Справа № 192/13/18
Провадження № 1-кп/192/92/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.05.2018 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , має середню спеціальну освіту, не одружений, не працює, військовозобов`язаний, раніше не судимий
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_3 знаходячись на вул.Козацькій в с.Шульгівка Солонянського району Дніпропетровської області, 22 серпня 2017 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, керуючись раптово виниклим злочинним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою особистої наживи прийшов на неогороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 , де через незамкнені двері проник до господарської будівлі, звідки таємно викрав зварювальний апарат «Дніпро-М» ММА-200, вартістю 1372 гривні 50 копійок. З викраденим ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник та своїми діями завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1372 гривні 50 копійок.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення.
В судовому засіданні обвинуваченому роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.
ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини скоєного ним злочину.
В судовому засіданні пояснив, що 22 серпня 2017 року приблизно о 23 годині 30 він прийшов на неогороджену територію домоволодіння, яке належить ОСОБА_5 , де через незамкнені двері проник до господарської будівлі, звідки викрав зварювальний апарат «Дніпро-М» ММА-200, який він потім продав за 1 300 гривень. Шкоду потерпілому відшкодовано шляхом повернення викраденого. У вчиненому кається, вибачався перед потерпілим в судовому засіданні.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що з дитинства товаришує з обвинуваченим. В серпні 2017 року він виявив крадіжку зварювального апарату «Дніпро-М» ММА-200, який він зберігав в приміщенні літньої кухні. Обвинувачений достовірно знав місце зберігання зварювального апарату, оскільки неодноразово бував вдома у нього, проте дозволу на користування зварювальним апаратом він не надавав ОСОБА_3 .
Враховуючи те, що обвинувачений, прокурор та потерпілий не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.
Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.
Вина обвинуваченого у вчиненні ним злочину в судовому засіданні доказана повністю. Він діяв прямим умислом, з корисливих мотивів, таємно. Обвинувачений є суб`єктом злочину, оскільки є осудною повнолітньою особою. Кваліфікуючими ознаками пред`явленого в обвинуваченні злочину є проникнення до іншого приміщення.
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває не працює, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, оскільки злочин вчинено ним вперше, збитки відшкодовані.
На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого, суд вважає, що йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, згідно ст.76 КК України.
Цивільний позов не заявлений.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст.ст.75,76 КК України, ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Головуючий: суддя ОСОБА_1