Справа № 495/6518/18
Номер провадження 1-кп/495/383/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого одноособово судді ОСОБА_1
ЄРДР № 0004223

вивчивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 15 ч.3, ст.186 ч.3 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 15 ч.3, ст.186 ч.3 КК України.

При вивчені обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування мною було встановлено, що у 2018 році мною вже по даним епізодам, що досудове розслідування інкримінує обвинуваченому ОСОБА_2 , розглядалось кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 15 ч. 3, ст. 186 ч. 3 КК України, ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 15 ч. 3, ст. 186 ч. 3 КК України.

31.05.2018 року, так як місце знаходження обвинуваченого ОСОБА_2 встановити не надалось можливим, останній був оголошений у розшук та матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 за ст. 15 ч. 3, ст. 186 ч. 3 КК України були виділені в окреме провадження.
При розгляді вище вказаної справи мною були допитані обвинувачений, потерпілий, свідки та досліджені всі письмові докази. Після вивчення всіх досліджених доказів, 01.11.2018 року мною було ухвалено вирок, яким ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.3, ст.186 ч.3 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. Таким чином, вважаю, що не можу бути головуючим по справі, оскільки всі обставини мені заздалегідь відомі.

Згідно вимог ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно ч.1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Під час розгляду справи суд має бути безстороннім і незалежним, не повинен виявляти будь-яку упередженість та особливі переконання, чітко дотримуватися вимог закону. Але, у зв`язку із вказаними обставинами, сторони по справі можуть поставити під сумнів законність дій судді і неупередженість суду.

Неупередженість є необхідною умовою виконанням суддею своїх обов`язків.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко і Мартенко проти України», «Фельдман проти України») вимога «безсторонності» характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий -у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін. Тобто, наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критерієм.

Жодний факт, яким створюється навіть підозра у втручанні у процес правосуддя, не повинен мати місця.

Сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та неупередженості суддів розгляді даної справи, а відтак в майбутньому стане причиною недовіри до об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі і сумніву щодо реалізації права на справедливий судовий розгляд.

Другим показником Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 року №2006/23 визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. При виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів. Суддя по можливості обмежує себе у здійсненні дій, що можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та виносити рішення у справах. Перед розглядом справи (про який відомо, що він відбудеться, або це тільки передбачається) суддя утримується від будь-яких коментарів, що могли б з огляду на розумну оцінку ситуації якимось чином вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи стосовно певної особи чи питання. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, зокрема, у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

Отже враховуючи те, що розгляд даного кримінального провадження мною може порушити загальні засади кримінального провадження, а саме: законності судового рішення під час розгляду даного кримінального провадження, вважаю необхідним заявити собі самовідвід.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 75, 80, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заявляю собі самовідвід, в розгляді кримінального провадження № 495/6518/18 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 15 ч.3, ст.186 ч.3 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1