ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/5031/18
Провадження № 1-в/210/383/18

"05" вересня 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

представника адміністрації колонії: ОСОБА_4 ,

засудженого: ОСОБА_5 ,

захисника засудженого, - адвоката: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції (дистанційного провадження), клопотання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 про переведення засудженого ОСОБА_5 до приміщення камерного типу, -

В С Т А Н О В И В:

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 05 вересня 2018 року надійшло вищевказане клопотання, котре вмотивовано тим, що 28 серпня 2018 року, приблизно о 18 годині 35 хвилин, представниками адміністрації здійснювався обхід та контроль за засудженими відділення СПС №9 житлової зони установи, під час якого було затримано засудженого ОСОБА_5 , який помітно нервував, в результаті особистого обшуку, в правому кармані штанів, було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «NOKIA», e-mail - стертий. Під час вилучення даного мобільного телефону засуджений ОСОБА_5 , вихопив даний мобільний телефон та розбив його о підлогу, внаслідок чого мобільний телефон прийшов у несправність. На прохання представників адміністрації надати письмове пояснення на ім`я начальника установи, засуджений ОСОБА_5 відповів категоричною відмовою, про що було складено відповідний акт. Дане порушення вимог режиму відбування покарання засуджений ОСОБА_5 допустив свідомо, розуміючи негативний характер дії, посилаючись на внутрішні переконання та прагнення підтримувати стосунки поза межами установи в необмеженій кількості та прагнення зайняти певне місце у злочинній ієрархії. Мотивом є свідома демонстрація зневажливого ставлення до встановлених законом вимог адміністрації. Причиною скоєння даного порушення є психологічна установка на протиправну поведінку останнього. Засудженому ОСОБА_5 доведено встановлені заборони визначені підпунктом 3 ч.4 ст.107 КВК України та підпунктом 3 ч.3 розділу III ПВР та повторно запропоновано надати письмове пояснення, на що останній повторно відповів категоричною відмовою, але в усній формі підтверджує вищевказаний факт вилучення мобільного телефону та пояснює, що даний мобільний телефон отримав від засудженого ОСОБА_8 , перед його звільненням з установи, оскільки вони перебували в товариських стосунках, та використовував його в особистих цілях, а саме для здійснення дзвінків своїм родичам. Встановити канал надходження заборонених речей на охороняєму територію не має можливості оскільки засуджений ОСОБА_8 , звільнився з установи. Своїми діями засуджений ОСОБА_5 порушив встановлені заборони визначені підпунктом 3 ч.4 ст.107 КВК України та підпунктом 3 ч.3 розділу ІІІ ПВР.

В судовому засіданні представник адміністрації колонії надав пояснення по суті справи, клопотання підтримав у повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у ньому.

Прокурор під час розгляду клопотання вважав за можливе задовольнити його.

Засуджений в ході розгляду клопотання вину визнав, однак заперечував проти застосування до нього заходу стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу, вважаючи, що його порушення є незначним, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Захисник засудженого підтримала думку свого підзахисного, також просила відмовити в задоволенні клопотання в силу суворості заходу стягнення.

Суддя, заслухавши пояснення учасників, дослідивши клопотання з додатками, дійшов наступного.

Так, у відповідності до ч.1 ст.537 та п.2 ч.2 ст.539 КПК України питання про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у вигляді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночні камери) вирішується судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Частиною 4 статті 539 КПК України встановлено, що подання про застосування заходів стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) розглядаються протягом 24 годин з моменту надходження відповідного клопотання (подання) до суду суддею одноособово.

Судом встановлено, та сторонами не спростовувалося, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)» згідно вироку Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 липня 2017 року, за ст.ст.186 ч.3, 71 ч.1 КК України, у вигляді 04 років 06 місяців позбавлення волі.

