ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 201/5413/18
Провадження № 1-кс/201/3903/2018
УХВАЛА

22 травня 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро внесене під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000376 від 15 листопада 2017 року клопотання прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся з клопотанням до суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання прокурор вказав на те, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №65 (по особовому складу) від 20 травня 2015 року солдата ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду радіотелеграфіста відділення приймальних радіопристроїв зазначеної військової частини, яка дислокується в АДРЕСА_3 .

За наведених обставин, солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 11, 12, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, про все що сталося з ним доповідати безпосередньому командиру.

Відповідно до Закону України про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» статті 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. У відповідності до нової редакції статті 407 КК України внесеної Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини» опублікованої у журналі Голос України від 17.03.2014 № 39, військовослужбовець солдат ОСОБА_6 вчинив злочин в умовах особливого періоду.

4 серпня 2017 року солдат ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження служби, не з`явився вчасно на службу з лікувального закладу до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

30 жовтня 2017 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська солдата ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 2 роки.

Відповідно до ст.ст. 11, 12, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, не пізніше наступного дня після оголошення вироку, тобто 31 жовтня 2017 року, солдат ОСОБА_6 зобов`язаний був прибути у розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_3 , та приступити до виконання службових обов`язків.

Проте, 31 жовтня 2017 року солдат ОСОБА_6 діючи всупереч наведених вище вимог Статуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

18 травня 2018 року місце знаходження солдата ОСОБА_6 було встановлено та останнього доставлено до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України, у наслідок чого злочин було припинено.

Таким чином, 31 жовтня 2017 року солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем, в порушення вимог ст.ст. 11, 12, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 та був незаконно відсутній у розташуванні військової частини до 18 травня 2018 року.

18 травня 2018 року о 18 годині 20 хвилин ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

19 травня 2017 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

В клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, на його задоволенні наполягав.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували та просили обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання та надані суду матеріали кримінального провадження № 0000376, суд, враховуючи необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Як вбачається із наданих суду матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи викладене, а також оцінюючи обставини, передбачені статтею 178 КПК України, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_6 є не доцільним, оскільки вони не можуть виключити можливі ризики з якими прокурор обґрунтовує дане клопотання.

Разом з тим, суд відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України вважає необхідним визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, які будуть на нього покладені у разі внесення ним застави. Враховуючи положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , суд вважає необхідним визначити заставу в сумі двадцяти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки застава у меншому розмірі не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На підстави викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_4 .

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є 19 липня 2018 року.

Встановити, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_6 , або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок № 7442 в ГУДКСУ м. Києва, отримувач територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, , МФО 820172, застави у розмірі 35 240 гривень, ОСОБА_6 , підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_6 , з-під варти зобов`язати його прибувати за кожною вимогою суду та покласти на нього обов`язки прибувати за кожною вимогою до слідчого чи прокурора, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження; не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу слідчого чи прокурора або суду, повідомляти слідчого чи прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого чи прокурора без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1