Справа № 199/2659/18
14.05.2018 УХВАЛА
14 травня 2018 року м. Дніпро
Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі слідчого ОСОБА_3 ,
за участі підозрюваного ОСОБА_4 ,
27.11.2017 вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2017 стосовно ОСОБА_4 набрав законної сили, та 08.12.2017 надійшов до Амур-Нижньодніпровського районного сектору з питань пробації м. Дніпра Південно-східного МРУ ВКПП МЮ, де був прийнятий до виконання.
У період з 27.11.2017 до 29.03.2018 ОСОБА_4 до Амур-Нижньодніпровського районного сектору з питань пробації м. Дніпра Південно-східного МРУ ВКПП МЮ не прибув та жодним чином про своє місце фактичного перебування не повідомив.
29.03.2018 ОСОБА_4 прибув до Амур-Нижньодніпровського районного сектору Індустріального міжрайонного відділу з питань пробації м. Дніпра Південно-Східного МРУ ВКПП МЮ, де останнього було ознайомлено з порядком і умовами відбування призначеного покарання у виді громадських робіт та попереджено про притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання.
Відповідно до клопотання слідчого того ж дня ОСОБА_4 отримувати направлення до відділу комунального господарства Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпро ради для подальшого відбування покарання у виді 200 год. громадських робіт письмово відмовився, та станом на 23.04.2018 до Амур-Нижньодніпровського районного сектору з питань пробації м. Дніпра не з`явився, направлення до відділу комунального господарства Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпро не отримав, до відбування покарання не приступив, тим самим ухилився від відбування призначеного вироком суду покарання.
Посилаючись у клопотанні на те, що згідно отриманої в ході досудового слідства інформації ОСОБА_4 знаходився на лікуванні у Комунальному закладі «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» у період часу з 18.12.2017 по 29.03.2018, та з 02.04.2018 по 05.04.2018 з діагнозом поведінкові та психічні розлади внаслідок вживання спиртних напоїв, у зв`язку з чим для визначення психічного стану ОСОБА_4 слідчий просив призначити амбулаторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити експертам Відділення судово-психіатричних експертиз КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради, на вирішення якої поставити наступні питання:
- чи страждає ОСОБА_4 яким-небудь психічним захворюванням, якщо страждає, то чи міг він усвідомлювати свої дії або керувати ними?
- чи не перебував ОСОБА_4 в момент скоєння злочину в тимчасово хворобливому стані та чи міг він усвідомлювати свої дії або керувати ними?
- чи не є ОСОБА_4 душевнохворим і чи не потребує він в застосуванні примусових заходів медичного характеру?
Слідчий у судовому засіданні просив задовольнити клопотання повністю, посилався на обставини, зазначені в ньому.
ОСОБА_4 погодився із необхідністю задоволення клопотання слідчого.
Розглянув клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2017 ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, до покарання у виді 200 годин громадських робіт.
27.11.2017 вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2017 стосовно ОСОБА_4 набрав законної сили, та 08.12.2017 надійшов до Амур-Нижньодніпровського районного сектору з питань пробації м. Дніпра Південно-східного МРУ ВКПП МЮ, де був прийнятий до виконання.
У період з 27.11.2017 до 29.03.2018 ОСОБА_4 до Амур-Нижньодніпровського районного сектору з питань пробації м. Дніпра Південно-східного МРУ ВКПП МЮ не прибув, та відповідно до наданих доказів ОСОБА_4 знаходився на лікуванні у Комунальному закладі «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» у період часу з 18.12.2017 по 29.03.2018, та з 02.04.2018 по 05.04.2018 з діагнозом поведінкові та психічні розлади внаслідок вживання спиртних напоїв.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ст. 84 КПК).
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 1 статті 242 КПК України визначено, що експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження або, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.
Згідно пункту 3 частини 2 статті 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані звернутися з клопотанням до слідчого судді для проведення експертизи щодо визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.
Статтею 7 Закону України «Про судову експертизу» встановлено, що судово-експертну діяльність у кримінальному провадженні здійснюють державні спеціалізовані установи, а в інших випадках - також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.
Предметом судово-психіатричної експертизи є визначення психічного стану осіб, яким призначено експертизу, в конкретні проміжки часу (в минулому, на момент проведення експертизи та у перспективі) і стосовно певних обставин, що становлять інтерес для органів досудового розслідування та суду.
Згідно п.1 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.10.2001 року №397, судово-психіатрична експертиза призначається органами досудового слідства та суду і проводиться за їх відповідним рішенням з метою відповіді на питання, що виникають під час провадження адміністративних, кримінальних та цивільних справ з приводу психічного стану особи.
Приймаючи до уваги вищенаведене, оскільки матеріали, додані до клопотання, містять обґрунтовані припущення про наявність у ОСОБА_4 психічного розладу, який здатен вплинути на юридично значущу поведінку, та для з`ясування обставин, що мають значення для даного кримінального провадження, необхідні спеціальні знання, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.
Разом з тим, задовольняючи клопотання частково, на переконання слідчого судді в ухвалі про проведення судово-психіатричної експертизи для визначення психічного стану підозрюваного ОСОБА_4 за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності, мають бути поставлені питання з урахуванням у тому числі вимог ст.ст. 19, 20 КК України, оскільки стан неосудності може бути наслідком хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки, а обмежена осудність особи (тобто такої, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними, також враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
Керуючись ст.ст. 110, 242-244, 369-372 КПК України, слідчий суддя
- чи перебував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, в стані неосудності, тобто не міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки?
- чи перебував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, в стані обмеженої осудності, тобто через наявний в нього психічний розлад не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними?
-чи потребує ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосуванню примусових заходів медичного характеру?
Попередити експертів КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради, яким буде доручено проведення судової експертизи, про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку експерта та відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків, передбачених статтями 384, 385 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1