Дата документу Справа № 310/5474/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/5474/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/684/18 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 307 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 - з приміщенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 1 грудня 2017 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Приморське, Василівського району, Запорізької області, громадянин України, працюючий на посаді монтера колії на підприємстві «Запоріжелектротранс», одружений, маючий професійно-технічну освіту, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
17 січня 2012 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі. Звільнений 29 грудня 2016 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 9 місяців 26 днів,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та засуджений до покарання у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 71 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 17 січня 2012 року та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання постановлено рахувати з 27 травня 2017 року.
Зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 27 травня 2017 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 7632 грн. 8 коп. в рахунок відшкодування витрат на проведення експертиз.
Скасовано арешт майна, накладений у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді від 30 травня 2017 року.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України за наступних обставин.
26 травня 2017 року ОСОБА_8 прибув до м. Бердянськ Запорізької області, де з невстановленою органом досудового слідства особою вступив у змову на незаконне придбання та подальший збут наркотичних засобів.
Для чого з метою реалізації спільного злочинного наміру, направленого на збут наркотичного засобу, 27 травня 2017 року приблизно о 8 год. 00 хв., знаходячись біля одного з під`їздів будинку АДРЕСА_2 , у невстановленої в ході досудового розслідування особи ОСОБА_8 незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб метадон, який незаконно зберігаючи при собі, переніс за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де продовжив незаконно зберігати його з метою подальшого збуту.
В цей же день, приблизно об 11 год. 00 хв., знаходячись за місцем свого тимчасового проживання, ОСОБА_8 отримавши вказівку по телефону від невстановленої особи жіночої статі, взяв частину раніше придбаного наркотичного засобу та з метою подальшого збуту невизначеному колу осіб, переніс його на раніше визначене місце, а саме територію, розташовану поряд з будинком № 60 по вулиці Шевченко в м. Бердянськ Запорізької області, де був затриманий працівниками поліції.
В ході огляду у ОСОБА_8 було виявлено та вилучено 36 згортків з кристалічною речовиною білого кольору, а під час огляду тимчасового місця проживання ОСОБА_8 було виявлено та вилучено 133 згортка з кристалічною речовиною білого кольору, які він зберігав з метою подальшого збуту.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 просить вироку суду скасувати та ухвалити новий, яким обвинуваченого ОСОБА_8 виправдати.
В обґрунтування своїх вимог вказує, що сторона обвинувачення не надала суду жодного доказу на підтвердження фактів збуту наркотичних засобів та умислу обвинуваченого на незаконний збут наркотичних засобів.
Зазначає, що ОСОБА_8 добровільно відмовився від вчинення злочину та намагався передати наркотичні засоби працівникам поліції. Для цього він зробив все можливе, а саме повідомив працівникам поліції про наявність у нього наркотичних засобів, видав решту наркотичних засобів та допомагав слідству викрити осіб, які їх збувають.
Крім того, ОСОБА_8 має постійне місце проживання, постійну роботу, задовільно характеризується за місцем мешкання та роботи, одружений, має на утриманні малолітню дитину, допомагав слідству встановити істину у справі, наміру продовжувати злочинну діяльність не має.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , який підтримав доводи, викладені в його апеляційній скарзі та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та відповідно до ст. 337 КПК України в межах пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, виклавши їх у вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, зазначив підстави, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Вина ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме показаннями свідків та дослідженими документами.

Так, в суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що він 26 травня 2017 року приїхав до м. Бердянськ, де його знайомий запропонував йому підзаробити та показав квартиру, в якій він може тимчасово пожити. Однак чим саме необхідно буде займатись знайомий йому не повідомив, лише залишив мобільний телефон та пояснив, що на нього будуть приходити смс-повідомлення із адресами, на які він має ходити. Наступного дня йому зателефонували та повідомили, що необхідно забрати з вулиці біля під`їзду пакет. Коли він забрав пакет та прийшов додому, то побачив, що у ньому знаходяться згортки. Про те, що у згортках були наркотики йому здогадатись було не важко і він зрозумів, що йому необхідно було їх розповсюджувати. Пізніше йому знову зателефонували та повідомили, що необхідно взяти 36 згортків, вийти на вулицю і чекати інформації про подальші дії. Він взяв пакети та пішов, після чого вирішив, що необхідно йти до відділення поліції, однак не знав де воно знаходиться. У зв`язку з тим, що у нього в руках була пляшка пива, його зупинили працівники патрульної поліції, яким він повідомив про наявність у нього метадону, який він видав їм та розповів про те, що за адресою його тимчасового місця проживання також є наркотичні речовини. Разом зі співробітниками поліції він поїхав для проведення огляду квартири, де також було виявлено згортки вищезазначених наркотичних засобів.

Таким чином, в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі сторона захисту заперечує факт того, що обвинувачений ОСОБА_8 мав умисел на незаконний збут наркотичних засобів.
Позиція захисту зводилась до того, що злочин обвинувачений не вчиняв, оскільки хотів добровільно передати наркотичні засоби співробітникам поліції.
Разом з тим, суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо всі надані докази, прийшов до правильного висновку про неспроможність такої версії обвинуваченого та доведення в повному обсязі саме його вини у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки сукупність досліджених доказів дає підстави зробити лише такі висновки.
Так, свідок ОСОБА_9 повідомив суду першої інстанції, що під час патрулювання вул. Шевченко в м. Бердянську до себе привернув увагу громадянин, який щось видивлявся, вів себе підозріло та помітно нервував. Він попросив ОСОБА_8 надати документи, після чого запитав у нього про наявність заборонених предметів, на що останній повідомив, що має при собі згортки з наркотичною речовиною, а також те, що у квартирі, де він тимчасово проживає, ще є згортки з наркотичними засобами. Було викликано наряд поліції, після чого він разом зі слідчою оперативною групою та обвинуваченим поїхали до квартири, де останній показав місцезнаходження згортків з наркотичними засобами. Додатково зазначив, що в руках у ОСОБА_8 пляшки пива не було, а зупинили вони його лише у зв`язку з тим, що вів себе підозріло.
Свідок ОСОБА_10 в суді першої інстанції показав, що під час патрулювання вул. Шевченко в м. Бердянську до себе привернув увагу громадянин, який вів себе підозріло та помітно нервував. На запитання патрульних про те, чи є в ОСОБА_8 заборонені предмети, останній повідомив, що в нього при собі є метадон, та зазначив, що в місці його тимчасового проживання ще є згортки з наркотичними засобами. Свідок додатково зазначив, що обвинувачений повідомив про наявність у нього наркотичних засобів не добровільно, а після відповідного запитання працівника патрульної поліції.
Свідок ОСОБА_11 в суді першої інстанції показав, що він був залучений в якості понятого під час вилучення у ОСОБА_8 наркотичних засобів, які були у пакетиках зеленого кольору. Зазначає, що обвинувачений розповідав про те, що приїхав в м. Бердянськ із м. Запоріжжя з метою розповсюдження наркотичних засобів.
Показання свідків в суді першої інстанції є логічними та послідовними, вони повністю узгоджуються між собою та дослідженими письмовими доказами.

Підстав не довіряти показанням свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведені до присяги, у суду не було, а в апеляційній скарзі не вказані ймовірні причини обмови обвинуваченого з боку свідків.
Також судом першої інстанції досліджені та оцінені надані стороною обвинувачення протоколи проведених в даному кримінальному провадженні слідчих дій і інші документи, які доводять вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Так, з дослідженого протоколу огляду місця події від 27 травня 2017 року, проведеного на місці виявлення ОСОБА_8 , вбачається, що у останнього було виявлено і вилучено 36 згортків з кристалічною речовиною білого кольору (а.с. 23-24).
З протоколу огляду місця події від 27 травня 2017 року, проведеного за місцем тимчасового проживання ОСОБА_8 , вбачається, що там було виявлено і вилучено 133 згортки з кристалічною речовиною білого кольору (а.с. 26-33).
З висновку експерта № 14-118 від 28 травня 2017 року вбачається, що надана на експертизу кристалічна речовина білого кольору містить у складі наркотичний засіб - метадон масою 0,0194 грам та сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол), маса якого 0,0374 грам (а.с. 49-53).
З висновку експерта № 14-127 від 3 липня 2017 року вбачається, що у всіх 168 згортках, які були надані на дослідження, кристалічна речовина білого кольору містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон та сильнодіючий лікарський засіб димедрол (а.с. 56-63).
З висновку експерта № 7-1169 від 14 серпня 2017 року вбачається, що у наданих на дослідження 168 згортках, в яких міститься кристалічна речовина білого кольору загальною масою 48,778 грам, виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, маса якого склала 15,655 грам в перерахунку на основу (а.с. 66-69).
Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 1 серпня 2000 року № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», 15,655 грамів метадону є наркотичними засобами у великих розмірів.
З протоколу огляду від 15 серпня 2017 року вбачається, що вилучена у обвинуваченого записна книжка містить адреси із зазначенням місць та способом поміщення згортків з кристалічною речовиною білого кольору (а.с. 34-38).
Вказані докази є належними, допустимими, а їх сукупність в повній мірі доводить вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також юридичну кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 307 КК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що сторона обвинувачення не надала суду жодного доказу на підтвердження фактів збуту наркотичних засобів та умислу обвинуваченого на незаконний збут наркотичних засобів є необґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до абз. 2 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх.

Про умисел ОСОБА_8 на збут наркотичних засобів вказує те, що у нього було вилучено наркотичні засоби у великих розмірах, які були розфасовані у 168 згортків та упаковані у спосіб, що здатний полегшити їх збут (отвір кожного згортку заклеєний полімерною плівкою, в деяких згортках знаходяться магніти).
Про те, що ОСОБА_8 не вживає наркотичні засоби свідчить відсутність в матеріалах кримінального провадження відомостей про притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за ст. 309 КК України чи перебування на обліку у нарколога, а також посилання адвоката в апеляційній скарзі на цю обставину.
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_8 добровільно йшов здавати наркотичні засоби в поліцію спростовуються фактичними обставинами, за яких його було затримано.
Так, обвинувачений проживав у м. Бердянськ на вул. Перемоги 6, відділення поліції знаходилось по вул. Грецька 60, а зупинено його було на АДРЕСА_4 , у зв`язку з чим, можна зробити висновок, що ОСОБА_8 вийшов з дому і з наркотичним засобами пішов у напрямку, прямо протилежному відділенню поліції.
Зазначені обставини у своїй сукупності «поза розумним сумнівом» доводять, що ОСОБА_8 вчинив дії, направлені на збут наркотичних засобів.
Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу даних про особу обвинуваченого, то з мотивувальної частини вироку вбачається, що суд першої інстанції врахував всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні обвинуваченому покарання, а тому на правильність висновків суду не впливають.

Інші доводи апеляційної скарги щодо наявності сумнівів з приводу доведеності вини обвинуваченого, а також кваліфікації його дій, які суд першої інстанції повинен був враховувати на його користь, судова колегія до уваги не приймає, оскільки досліджені судом першої інстанції докази в їх сукупності в достатній мірі доводять вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 про скасування вироку та ухвалення нового, яким виправдати ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 1 грудня 2017 року, у відношенні ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим, який утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3