В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.05.2018 Справа №607/10804/17

Провадження 1-кп/607/175/2018

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Тернополі кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000220 від 20 липня 2017 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, із середньо-середньою освітою, неодруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Рекшин Бережанського району Тернопільської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року в ОСОБА_3 , за попередньою змовою із ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на вимагання грошових коштів у ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 за попередньою змовою із ОСОБА_4 , в період з липня по 10 серпня 2017 року умисно, з корисливих мотивів пред`являли ОСОБА_6 вимоги про передачу їм грошових коштів у сумі 1000 доларів США за умовне врегулювання конфлікту між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , на що потерпілий не давав своєї згоди, при цьому неодноразово погрожували останньому фізичним насильством у разі невиконання їхніх вимог. 10 серпня 2017 року в ранню пору ОСОБА_3 прибув на вул. Руську, де навпроти будинку за адресою: бульвар Шевченка, 12 м. Тернополя, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, пред`явив вимогу ОСОБА_6 надати йому грошові кошти в сумі 200 доларів США. ОСОБА_6 , переживаючи за своє життя та здоров`я передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 доларів США, що згідно офіційного курсу гривні до долара США, встановленим Національним банком України станом на 10 серпня 2017 року становило 5144 гривні. ОСОБА_3 отримані кошти, які він вимагав спільно з ОСОБА_4 привласнив, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Крім цього, встановлено, що зобов`язань майнового характеру ОСОБА_6 перед ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не мав, проте в липні 2017 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на незаконне вимагання грошових коштів у ОСОБА_6 , з цією метою він вступив в злочинну змову з ОСОБА_4 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 погодив з ОСОБА_3 ролі у вчиненні злочину відносно ОСОБА_6 , згідно яких ОСОБА_9 залучає ОСОБА_4 представляючи його під іншим ім`ям як колишнього начальника охорони розважального комплексу «Алігатор» ОСОБА_10 , який незаконно вимагає грошові кошти у ОСОБА_6 , погрожуючи йому та його родичам фізичною розправою, а ОСОБА_3 виступає в ролі посередника між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 для передачі коштів, та допомагає йому незаконно вимагати грошові кошти в потерпілого погрожуючи йому фізичною розправою, також надає ОСОБА_4 всю необхідну інформацію про родичів потерпілого та його особисте життя з метою маніпулюванням його людськими слабкостями, для незаконного вимагання коштів у ОСОБА_6 , отримані грошові кошти від потерпілого, розприділяє між учасниками злочину.

В подальшому ОСОБА_4 представляючись ОСОБА_11 , за попередньою змовою із ОСОБА_3 , виконуючи відведену йому роль, перебуваючи в м. Тернополі, використовуючи мобільний телефон та картки оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» за номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , впродовж липня 2017 року, 25 липня 2017 року та 01 серпня 2017 року умисно, з корисливих мотивів висунув ОСОБА_6 незаконну вимоги про передачу грошових коштів у сумі 1000 доларів США ОСОБА_3 за врегулювання умовного конфлікту між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , на що він не погодився, при цьому ОСОБА_12 неодноразово погрожував потерпілому фізичним насильством у разі невиконання вимог, а також фізичним насильством над родичами потерпілого, які ОСОБА_6 сприймав реально та боявся за своє життя та здоров`я, а також за життя та здоров`я своїх близьких родичів.

Після чергової незаконної вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , щодо передачі їм коштів ОСОБА_6 , 10 серпня 2017 року о 11 год. 40 хв. ОСОБА_3 , діючи у змові з ОСОБА_4 та виконуючи відведену йому роль, прибув на вул. Руську, де навпроти будинку №12, бульвар Шевченка в м. Тернополі, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, пред`явив вимогу ОСОБА_6 надати йому грошові кошти в сумі 200 доларів СІЛА.

ОСОБА_6 переживаючи за своє життя та здоров`я, а також за життя та здоров`я своїх близьких родичів передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 доларів США, що згідно офіційного курсу гривні до долара США, встановленим Національним банком України станом на 10 серпня 2017 року, становило 5144 гривні, частину з яких останній, згідно попередньої домовленості повинен був передати ОСОБА_4 .

