Справа № 573/679/18
Номер провадження 1-кп/573/89/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченої: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

представника потерпілого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 03 квітня 2018 року за №0000138, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Олександрівка Буринського району Сумської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, вдови, не працюючої, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не інваліда, раніше не судимої

за ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 зареєстрована за вищевказаною адресою разом зі своїм сином, ОСОБА_7 . 31 грудня 2014 року останній придбав автомобіль «RENAULT CLIOSYMBOL 1.4» 2008 року випуску вартістю 92 344 грн., про що ОСОБА_4 було достеменно відомо.

З метою незаконного отримання субсидії на оплату житлово-комунальних послуг 16 вересня 2015 року у робочий час ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні Коршачинської сільської ради, за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Коршачина, вул. Молодіжна, 8, умисно, з корисливих мотивів ввела в оману відповідального за збір та передачу до Управління соціального захисту населення Білопільської РДА документів про надання субсидій населенню працівника Коршачинської сільської ради, приховавши обставини, що впливають на розмір призначення субсидії, зокрема, при заповненні декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 16 вересня 2015 року, в «Розділ ІІІ. Інформація про витрати на придбання майна, товарів або оплати послуг на суму, що не перевищує 50 000 грн., які здійснені протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії», ОСОБА_4 зазначила «не здійснювали».

На підставі поданої ОСОБА_4 заяви про призначення житлової субсидії №796/2 від 16 вересня 2015 року та декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 16 вересня 2015 року, УСЗН Білопільської РДА відповідно до рішень про призначення субсидій ОСОБА_4 була призначена субсидія на житлово комунальні послуги.

Згідно з п. 5 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848, субсидія не призначається, якщо будь-хто із зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням субсидії (призначенням субсидії без звернення) здійснив купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), автомобіля, транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку або оплатив послуги з будівництва, ремонту квартири (будинку) або автомобіля, транспортного засобу (механізму), телефонного (в тому числі мобільного) зв`язку, крім житлово-комунальних послуг у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами та медичних послуг, пов`язаних із забезпеченням життєдіяльності, на суму, яка на дату купівлі (оплати) перевищує 50 000 грн.

Таким чином, ненадання ОСОБА_4 достовірних даних щодо здійснення придбання матеріальних цінностей членом її сім`ї - ОСОБА_7 на суму понад 50 тис. грн., призвело до зайвого нарахування їй субсидії та перерахування Управлінням соціального захисту населення Білопільської РДА бюджетних коштів організаціям, що надавали житлово-комунальні послуги, за період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року в загальній сумі 11 598 грн. 63 коп.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 усвідомлювала їх суспільно небезпечний характер, передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків і бажала їх настання, тобто діяла з прямим умислом.

Таким чином, своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Під час досудового розслідування 26 квітня 2018 року між прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та підозрюваною ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 , за письмової згоди представника потерпілого була укладена угода про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 472 КПК України.

26 квітня 2018 року до Білопільського районного суду надійшов обвинувальний акт із зазначеною угодою про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй діяння - заволодінні чужим майном, щиро розкаялася, сприяла розкриттю злочину, добровільно відшкодувала завдані збитки та зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, співпрацювати у викритті кримінальних правопорушень, вчинених іншими особами. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинна понести ОСОБА_4 , у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В угоді передбачені наслідки її укладання та затвердження, визначені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , обвинувачена ОСОБА_4 , захисник останньої ОСОБА_5 просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Представник потерпілого УСЗН Білопільської РДА ОСОБА_6 проти затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою не заперечував, так як остання повністю відшкодувала завдані злочином збитки, претензій до ОСОБА_4 не мають, правові наслідки укладення угоди зрозумілі.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 4 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам приватних осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, за умови надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

У відповідності з ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 . Суд також погоджується з кваліфікацією її дій за ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального і Кримінального кодексів України, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Так, при перевірці умов угоди на відповідність вимогам Кримінального кодексу України та інтересам суспільства суд враховує також те, що ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаялася, сприяла розкриттю кримінального правопорушення, добровільно відшкодувала завдані злочином збитки, а також те, що у неї відсутні обставини, що обтяжують її покарання. За місцем реєстрації обвинувачена характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності притягується вперше, не працює, вдова.

ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженої між нею та прокурором міри та виду покарання у виді штрафу. Характер зобов`язань, взятих обвинуваченою на себе за угодою, свідчить про можливість їх виконання. Представник потерпілого надав згоду прокурору на укладення із обвинуваченою угоди про визнання винуватості.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 і призначення останній узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до вимог ст. 100 КПК України речові докази - особову справу отримувача житлової субсидії №16402 ОСОБА_4 , мешканки АДРЕСА_1 , залишити у матеріалах кримінального провадження.

В ході досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 314, 315, 373, 374, 468-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 квітня 2018 року, укладену між прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, і призначити їй узгоджене сторонами покарання за цим законом у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази: особову справу отримувача житлової субсидії №16402 ОСОБА_4 , мешканки АДРЕСА_1 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити засудженій та прокурору, а також надіслати захиснику і потерпілому.

Суддя: