Справа № 278/1201/18
В И Р О К
Іменем України

18 червня 2018 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и в:

25 березня 2018 року близько 21 години ОСОБА_4 перебував за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_6 в АДРЕСА_3 , разом із своєю дружиною ОСОБА_7 , знайомими ОСОБА_5 та іншими, де у нього на ґрунті ревнощів виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень останньому.
Реалізуючи свій умисел, у цей же день та місці близько 23 години ОСОБА_4 підійшов з правого боку до ОСОБА_5 та наніс йому один удар правим кулаком у праву частину нижньої щелепи, від якого ОСОБА_5 впав на спину. ОСОБА_4 , продовжуючи свої дії, присів біля нього з правого боку та наніс йому не менше 2-х ударів обома кулаками в область очей, носа, щелепи, чим спричинив ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді черепно-лицьової травми (переломів кісток спинки носу, зовнішньої стінки лівої гайморової пазухи з крововиливом в обидві гайморові пазухи, крововиливу під м`які мозкові оболонки в тім`яно-скроневій ділянці зліва та двобічного перелому нижньої щелепи, синців у навколоорбітальних ділянках).
Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому діянні визнав повністю, підтвердив обставини справи, у вчиненому кається.
Беручи до уваги, що фактичні обставини ніким не оспорювалися, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав їх встановленими в судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин. Враховуючи, що обвинувачений відмовився давати показання, суд обмежився дослідженням доказів, що характеризують його особу.
Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного діяння доведена, і кваліфікує його за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених статтею 121 КК, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, є умисним злочином середньої тяжкості проти здоров`я людини.
Обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, одружений, працює неофіційно, за місцем проживання характеризується задовільно.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття. Обставин, що обтяжують йому покарання, не встановлено.
З урахуванням наведеного, особи обвинуваченого (відсутності офіційного працевлаштування), суд призначає покарання у виді обмеження волі. Проте, беручи до уваги відсутність обтяжуючих та наявність однієї пом`якшуючої покарання обставини, позицію державного обвинувача та потерпілого, який не наполягав на суворості покарання, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, суд дійшов висновку, що останній не є суспільно небезпечним, і його виправлення та перевиховання можливе без часткової ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України звільняє обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для запобігання вчиненню нових злочинів.
Цивільний позов прокурора про стягнення витрат закладів охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого суд визнає обґрунтованим, як такий, що підтверджується відповідними довідками-розрахунками (а.п. 31, 32), та задовольняє його в повному обсязі.
Даних про процесуальні витрати та речові докази матеріали провадження не містять.
Підстав для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом одного року трьох місяців іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з цим органом.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Цивільний позов прокурора задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь Управління фінансів Житомирської РДА 4121 (чотири тисячі сто двадцять одну) гривню 4 копійки, та на користь Департаменту фінансів Житомирської облдержадміністрації 1620 (одну тисячу шістсот двадцять) гривень витрат на стаціонарне лікування потерпілого.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Потерпілий має право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1