Справа № 199/9070/17
ВИРОК
іменем України

01.08.2018 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження №0000243 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , маючого неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , згідно з виконавчим листом № 2-3479 від 01 жовтня 2009 року, виданого на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 01 жовтня 2009 року, яке 12 жовтня 2009 року набрало законної сили, зобов`язаний до сплати аліментів на утримання його неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ним повноліття в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 червня 2009 року.

Однак, ОСОБА_6 , маючи умисел направлений на невиконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду, що набрало чинності 12 жовтня 2009 року, достовірно знаючи про обов`язки, які покладаються на батьків Конституцією України та сімейним законодавством, а саме обов`язку батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття, закріплений у ст.51 Конституції України, а також ст.180 Сімейного кодексу України вчинив дії, направлені на ухилення від сплати аліментів на утримання дитини.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , розуміючи, що посягає на нормальний розвиток і здоров`я своєї дитини, в період часу з 01 квітня 2010 року по сьогоднішній день, систематично і наполегливо ухилявся від виконання вказаного вище рішення суду, що виражалось у приховуванні своїх доходів. Так, ОСОБА_6 будучи офіційно працевлаштованим на посаді столяра в Приватному Будівельно-Монтажному Підприємстві «Строїтель-П» у період часу з 30 січня 2017 року до серпня місяця 2017 року, отримував офіційну заробітну плату, проте аліментів на утримання його неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку не сплачував, також необхідних для існування коштів, їжі, одягу або житла жодного разу не надав.

Сума заборгованості ОСОБА_6 з виплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 становить: 2010 рік - 5077,35 гривень; 2011 рік - 8076,00 гривень; 2012 рік - 8767,20 гривень; 2013 рік - 9410,64 гривень; 2014 рік - 10710,96 гривень; 2015 рік - 12797,04 гривень; 2016 рік - 15054,48 гривень, 2017 рік - 16887,75 гривень.

Станом на 08.12.2017 року, загальна сума заборгованості з виплати аліментів на утримання дитини становить 86781,42 гривень.

Таким чином, дії ОСОБА_6 , що полягали в ухиленні від сплати визначених судом аліментів, набули злісного характеру, в результаті чого виникла заборгованість по виплаті встановленого розміру коштів на утримання дитини, що сукупно перевищує суму виплат за шість місяців відповідних платежів.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою провину фактично визнав частково. Суду показав, що з ОСОБА_4 перебував у шлюбі від якого вони мають спільну дитину ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу знав, що відповідно до рішення суду повинен сплачувати аліменти на користь своєї колишньої дружини на утримання свого сина ОСОБА_7 , починаючи з 15.06.2009 року до повноліття дитини у розмірі частини від усіх видів його заробітку. Зазначає, що рішення суду про стягнення з нього аліментів отримував та був присутнім під час судового засідання з цього приводу, державний виконавець до себе його не викликав та не попереджав про кримінальну відповідальність за несплату аліментів, але про відкрите виконавче провадження йому було відомо. Знав, що відносно нього було відкрито кримінальне провадження щодо не сплати аліментів, оскільки його викликав з цього приводу слідчий, але воно було закрито у 2013 році, а про нове відкрите кримінальне провадження він дізнався лише у 2017 році. Також вказує, що у 2010 році під час його звільнення з меблевої фабрики, він дізнався, що на користь ОСОБА_4 з нього утримували кошти в рахунок сплати аліментів. Також визнав факт ухилення від сплати аліментів та зазначив, що йому відомо про розмір заборгованості.

Не зважаючи на фактично часткове визнання вини, суд вважає, що вина ОСОБА_6 в обвинуваченні згідно обвинувального акту, підтверджується доказами, отриманими під час кримінального провадження, долученими судом та дослідженими під час судового розгляду.