Згідно висновку за фактом вилучення заборонених речей у засудженого ОСОБА_5 від 04 вересня 2018 року, 28 серпня 2018 року, приблизно о 18 годині 35 хвилин, представниками адміністрації здійснювався обхід та контроль за засудженими відділення СПС №9 житлової зони установи, під час якого було затримано засудженого ОСОБА_5 , який помітно нервував, в результаті особистого обшуку, в правому кармані штанів, було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «NOKIA», e-mail - стертий. Під час вилучення даного мобільного телефону засуджений ОСОБА_5 , вихопив даний мобільний телефон та розбив його о підлогу, внаслідок чого мобільний телефон прийшов у несправність. На прохання представників адміністрації надати письмове пояснення на ім`я начальника установи, засуджений ОСОБА_5 відповів категоричною відмовою, про що було складено відповідний акт. Дане порушення вимог режиму відбування покарання засуджений ОСОБА_5 допустив свідомо, розуміючи негативний характер дії, посилаючись на внутрішні переконання та прагнення підтримувати стосунки поза межами установи в необмеженій кількості та прагнення зайняти певне місце у злочинній ієрархії. Мотивом є свідома демонстрація зневажливого ставлення до встановлених законом вимог адміністрації. Причиною скоєння даного порушення є психологічна установка на протиправну поведінку останнього. Засудженому ОСОБА_5 доведено встановлені заборони визначені підпунктом 3 ч.4 ст.107 КВК України та підпунктом 3 ч.3 розділу III ПВР та повторно запропоновано надати письмове пояснення, на що останній повторно відповів категоричною відмовою, але в усній формі підтверджує вищевказаний факт вилучення мобільного телефону та пояснює, що даний мобільний телефон отримав від засудженого ОСОБА_8 , перед його звільненням з установи, оскільки вони перебували в товариських стосунках, та використовував його в особистих цілях, а саме для здійснення дзвінків своїм родичам. Встановити канал надходження заборонених речей на охороняєму територію не має можливості оскільки засуджений ОСОБА_8 , звільнився з установи. Своїми діями засуджений ОСОБА_5 порушив встановлені заборони визначені підпунктом 3 ч.4 ст.107 КВК України та підпунктом 3 ч.3 розділу ІІІ ПВР.

Вказані факти, окрім висновку, також підтверджуються численними рапортами, актами про відмову від надання письмових пояснень, протоколом вилучення заборонених предметів, актом знищення вилученого забороненого предмету, протоколами засідання профілактичної комісії колонії, довідкою про заохочення і стягнення, згідно якої засуджений має чисельні стягнення, а саме 11, за порушення правил режиму утримання, не має жодного заохочення, характеристикою, згідно якої засуджений характеризується негативно, довідкою меморандум, котра також характеризує засудженого з негативної сторони.

Своїми діями 28 серпня 2018 року засуджений ОСОБА_5 порушив вимоги, визначені підпунктом 3 ч.4 ст.107 КВК України та підпунктом 3 ч.3 розділу ІІІ ПВР.

Частиною 1 ст.134 КВК України визначено, що при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.

Відповідно до ч.3 ст.134 КВК України, стягнення може бути накладене лише на особу, яка вчинила проступок, і не пізніше десяти діб з дня виявлення проступку, а якщо у зв`язку з проступком проводилась перевірка, то з дня її закінчення, але не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно ч.1 статті 132 КВК України встановлено, що такий захід стягнення, як переведення засуджених до приміщення камерного типу може застосовуватись на строк до трьох місяців.

Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши в сукупності пояснення представника установи виконання покарань, прокурора, засудженого, захисника та письмові документи, долучені до подання, суд вважає обґрунтованим твердження адміністрації колонії щодо порушення засудженим ОСОБА_5 правил внутрішнього розпорядку, та вважає за можливе застосувати захід стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу до засудженого ОСОБА_5 строком на 01 місяць.

Враховуючи вимоги ч.4 ст.134 КВК України, суд вважає можливим допустити негайне виконання накладеного стягнення.

Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 про переведення засудженого ОСОБА_5 до приміщення камерного типу, - задовольнити.

Застосувати до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , захід стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» строком на 01 (один) місяць.

Ухвала в частині виконання накладеного стягнення виконується негайно, але може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим, котрий утримується під вартою, в той же спосіб та термін, протягом семи днів, з моменту її вручення. Оскарження даної ухвали прокурором зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1