість оскаржуваних судових рішень, захисник лише формально посилається на недотримання місцевим судом вимог ч. 2 ст. 332 КПК,

при цьому не зазначає, у чому конкретно полягають ці порушення відповідно

до ч. 1 ст. 412 цього Кодексу та з урахуванням вимог статей 370, 371, 374 КПК у їх взаємозв`язку. Натомість захисник зазначає про неповноту судового розгляду, що згідно вимог статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Не погоджуючись із висновком місцевого суду щодо розміру цивільного позову, стягнутого на користь потерпілої із засудженого, захисник у касаційній скарзі

не наводить обставин, які би спростовували цей висновок чи свідчили би про його помилковість відповідно до положень статей 22, 23, 1166, 1167 і 1187 ЦК.
Касаційна скарга захисника не містить доводів щодо необхідності скасування ухвали апеляційного суду відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК. В ній не зазначено, які конкретно положення матеріального чи процесуального закону порушено судом апеляційної інстанції та в чому полягають ці порушення.
Захисник не зазначив, чи заявлялися у суді апеляційної інстанції стороною захисту клопотання, які всупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПКапеляційний судбезпідставно

не задовольнив, а також, які конкретнодоводи його апеляційної скарги у порушення ст. 419 цього Кодексу суд апеляційної інстанції належним чином

не дослідив, не перевірив і не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Касаційна скарга захисника не містить посилань на жодну з безумовних підстав, передбачених ч. 2 ст. 412 цього Кодексу для скасування судового рішення.
Усупереч п. 6 ч. 2 ст. 427 КПК захисник не долучив до касаційної скарги її копій з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження й усім учасникам судового провадження.
Також він не зазначив, чи бажає брати участь у касаційному розгляді кримінального провадження, як це передбачено ч. 3 ст. 427 КПК.
Відсутність у касаційній скарзі зазначених обґрунтувань та недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя

від 14 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області

від 28 березня 2018 року і встановити десятиденний строк із дня отримання ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3