Так, потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що з ОСОБА_6 перебувала у шлюбі, від якого вони мають спільну дитину - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом з нею. За рішенням суду ОСОБА_6 на утримання їх сина повинен сплачувати аліменти у розмірі частини від його заробітку починаючи з 15.06.2009 року. Спочатку він, після рішення суду добровільно на протязі 2-х місяців сплачував аліменти у розмірі 200 грн., потім припинив виплати та з 2011 року по 2016 рік аліментів не сплачував, а у грудні 2017 року сплатив 500 грн. Також отримувала виплати з місця його роботи, поки він не звільнився, а від держави отримувала допомогу на утримання дитини. Вона зверталася до обвинуваченого з проханням перерахувати гроші відповідно до рішення суду, які були проігноровані, намагалась налагодити відносини з ним та за її рахунок, він разом з дитиною їздив відпочивати. Вказує, що ОСОБА_6 знав про рішення суду, щодо сплати аліментів, оскільки декілька раз їх сплачував та відносно нього було відкрито кримінальне провадження щодо несплати аліментів.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що з потерпілою ОСОБА_4 перебуває у шлюбі з 2013 року, піклується за її дитиною ОСОБА_7 , матеріально забезпечує його та виховує, як батько. Він знає, що ОСОБА_6 повинен сплачувати аліменти на утримання свого сина, але останній цього не робить. Вказує що, зі слів дружини йому відомо, що ОСОБА_6 у грудні 2017 році сплатив у рахунок аліментів 500 грн., а за інший період ніяких виплат не робив, речей для дитини не купляв. Зазначає, що приблизно у 2015 році він перебуваючи разом з ОСОБА_4 випадково зустріли ОСОБА_6 , який сам підійшов до них і розпочав розмову з приводу сплати аліментів та зазначив, що буде сплачувати аліменти.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що вона є матір`ю потерпілої ОСОБА_4 , яка після розлучення з ОСОБА_6 проживає з нею. Після рішення суду про стягнення аліментів жодного разу він не навідував свого сина - ОСОБА_7 , не спілкувався з ним, ніякої участі у його вихованні не приймав, грошових коштів на його утримання не надавав, окрім 2-3 разів у 2010 або 2011 році через поштовий переказ, речей та подарунків не купував. Вказує, що ОСОБА_4 після отримання виконавчого листа відразу його віднесла до виконавчої служби, згодом подала заяву до поліції з приводу ухилення від сплати аліментів, результатом чого стало порушене відносно ОСОБА_6 кримінального провадження з цього приводу. Також зазначає, що ОСОБА_4 отримувала від держави грошову допомогу на утримання її сина.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що працює на посаді державного виконавця АНД ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області та в її провадженні перебуває виконавче провадження, щодо стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання їх спільної дитини - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказала, що ОСОБА_4 зверталась з метою притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів. ОСОБА_6 було відомо про його зобов`язання щодо сплати аліментів, оскільки матеріали виконавчого провадження містять розпорядження від листопада 2009 року до головного бухгалтера підприємства «Мебельная страна», де працював ОСОБА_6 до березня 2010 року, яка з його заробітної плати і відраховувала кошти в рахунок аліментів, а зазначене відрахування відбувається тільки з відома боржника ОСОБА_6 . Також повідомила, що сума заборгованості обвинуваченого відповідає дійсності, де враховані і ті кошти які з нього утримувались коли він працював.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що працює на посаді державного виконавця АНД ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області та у період перебування державного виконавця ОСОБА_10 у відпустці вказане виконавче провадження було передано йому. У цей час до нього звернулась потерпіла ОСОБА_4 з заявою про надання їй довідки про заборгованість перед нею у сплаті аліментів, яку він безпосередньо і надав. Будь-яких інших дій у вказаному виконавчому провадженні він не здійснював, оскільки згідно документальної бази воно розподілене на ОСОБА_10 .

Крім показань потерпілої та свідків, вина ОСОБА_6 в обвинуваченні згідно обвинувального акту також підтверджується:

-довідкою-розрахунком державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, згідно якої загальна заборгованість по аліментам у ОСОБА_6 станом на 08.12.2017 року складає 86781,42 гривень;

-копією виклику ОСОБА_6 від 30.10.2017 року до державного виконавця щодо сплати боргу по аліментам у розмірі 85246,17 грн;

-довідкою з Приватного Будівельно-Монтажного Підприємства «Строїтель-П» від 23.08.2017 року, відповідно до якої ОСОБА_6 з 30.01.2017 року до серпня місяця 2017 року працював столяром та отримував офіційну заробітну плату, проте аліментів на утримання його неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку не сплачував;

-копією постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 09.11.2009 року про примусове виконання виконавчого листа № 2-3479 від 26.10.2009 року;

-копією виконавчого листа Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська, виданого 01.10.2009 року, згідно якого ОСОБА_6 зобов`язаний до сплатити аліментів на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь матері ОСОБА_12 в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей її віку, починаючи з 15.06.2009 року і до досягнення дитиною повноліття;

-копією рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 01.10.2009, згідно якого з ОСОБА_6 стягнуто на користь ОСОБА_12 аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей її віку, починаючи з 15.06.2009 року і до досягнення дитиною повноліття;

-копією свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_13 від 04.11.2009 року за актовим записом № 501;

-копією свідоцтва про шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_13 від 07.12.2013 року за актовим записом № 950, відповідно до якого після реєстрації шлюбу ОСОБА_13 присвоєне прізвище ОСОБА_14 ;

-копією свідоцтва про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якої є обвинувачений ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_12 ;

-заявою ОСОБА_4 до начальника АНД РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів за ст. 164 КК України;

-копією постанови державного виконавця АНД ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_10 серії ВП №15828166 від 30.10.2017 року про накладення арешту на все майно ОСОБА_6 в рамках виконавчого провадження за виконавчим листом №2-3479 від 26.10.2009 року;

