АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1186/18 Справа № 195/1010/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою прокурора Томаківського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Алпот, Геокчайського району, Азербайджану, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000535, -

встановила:

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2017 року обвинувальний акт кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 122 КК України повернуто прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК України.

Рішення суду обґрунтовано тим, що під час досудового розслідування не було залучено відповідного перекладача за рахунок держави для здійснення перекладу, в тому числі, і процесуальних документів для вручення обвинуваченому, який не володіє державною мовою, якою здійснюється провадження, що зумовило пред`явлення ОСОБА_8 обвинувачення, а також надання доступу до матеріалів досудового розслідування, незрозумілою йому мовою, чим порушено його право на захист від зрозумілого обвинувачення.

Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати в зв`язку з істотним порушенням вимог процесуального закону, та призначити нове підготовче судове засідання у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні клопотання про залучення перекладача заявив лише після питання головуючого, судом не з`ясовано яку саме мову розуміє обвинувачений.

Зазначає, що обвинувачений є громадянином України та отримав паспорт громадянина України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону України «Про громадянства України» підставою для прийняття до громадянства України необхідне володіння державною мовою або її розуміння в обсязі, достатньому для спілкування.

Обвинувальний акт відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а посилання суду першої інстанції на ст. 91 КПК України є передчасним, оскільки питання доказів та доказування не розглядаються при підготовчому судовому засіданні.

Вказує, що під час досудового розслідування, ОСОБА_8 був допитаний в якості свідка, дана слідча дія перекладено на українську мову, що засвідчив своїм підписом та не виявив наміру про залучення перекладача.

Останнім подані клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та про перенесення слідчої дії у зв`язку з хворобою, клопотання про призначення повторної судово-медичної експертизи, складені українською мовою. Крім того, ОСОБА_8 уклав договір про надання одноразової правової допомоги, який складений українською мовою та підписаний останнім.

Копію обвинувального акту обвинувачений отримував разом з захисником, клопотань про залучення перекладача подано не було.

Обвинувачений ОСОБА_8 подав до суду заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якій просить в задоволенні скарги - відмовити, ухвалу залишити без зміни.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що обвинувальний акт не містить належним чином сформульованого обвинувачення із зазначенням часу, конкретного способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів цього правопорушення.

Зазначає, що під час здійснення досудового розслідування ним неодноразово було заявлено клопотання від 22 червня 2016 року, 25 липня 2016 року про надання йому перекладача, в яких було зазначено, що він не в повній мірі володіє мовою здійснення провадження. Однак у задоволенні його клопотань постановою старшого слідчого Томаківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 було відмовлено.

Щодо посилання апелянта на ч. 5 ст. 9 Закону України «Про громадянство», зазначає, що обсяг державної мови, достатній для спілкування і обсяг державної мови, достатній для реалізації права на захист в кримінальному провадженні відрізняються.

Процесуальні документи, надані ним українською мовою, на які посилався прокурор, були складені адвокатом за його підписом.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення, просила її задовольнити в повному обсязі.
Обвинувачений та його захисник заперечували проти поданої апеляційної скарги, вважали ухвалу законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали свої позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, думку прокурора, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора не може підлягати задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У підготовчому судовому засіданні, у відповідності до ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України, суд першої інстанції має право прийняти рішення про повернення прокурору обвинувального акта, за умови його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України.

Із наведеної норми процесуального закону вбачається, що законодавець встановив вимоги до змісту обвинувального акта та підстави для його повернення судом першої інстанції прокурору.

Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а при наявності у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Вимогами ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт. Зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на закон і статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 КПК України, особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 52 КПК України, обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні, зокрема, щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження, з моменту встановлення цього факту.

Як вбачається з матеріалів провадження, під час здійснення досудового розслідування обвинуваченим неодноразово заявлялись клопотання про надання йому перекладача, оскільки він не в повній мірі володіє мовою здійснення провадження. Однак таке право йому реалізувати на відповідній стадії не було надано. Посилання на те, що був допитаний в якості свідка не може свідчити про те, що він належним чином володіє мовою, якою ведеться провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами, викладеними в ухвалі суду першої інстанції та вважає, що він прийняв обґрунтоване рішення про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки слідчий, встановивши, що обвинувачений є за національністю азербайджанцем, не володіє державною мовою в достатній мірі, слідчий не виконав вимог ст. ст. 29, 42 КПК України щодо права обвинуваченого користуватись рідною мовою, або мовою, якою він володіє, переклад повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення на рідну чи зрозумілу для підозрюваного мову органом досудового розслідування не було здійснено, що призвело до порушення права обвинуваченого на захист.

Посилання в скарзі на те, що обвинувачений ОСОБА_8 є громадянином України, також не можуть бути підтвердженням про вільне володіння мовою, якою проводиться провадження.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а апеляція прокурора безпідставна та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 407, 419 КПК України, п. 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Томаківського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4