УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 507/69/17

провадження № 51-9077ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Любашівського районного суду Одеської області від 04 червня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 30 серпня 2018 року,

встановив:
За вироком Любашівського районного суду Одеської області від 04 червня 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК ОСОБА_4 звільнено від покарання.

Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 750 грн, моральної шкоди 2 000 грн.
Апеляційний суд Одеської області ухвалою від 30 серпня 2018 року вирок суду першої інстанції залишив без змін.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати повністю ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 30 серпня 2018 року, ухвалу про залишення вироку Любашівського районного суду Одеської області від 04 червня 2018 року щодо ОСОБА_4 та ухвалити виправдувальний вирок.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Так, ОСОБА_4 подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону, а саме не зазначив, які порушення по оскаржуваним рішенням допущені судами, з огляду на положення статей 412-414 вказаного Кодексу.

Подана засудженим касаційна скарга містить ретельний опис подій у провадженні із висновками про їх невідповідність фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду, що не є предметом розгляду суду касаційної інстанції з огляду на ст. 438 КПК України.
При цьому засуджений, порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду не зазначив, яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо нього, та не обґрунтував у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого апеляційним судом судового рішення, і чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК і з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.
Крім того, касаційна скарга ОСОБА_4 не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційних скарг сторони захисту.
Також, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають відповідати приписам ст. 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Викладені засудженим у касаційній скарзі вимоги до касаційного суду не узгоджуються з наведеними положеннями в частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду. Так, ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та ухвалити виправдувальний вирок, що суперечить повноваженням суду касаційної інстанції.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху і встановити йому п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3