-копією постанови державного виконавця АНД ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_10 серії ВП №15828166 від 30.10.2017 року про звернення стягнення на доходи ОСОБА_6 в рамках виконавчого провадження за виконавчим листом №2-3479 від 26.10.2009 року;

-копією постанови державного виконавця АНД ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_15 серії ВП №15828166 від 14.03.2018 року про тимчасове обмеження ОСОБА_6 у праві керування транспортними засобами в рамках виконавчого провадження за виконавчим листом №2-3479 від 26.10.2009 року;

-копією постанови державного виконавця АНД ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_15 серії ВП №15828166 від 14.03.2018 року про тимчасове обмеження ОСОБА_6 у праві полювання в рамках виконавчого провадження за виконавчим листом №2-3479 від 26.10.2009 року;

-копією постанови державного виконавця АНД ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_15 серії ВП №15828166 від 14.03.2018 року про тимчасове обмеження ОСОБА_6 у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристоями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії в рамках виконавчого провадження за виконавчим листом №2-3479 від 26.10.2009 року;

-копією постанови державного виконавця АНД ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_15 серії ВП №15828166 від 14.03.2018 року про тимчасове обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України в рамках виконавчого провадження за виконавчим листом №2-3479 від 26.10.2009 року;

-довідкою-розрахунком державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, згідно якої загальна заборгованість по аліментам у ОСОБА_6 станом на 01.05.2018 року складає 96651,30 гривень;

-копією постанови слідчого СВ АНД РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 29.05.2014 року, відповідно до якої кримінальне провадження №00000161 від 09.01.2014 року за фактом злісного ухилення ОСОБА_6 від сплати аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання їх спільної дитини - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 закрито.

Оцінюючи докази, суд вважає, що дії ОСОБА_6 повинні бути кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Суд розцінює часткове визнання ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, як обрану останнім лінією захисту і бажання пом`якшити для себе кримінальної відповідальності, і вважає, що показання обвинуваченого не впливають будь-яким чином на доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення або на кваліфікацію вчиненого, тому суд не може його показання в частині часткового визнання своєї вини взяти до уваги.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердив факт ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів на користь своєї колишньої дружини, також, що був обізнаний щодо сплати аліментів, а у період свого працевлаштування на підприємстві «Мебельная страна» їх сплачував, що підтверджується записом у виконавчому листі №2-3479/09 від 01.10.2009 року про відсутність заборгованості по аліментам станом на 01.04.2010 року.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 знав про необхідність сплати аліментів, оскільки 09.01.2014 року відносно нього було порушено кримінальне провадження за злісне ухилення від сплати аліментів, що також підтверджується показами обвинуваченого у судовому засіданні.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що його державний виконавець не викликав та не попереджував про кримінальну відповідальність за несплату аліментів спростовується показами свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в частині часткової сплати аліментів після рішення суду, відкритим відносно нього 09.01.2014 року кримінальним провадження за ч.1 ст.164 КК України, наявністю відомостей про утримання з його заробітної плати аліментів під час трудових відносин з підприємством «Мебельная страна» та відсутністю відомостей про такі утримання під час його перебування у трудових відносинах з приватним будівельно-монтажним підприємством «Строїтель-П» у період часу з 30 січня 2017 року до серпня місяця 2017 року, де він отримував офіційну заробітну плату, проте аліментів на утримання його неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку не сплачував, що свідчить про його не бажання сплати таких аліментів, коли про таку необхідність йому було добре відомо, що також не заперечувалось самим обвинуваченим.

Всі докази у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_6 отримані у передбаченому Кримінальним процесуальним Кодексом України порядку, є належні та допустимі.

Недопустимих доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини або доказів та відомостей, які стосуються особи обвинуваченого не має.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд керується вимогами ст.65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до умисного злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні фактично визнав частково, у лікарів нарколога і психіатра на обліку не перебуває, за місцем проживання скарг не надходило, раніше не судимий.

З огляду на викладене, а, також, тривалий час несплати аліментів з боку ОСОБА_6 на утриманні своєї неповнолітньої дитини, велику суму заборгованості по аліментам у розмірі 86781,42 гривень, яку обвинувачений добровільно не погасив та не намагався хоча би частково погасити, думку потерпілої та прокурора, які пропонували суду призначити обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі на певний строк, тому суд вважає, що ОСОБА_6 має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а саме, у вигляді арешту.

Керуючись ст.ст.368-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України і призначити покарання у вигляді 3 (трьох) місяців арешту.

Строк відбуття покарання для ОСОБА_6 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання та затримання засудженого органом поліції.

Обвинувачений, прокурор, захисник, потерпіла мають право подати апеляційну скаргу на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська до апеляційного суду Дніпропетровської області.

На підставі ч.6 ст.376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Інші учасники судового провадження мають право копію вироку отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1