АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/712/18 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа №640/3550/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
3 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
власника майна - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2018 року, якою частково задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП України в Харківській області ОСОБА_8 по кримінальному провадженню №0005680 від 22.09.2017 року про арешт майна за ознаками ч.3 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2018 року частково задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП України в Харківській області ОСОБА_8 по кримінальному провадженню №0005680 від 22.09.2017 року про арешт майна за ознаками ч.3 ст. 185 КК України.
Накладено арешт на майно жіночі прикраси, виявлене та вилучене 30 березня 2018 року у ході проведення обшуку, належне ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , згідно клопотання ( а.с.2-5).
Клопотання слідчого в частині арешту майна ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 повернуто прокурору для усунення недоліків.
Місцем зберігання арештованого майна визначено відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2018 року про арешт майна та відмовити слідчому у задоволенні клопотання.
В обґрунтування скарги зазначив, що при проведенні обшуку, разом з прикрасами, були також вилучені бірки до них, на що було неодноразово звернуто увагу працівників поліції, які проводили обшук. В доказ того факту, що це прикраси ОСОБА_6 , вона надавала фото де була зображена у золотих прикрасах, вилучених під час обшуку. Арешт був проведений з процесуальними порушеннями, без захисника, а поняті прибули разом з поліцейськими, що може свідчить про їх дружні відносини. Прокурор в судовому засіданні не був присутнім. У зв`язку з тим, що ухвала не була проголошена у день розгляду, а отримана лише 23.04.2018, просив поновити строк на її оскарження. Вважає, що арешт на вилучене у нього майно накладено незаконно, оскільки воно не має відношення до кримінального правопорушення.

Вислухавши доповідь судді, пояснення власника майна, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи, що повний текст ухвали слідчого судді отримано апелянтом 23.04.2018 і до цього дня він не мав можливості подати апеляційну скаргу, судова колегія вважає за можливе поновити апелянту строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в СУ ГУНП України в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0005680 від 22.09.2017 року за ч.3 ст. 185 КК України, за фактом скоєння ОСОБА_12 та іншими чотирьох епізодів крадіжок майна, поєднаних з проникненням у житло, чим спричинена значна шкода потерпілим.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2018 року частково задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП України в Харківській області ОСОБА_8 по кримінальному провадженню №0005680 від 22.09.2017 року про арешт майна за ознаками ч.3 ст. 185 КК України.
Накладено арешт на майно жіночі прикраси, виявлене та вилучене 30 березня 2018 року у ході проведення обшуку, належне ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , згідно клопотання ( а.с.2-5).
Клопотання слідчого в частині арешту майна ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 повернуто прокурору для усунення недоліків.
Місцем зберігання арештованого майна визначено відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.

Приймаючи рішення про накладення арешту на майно, вилучене під час проведеного обшуку, суд першої інстанції мотивував таку необхідність саме тим, що слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене в ході обшуку, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, є підстави вважати, що це майно є доказом злочину, воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Впізнання вилучених під час обшуку речей за участю потерпілих не проведено. Слідчим доведено існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вилучене, відповідно до протоколів обшуку майно підлягає арешту, тому що не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків , які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одних із яких є накладення арешту на майно.

Також судова колегія враховує, що вказаний захід забезпечення майна є тимчасовим заходом, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

За таких обставин ухвалу слідчого судді слід вважати такою, що відповідає вимогам ч.1 ст.173 КПК України і відсутні підстави для її скасування з мотивів вказаних в апеляційній скарзі .

Керуючись ст.ст.392,405,407,419,422,423 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И ЛА:
Поновити адвокату ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2018 року.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 відхилити.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2018 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -