Постанова

Іменем України

26 квітня 2018 року

м. Київ
Справа № 750/1555/16-к
Номер провадження в апеляційному суді 11-кп/795/49/2017

Провадження № 51 583 км 18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009233 від 23 листопад 2015 року, щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ст. 121 ч. 2 КК України,
за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 25 квітня 2017 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 червня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 121 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 10 місяців.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_6 залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк відбуття покарання вказано рахувати з 23 листопада 2015 року.

На підставі ст. 72 ч. 5 КК України ОСОБА_6 у строк покарання зараховано попереднє ув`язнення з 23 листопада 2015 року по 15 червня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Прийнято рішення щодо речових доказів.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він 20 листопада 2015 року у вечірній час за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 під час конфлікту на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин умисно завдав ОСОБА_8 руками та ногами не менше десяти ударів в область голови, не менше шести ударів по тулубу та не менше чотирнадцяти ударів по руках та ногах, чим заподіяв останньому тяжкі тілесні ушкодження. Смерть ОСОБА_8 настала від набряку речовини головного мозку, внаслідок тяжкої сполученої травми (політравми) 23 листопада 2015 року в КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня».
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 25 квітня 2017 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишено без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 без задоволення.
Вимоги касаційних скарг та узагальнені доводи осіб, які подали касаційні скарги
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , діючи в інтересах засудженого ОСОБА_6 , просить скасувати вирок суду першої інстанції і ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вказує на те, що вирок ухвалено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, він є незаконним і необґрунтованим та таким, що ґрунтується на недопустимих доказах. Звертає увагу на порушення вимог процесуального закону, допущені під час здійснення досудового розслідування, і як наслідок цього недопустимість ряду доказів обвинувачення. Крім того, указує на те, що обвинувачення ОСОБА_6 є неконкретним, оскільки в ньому не зазначено причинно-наслідкового зв`язку. На переконання захисника ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, так як у ній не дано відповідей на всі доводи апеляційних скарг ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 . Також звертає увагу на те, що суд апеляційної інстанції, задовольнивши клопотання захисту про допит свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , не викликав їх та не допитав.
У касаційній скарзі та доповненнях до неї, з урахуванням зміни прохальної частини, засуджений ОСОБА_6 просить скасувати зазначені судові рішення щодо нього та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Також висловлює прохання звільнити його від відбування покарання за хворобою та на підставі ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати йому попереднє ув`язнення у строк покарання з 15 червня 2016 року по 25 квітня 2017 року в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIIІ. Інші доводи його скарги аналогічні тим, що викладені у касаційній скарзі його захисника адвоката ОСОБА_7 .

Крім того, засуджений указує на застосування до нього та його дружини свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_12 під час досудового розслідування незаконних методів слідства.
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 підтримав касаційні скарги і просив їх задовольнити.
Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав касаційні скарги та просив задовольнити їх.
Прокурор у судовому засіданні вважала, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково, зазначивши, що ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, а тому підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зі змісту положень ст. 418 ч. 2, ст. 419 КПК України вбачається, що судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу. В ухвалі суду апеляційної інстанції, окрім іншого, має бути зазначено узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, викладаються докази, що спростовують її доводи.
Доводи касаційних скарг засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме щодо невідповідності ухвали суду апеляційної інстанції вимогам ст. 419 КПК України є обґрунтованими з огляду на наступне.

Так, засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 у своїх апеляційних скаргах посилались на істотне порушення кримінального процесуального закону і зазначали, що огляд місця події від 22 листопада 2015 року та додатковий огляд місяця події від 23 листопада 2015 року проведені з порушенням вимог ст. 237 ч. 2, ст. 234 КПК України, а саме без ухвали слідчого судді, а слідчий експеримент у помешканні ОСОБА_6 проведено з порушенням вимог ст. 240 ч. 5 КПК України без відповідної добровільної згоди особи, яка ним володіє. Захисник також указував на допущені порушення права ОСОБА_6 на захист під час проведення додаткового огляду місця події від 23 листопада 2015 року за його участю в якості свідка. Звертали увагу на порушення принципу змагальності у кримінальному проваджені, оскільки судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено стороні захисту у допиті ряду свідків. Захисник зазначав про недостовірність висновків судово-медичних експертиз № 254 від 11 грудня 2015 року та № 262 від 18 грудня 2015 року, а також на неврахування судом висновку судово-медичної експертизи № 1100 від 24 листопада 2015 року.
Крім того, ОСОБА_6 також указував на застосування до нього та його дружини незаконних методів слідства.
Проте, суд апеляційної інстанції не надав мотивованих відповідей на такі доводи апеляційних скарг та в ухвалі не зазначив підстав, з яких їх визнано необґрунтованими.
Крім того, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду 30 листопада 2016 року задовольнила клопотання захисника ОСОБА_7 та ухвалила викликати до апеляційного суду свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 для допиту, у зв`язку із чим відклала апеляційний розгляд. Проте, після заміни складу суду, зазначені свідки апеляційним судом викликані та допитані не були, заходи щодо їх виклику і забезпечення їх допиту в апеляційному суді не проведені, у зв`язку із чим доводи касаційної скарги захисника в частині порушення апеляційним судом вимог ст. 22 КПК України колегія суддів також вважає обґрунтованими.
Таким чином, апеляційний суд порушив вимоги ст. 419 КПК України при розгляді апеляційних скарг засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 і дійшов передчасного висновку про законність вироку суду першої інстанції.
Отже, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що у відповідності з вимогами ст. 438 ч. 1 п. 1 КПК України є підставою для скасування такого рішення.
За таких обставин, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 задоволенню частково.
Інші доводи касаційних скарг, у тому числі щодо порушення права ОСОБА_6 на захист під час додаткового огляду місця події від 23 листопада 2015 року та застосування незаконних методів слідства під час досудового розслідування, а також щодо необхідності зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIIІ з 15 червня 2016 року по 25 квітня 2017 року, підлягають перевірці і з`ясуванню при новому розгляді в суді апеляційної інстанції.

При новому розгляді суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України та прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_6 , з метою попередження ризику його переховування від суду, оскільки він не може не усвідомлювати імовірність повторного визнання його вини за висунутим йому обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, ураховуючи особливості касаційного розгляду, передбачені главою 32 КПК України, та обмежені можливості щодо повноцінного розгляду і вирішення цього питання в межах процедури касаційного перегляду, Верховний Суд вважає за необхідне залишити ОСОБА_6 під вартою на строк, мінімально необхідний для вирішення вказаного питання судом апеляційної інстанції, який у будь-якому разі не може перевищувати 60 діб.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, Суд

ухвалив:
Касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 25 квітня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
ОСОБА_6 залишити під вартою до вирішення судом апеляційної інстанції питання щодо обрання йому запобіжного заходу, але не більш ніж на 60 діб.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3