Єдиний унікальний номер 205/5448/18
Єдиний унікальний №205/5448/18
Провадження №1-кс/205/1089/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2018 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погодженого прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 , щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0002021 від 03.08.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України, відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, освіта вища, одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює водієм-експедитором на хлібзаводі № 5, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово засудженому:

- 10.08.1999 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 1 ст. 142, ч. 3 ст. 193, ч. 3 ст. 140, ч.1 ст. 145, ст. 42 КК України (в редакції 1960 р.) до позбавлення волі на строк 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 25.07.2001 року Дніпропетровським Апеляційним судом за ч.2 ст. 206 93П. «А», 93 П. «И», 42 КК України (в редакції 1960 р.) 13 років позбавлення волі; на підставі ч. 3 ст. 42 КК України шляхом часткового складання покарання по дійсному вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.08.1999 до відбуття 14 років позбавлення волі в ВК посиленого режиму з конфіскацією майна; по постанові Верховного суду України від 05.02.2002 вирок змінений: перекваліфіковано з ч. 2 ст. 206 КК України на ч. 1 ст. 296 КК України, в іншій частині залишено без змін;

- 21.08.2002 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 377, ч. 1 ст. 345, ст. 42 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки позбавлення волі з конфіскацією майна; на основі ст. 43 КК України частково додати не відбутий строк 12 років до вироку Дніпропетровського Апеляційного суду від 25.07.2001 до відбуття 15 років позбавлення волі;

-20.02.2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 1 ст.152 КК України 4 років позбавлення; на основі ст. 71 КК України частково додати не відбутий строк 1 рік по вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.08.2002 року до відбуття 5 років позбавлення волі;

- 06.03.2018 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки; на основі ст. 75,76 КК України від відбуття покарання звільнити з іспитовим строком на 2 роки;

- 28.06.2018 року Солонянським відділенням Дніпропетровського відділу ГУНП в Дніпропетровській області за ч. 1 ст. 309 КК України направлено обвинувальний акт по матеріалам кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000335.

перевіривши надані матеріали клопотання, наглядового провадження та дослідивши докази по даних матеріалах, -

ВСТАНОВИВ:
04.08.2018 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання, в якому слідчий посилається на те, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше неодноразово судимий, в тому числі по ч.1 ст.152 КК України (згвалтування), судимість не знята та не погашена в передбаченому законом порядку, належних для себе висновків не зробив, на шлях виправлення не встав та знов вчинив злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.
У вказаному клопотанні зазначено, що ОСОБА_7 02.08.2018 року близько 21 год. 00 хв. перебуваючи біля торгового центру «Арніка», що розташований по вул. Ю. Кондратюка, 20 м. Дніпро, познайомився з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка за своїми зовнішніми ознаками виглядає молодше свого віку, яку обрав в якості суб`єкту свого злочинного посягання. Знаходячись за вищевказаною адресою, ОСОБА_7 , з метою викликати довіру та налагодити контакт з потерпілою придбав морозиво ОСОБА_9 та з метою уникнути можливого викриття своїх дій з боку третіх осіб, маючи умисел на вчинення злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи запропонував ОСОБА_9 прогулятися у бік вул. Набережна Заводська м. Дніпро, на що неповнолітня ОСОБА_9 не усвідомлюючи злочинних намірім ОСОБА_7 погодилась. Цього ж дня, тобто 02.08.2018 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_7 знаходячись біля церкви, що розташована по вул. Набережна Заводська, 96А м. Дніпро разом з ОСОБА_9 , де у ОСОБА_7 будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений, ст. 152 КК України, виник умисел на задоволення статевої пристрасті неприродним способом, тобто вступ з ОСОБА_9 в аногенітальний контакт. Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_7 зажадав від ОСОБА_9 виконання його бажань, погрожуючи застосуванням фізичного насильства. Долаючи опір ОСОБА_9 і не реагуючи на її прохання, закривши своєю рукою рот ОСОБА_9 , вступив з останньою в аногенітальних контакт, тим самим, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.152 КК України, задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом, щодо неповнолітньої ОСОБА_9 .
Умисні дії ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразилися в задоволенні статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 152 КК України, а також щодо неповнолітньої, кваліфікуються за ч.2 ст.153 КК України.

03.08.2018 року ОСОБА_7 о 02 годині 20 хвилин за вчинення даного кримінального правопорушення був затриманий в порядку ст.208 КПК України.

03.08.2018 року СВ Новокодацького ВП ДВП ГУ НП у Дніпропетровській області ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.153 КК України.

Обґрунтовуючи вказане клопотання прокурор в судовому засіданні, посилався на необхідність обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, і є наявними ризики передбачені п.1, п.3, п.4 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
Захисник та підозрюваний проти задоволення вказаного клопотання заперечували в повному обсязі, посилаючись на не обґрунтованість підозри та відсутність доказів причетності підозрюваного до інкримінуємого йому кримінального правопорушення, а також на відсутності обґрунтування прокурором ризиків щодо застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просили суд застосувати до підозрюваного будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить до наступного висновку.
Згідно пункту 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.
Відповідно до ч.2 статті 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbelland Hartleyv. theUnited Kingdom), п. 32, Series А, № 182).

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Виходячи з наданих слідчому судді матеріалів зокрема, протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення; протоколу допиту законного представника потерпілого ОСОБА_10 ; рапорту; протоколу допиту свідка ОСОБА_11 ; довідки з КЗ Дніпропетровської обласної дитячої клінічної лікарні від 03.08.2018 року, слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

На думку слідчого судді, вказані вище докази у їх сукупності, дають всі підстави стверджуватипро вірогідну причетність підозрюваного до вчинення названого кримінального правопорушення. Розглядаючи вказане питання, слідчим суддею також в повній мірі врахована і особиста характеристика підозрюваного, який раніше був засуджений за злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, і така судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку.
Крім того, слідчий суддя вважає доведеними в ході розгляду вказаного клопотання наявність таких ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України як можливість продовження злочинної діяльності та можливість впливати на потерпілу та свідка, перешкоджати кримінальному упровадженню іншим чином.
Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
Слідчий суддя вважає, що в даному випадку сукупність вищеназваних ризиків та обґрунтованість доводів щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу в виді тримання під вартою вказують на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам протиправної поведінки підозрюваного.
Так, прокурором у достатній мірі обґрунтовано та доведено необхідність застосування вказаного запобіжного заходу на чітко визначений строк. Слідчим суддею враховуються у повній мірі характер і тяжкість злочину, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , та дані про його особу (раніше неодноразово засудженого), які свідчать про відсутність будь-яких стримуючих факторів, які б переконували суд в тому, що він не вчинить інше кримінальне правопорушення, чи не вплине на свідка та потерпілу, або не буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Таким чином, у ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлено обґрунтованість пред`явленої підозри, наявність вищевказаних ризиків та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку із чим вказане клопотання підлягає задоволенню.
У зв`язку із чим, слідчий суддя вважає необхідним застосувати відносно вказаної особи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Також, з урахуванням того, що ОСОБА_7 підозрюється у вчинені злочину, проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, слідчий суддя вважає доцільним не визначати розмір застави у кримінальному провадженні для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 131, 132, 176 178, 183, 187-191 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
1. Клопотання слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погодженого прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 , щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, по кримінальному провадженню № 0002021 від 03.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України задовольнити.
2. Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 02 годині 20 хвилин 01 жовтня 2018 року включно.
3. Ознайомити та вручити підозрюваному під розпис копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1

Ухвалу мені оголошено та копію вручено: _________________ 2018 року.

___________________________/____________________/