Після отримання коштів ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_4 , щоб він припинив вимагати грошові кошти в ОСОБА_6 , проте частину коштів ОСОБА_4 не передав, оскільки був затриманий працівниками поліції. Своїми умисними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_3 спричинили потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України визнав повністю, підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини та суду показав, що в 2017 році він дізнався, що його колишня дружина зустрічається з потерпілим ОСОБА_6 та вирішив отримати від останнього гроші. Він домовився з ОСОБА_4 , щоб той представився Установим та, здійснюючи психологічний тиск, отримав від потерпілого 200 доларів США. У вчиненому він щиро розкаюється, просить суд суворо його не карати.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України визнав повністю, підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини та суду показав, що літом 2017 року ОСОБА_3 попросив його допомогти отримати від ОСОБА_6 грошові кошти. Він зателефонував до останнього, представився ОСОБА_13 та пред`явив вимогу передати грошові кошти. Телефонував багато разів та вимагав гроші. У вчиненому він щиро розкаюється, просить суд суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що в липні 2017 року ОСОБА_3 дізнався про його відносини з дружиною ОСОБА_3 . До нього зателефонував ОСОБА_4 та, представившись ОСОБА_13 , вимагав у нього грошові кошти в сумі 1000 доларів США за те, що він образив ОСОБА_3 . Під час телефонних дзвінків ОСОБА_4 погрожував фізичною розправою йому та його рідним. Після цього він передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 доларів США.

Крім власного визнання вини, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повністю погодилися зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували їх винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, згідно повідомлень про підозру та обвинувальних актів, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченими зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування їх дії кваліфіковано вірно:

обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст. 189 КК України, як вимога передачі чужого майна (вимагання) з погрозою насильства над потерпілим, за попередньою змовою групою осіб;
обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 189 КК України, як вимога передачі чужого майна (вимагання) з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого злочину, його ставлення до нього та поведінку після його вчинення, особу винного, зокрема те, що він, у відповідності до ст. 89 КК України, раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, на утриманні знаходиться батько ОСОБА_14 інвалід 2 групи, має на утриманні двох малолітніх дітей, конкретні обставини справи, обставини, які пом`якшують покарання визнання ним вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, які обтяжують покарання відсутні. Підстав для застосування ст. 69 КК України, припризначенні покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі. Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченим, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення останнього можливе без відбування покарання.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, із врахуванням його характеризуючих даних, ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також того, що у нього на утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей та батько інвалід 2 групи.

Водночас, суд, вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого злочину, його ставлення до нього та поведінку після його вчинення, особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, конкретні обставини справи, обставини, які пом`якшують покарання визнання ним вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, які обтяжують покарання відсутні. Підстав для застосування ст. 69 КК України, припризначенні покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі. Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченим, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення останнього можливе без відбування покарання.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, із врахуванням його характеризуючих даних, ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також того, що у нього на утриманні знаходиться малолітня дитина.

Водночас, суд, вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно з положеннями ст. 124 КПК України, з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення судової експертизи.

Питання речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України і призначити йому покарання за цією статтею у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 2 (два) роки 6 (шість) місяців іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_3 , відповідно до ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України і призначити йому покарання за цією статтею у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 2 (два) роки іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_4 , відповідно до ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи відео-, звукозапису № 7-194/17 від 19 жовтня 2017 року в розмірі 2968 грн. 80 коп. по 1484 (одна тисяча чотириста вісімдесят чотири) гривні 40 копійок з кожного.

Речові докази:
- грошові кошти в сумі 200 доларів США, які, згідно акту прийому-передачі майна на зберігання № 137 від 13 жовтня 2017 року, знаходяться на зберіганні в Тернопільській філії ПАТ КБ «Приватбанк» повернути потерпілому ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили;
- мобільний телефон марки «Nokia», який, згідно квитанції, знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ГУНП в Тернопільській області повернути ОСОБА_3 , після набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1