Справа № 301/2390/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

14.06.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката

ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/777/349/18 за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , на ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 02 березня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 02 березня 2018 року клопотання прокурора Іршавського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задоволено й виправлено описку, допущену у вироку Іршавського районного суду Закарпатської області від 22.01.2018, яким: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 5 (п`ять) місяців і на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Мукачівського міськрайонного суду від 02.03.2017, більш суворим, призначеним за цим вироком, обвинуваченому ОСОБА_6 остаточно до відбуття призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 5 (п`ять) місяців; зараховано обвинуваченому до строку покарання повністю відбуте покарання, призначене за вироком Мукачівського міськрайонного суду від 02.03.2017; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишено без зміни; зараховано у строк покарання час перебування обвинуваченого під вартою з 11 жовтня 2013 року; ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 18 390 гривень завданої матеріальної шкоди; ухвалено стягнути з ОСОБА_6 судові витрати за проведення експертиз у розмірі 1076,24 гривень; у порядку ст. 100 КПК України вирішено долю речових доказів.

А саме: на підставі ч. 2 ст. 72 КК України обвинуваченому ОСОБА_6 зараховано у строк відбуття покарання строк тримання під вартою за період з 10.10.2017 до набрання вироком законної сили з розрахунку день за день, а міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено попередню тримання під вартою.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що ухвала суду є незаконною. Посилається на те, що суд вірно зазначив у вироку від 22.01.2018 про зарахування ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк тримання його під вартою саме з 11.10.2013, однак не зазначив кінцевої дати такого зарахування та пропорцію, в якій необхідно зарахувати строк тримання під вартою у строк відбування покарання. При цьому, стверджує, що, приймаючи рішення про виправлення описки, судом в ухвалі не зазначено, чи задоволено клопотання прокурора повністю чи частково або чи виправлено описку за ініціативою суду таким способом, який прокурором не заявлявся. Зазначає, що, приймаючи рішення про виправлення описки суд також не врахував і факт, встановлений преюдиційним судовим рішення про перебування ОСОБА_6 під вартою з 11.10.2013 (вирок від 02.03.2017), що у свою чергу свідчить про те, що саме із цієї дати необхідно обчислювати строк, який зараховується у строк відбування ОСОБА_6 покарання, а кінцевою датою вказаного строку є день набуття вироком від 22.01.2018 законної сили. Разом із тим, посилається на те, що з моменту взяття ОСОБА_6 під варту в кримінальному провадженні № 0000841 від 19.06.2013, йому необхідно зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в пропорції один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки відповідно до правової позиції, висловленої у постанові ВС від 13.03.2018 в справі № 440/853/17, коли станом на 20.06.2017 особа мала право на застосування до неї положень, передбачених ч. 5 ст. 72 КК України в редакції ЗУ № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015, відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України відсутні підстави для застосування щодо неї положень ЗУ № 2046- VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017, яким погіршуватиметься становище цієї особи. Крім того, вказує на те, що суд розглянув клопотання прокурора за відсутності захисника, участь якого є обов`язковою, оскільки обвинувачений не в змозі самостійно себе захищати, і при цьому, навіть, не повідомивши його про дату, час та місце розгляду клопотання, що у свою чергу свідчить про порушення судом вимог ст. 379 КПК України. Вказує на невідповідність викладених в ухвалі суду висновків фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Також зазначає, що твердження суду про те, що засуджений не заперечив щодо задоволення клопотання, не має правового значення, оскільки останній не усвідомлював юридичну суть і наслідки питання, що вирішувалося. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою клопотання прокурора задовольнити частково, а саме, внести виправлення у вирок Іршавського районного суду від 22.01.2018 шляхом продовження речення абзацу 4 резолютивної частини вироку таким текстом: «по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі».

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який судове рішення вважає незаконним та необґрунтованим і не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала суду підлягає скасуванню.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та її представника адвоката ОСОБА_12 , неявка яких з урахуванням вимог ст. 405 КПК України не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується, що апеляційним судом своєчасно надіслані повідомлення про час та місце розгляду апеляційної скарги; що даних про поважність причин їх неявки та заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день до апеляційного суду не надходило; що від представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_12 , надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без їх участі.

Відповідно до ст. 379 КПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішення цього суду описки, арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Як убачається зі змісту вироку, окрім іншого, судом було прийнято рішення про те, що запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишити без зміни, зарахувавши у строк відбуття покарання час перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою з 11 жовтня 2013 року, що підтверджується звукозаписом судового засідання від 22.01.2018.
Однак, приймаючи рішення про задоволення клопотання прокурора та виправлення описки у вироку шляхом зазначення: «напідставі ч. 2 ст. 72 КК України обвинуваченому ОСОБА_6 зараховано у строк відбуття покарання строк тримання під вартою за період з 10.10.2017 до набрання вироком законної сили з розрахунку день за день, а міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено попередню тримання під вартою», суд не врахував, що фактично має місце не виправлення описки, а прийняття нового судового рішення щодо терміну, який підлягає зарахуванню у строк відбування обвинуваченим ОСОБА_6 покарання.

Вищенаведене не було враховано судом першої інстанції при прийнятті рішення, що потягло за собою необґрунтоване та безпідставне задоволення клопотання прокурора.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали, з прийняттям апеляційним судом рішення про відмову в задоволенні клопотання прокурора Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури.

Із вищенаведених підстав, доводи апеляційної скарги про часткове задоволення клопотання прокурора шляхом внесення виправлення у вирок Іршавського районного суду від 22.01.2018 шляхом продовження речення абзацу 4 резолютивної частини вироку таким текстом: «по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі», задоволенню не підлягають. При відхиленні цих доводів враховується наведене вище, вимоги ст. 379 КПК України, а також те, що, вносячи такі зміни у судове рішення, апеляційний суд прийме нове рішення у цій частині.

За таких обставин, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 379, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 02 березня 2018 року про виправлення описки, допущеної у вироку Іршавського районного суду Закарпатської області від 22.01.2018, ухваленому в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України кримінального правопорушення, - скасувати.

У задоволенні клопотання прокурора Іршавського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про виправлення описки, допущеної у вироку Іршавського районного суду Закарпатської області від 22.01.2018, ухваленому в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України кримінального правопорушення, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: