Справа №486/155/17 31.07.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/612/18 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 001112, № 0000339 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18 квітня 2018 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южноукраїнськ Миколаївської області, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
- визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 15 і частини 3 статті 185, частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України (надалі КК України).

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_8 ,
обвинувачений ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого.
Просить зарахувати йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 6 вересня 2016 року по 28 серпня 2017 року, з 12 грудня 2017 року по 15 грудня 2017 року, з 19 грудня 2017 року по 12 лютого 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та врахувати 60 днів цілодобового домашнього арешту з 12 лютого 2018 року.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18 квітня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 15 частини 3 статті 185, частиною 2 статті 190 КК України.
Призначено покарання за частиною 2 статті 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, за частиною 2 статті 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки позбавлення волі.
На підставі частини 1 статті 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.
На підставі частини 4 статті 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання за цим вироком та менш суворого покарання за вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 2 листопада 2017 року більш суворим, визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (одного) місяця.
За частиною 2 статті 15 частини 3 статті 185 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі, за частиною 2 статті 190 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.
На підставі частини 1 статті 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань визначено обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі статті 71 КК України, частини 1 статті 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за вироком Арбузинського районного суду від 2 листопада 2017 року остаточно призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі частини 5 статті 72 КК України, зараховано ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 13 грудня 2017 року по 15 грудня 2017 року та з 19 грудня 2017 року до 12 лютого 2018 року з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь науково-дослідного експертно-криміналістичного центру витрати за проведення експертизи в сумі 439 (чотириста тридцять дев`ять) гривень 80 копійок.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченого.
Вважає невірним не зарахування судом йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення та не врахування його перебування під цілодобовим арештом.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
За вироком суду ОСОБА_6 9 травня 2016 року близько 19.00 години перебуваючи неподалік дитячого майданчика біля 1-ого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , таємно викрав належну ОСОБА_9 жіночу сумочку, вартістю 140 грн., з наявними у ній мобільним телефоном «PRESTIGIO» MultiPhone, вартістю 750 грн., з сім-картою мобільного оператора «МТС», вартістю 25 грн., сім-картою мобільного оператора «Київстар», вартістю 25 грн., флеш-картою «Micro SD» вартістю 100 грн., селфі палицею «Selfie Monopod», вартістю 140 грн., кредитною карткою «Райффайзен Банк Аваль», дитячим гаманцем, дзеркальцем і гребінцем, які для потерпілої матеріальної цінності не мають. В подальшому викраденими речами розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1180 грн.
7 червня 2016 року близько 17.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні магазину «Взуття плюс», що по проспекту Незалежності, 12 в м. Южноукраїнську Миколаївської області, впевнившись у тому, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, взяв пару чоловічого взуття «Міда», вартістю 720 грн., та, сховавши його під одяг, не розрахувавшись, вийшов з приміщення магазину. При цьому, побачивши що продавець даного магазину, біжить за ним з вимогою повернути викрадене, втік з місця вчинення злочину. Своїми умисними протиправними діями спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.
12 грудня 2017 року близько 13.00 години ОСОБА_6 , таємно перелізши через паркан на територію домоволодіння АДРЕСА_4 , та за допомогою невстановленого досудовим розслідуванням предмету, шляхом віджиму, відчинив вхідні двері до літньої кімнати даного будинку та проник до неї. В подальшому, перебуваючи в зазначеному приміщенні, ОСОБА_6 помітив розміщений на стіні LED телевізор «Samsung UE32J4000АК». Маючи намір на незаконне заволодіння зазначеним майном, ОСОБА_6 зняв даний телевізор зі стіни, та загорнувши його в простирадло, виніс з приміщення будинку на територію домоволодіння, де поклав біля паркану з отворами, аби в подальшому безперешкодно забрати викрадене майно з іншої сторони паркану. Однак коли був помічений власницею домоволодіння ОСОБА_11 та сусідом ОСОБА_12 , втік з місця вчинення злочину, не довівши злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі.
Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час місце та спосіб, але не пізніше 15 грудня 2017 року, ОСОБА_6 , переслідуючи корисливу мету та ціль незаконного збагачення, під приводом продажу дизельного палива за ціною значно дешевшою від середньо-ринкової, а саме 18 грн. за 1 літр, шляхом зловживання довірою, заволодів належними ОСОБА_13 грошовими коштами у сумі 1800 грн., які останній, під впливом обману, добровільно передав ОСОБА_6 . В подальшому з зазначеними грошима ОСОБА_6 зник з місця події, та грошовими коштами розпорядився на власний розсуд. Своїми протиправними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 1800 грн.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляцій скарзі, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який вважав, що судом першої інстанції прийнято вірне рішення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів за обставин, наведених у вироку, доведена дослідженими судом першої інстанції доказами, що, як і кваліфікація дій за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 15 частини 3 статті 185, частиною 2 статті 190 КК України, а також призначене покарання, апелянтом не оспорюється, внаслідок чого, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевірялись.

Згідно частини 5 статті 72 КК України, в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зараховується судом строк попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
18 травня 2017 року Законом України № 2046 VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав чинності 21 червня 2017 року, частину 5 статті 72 КК України викладено в новій редакції, згідно якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині 1 статті 72 КК України.
У приписах частини 5 статті 72 КК України у редакції Закону № 838-VІІІ зазначено про те, що передбачені в ній правила зарахування строку попереднього ув`язнення мають застосовуватися у період дії цієї норми при засудженні осіб до позбавлення волі.

Дана позиція знайшла своє відображення і у висновку, ухваленому у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 6 червня 2018 року (справа № 180/746/16-к, провадження № 51-576км18)
Вказані вимоги Закону судом першої інстанції дотримано.
Відповідно до даних протоколів затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 13 грудня 2017 року та від 19 грудня 2017 року, а також матеріалів кримінального провадження, за цим кримінальним провадженням ОСОБА_6 був затриманий, перебував під вартою, як запобіжний захід, з 13 грудня 2017 року по 15 грудня 2017 року та з 19 грудня 2017 року до 12 лютого 2018 року.
Даний період попереднього ув`язнення (з 13 грудня 2017 року по 15 грудня 2017 року та з 19 грудня 2017 року по 12 лютого 2018 року), відповідно до положень частини 5 статті 72 КК України, в редакції Закону України від 18 травня № 2046-VIII зараховано у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_6 з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
За наведеного, є такими, що не ґрунтуються на законі, твердження обвинуваченого щодо зарахування зазначеного періоду попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Матеріали кримінального провадження не містять даних щодо перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою за кримінальним провадженням, за яким 2 листопада 2017 року Арбузинським районним судом Миколаївської області було ухвалено вирок.
Ця обставина знайшла підтвердження і в поясненнях обвинуваченого під час апеляційного розгляду.
За такого, апеляційний суд не вбачає підстав для зарахування у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , засудженому до позбавлення волі, вказані ним періоди з 6 вересня 2016 року по 28 серпня 2017 року, з 12 грудня 2017 року по 15 грудня 2017 року, з 19 грудня 2017 року по 12 лютого 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Окрім того, як свідчать матеріали кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_6 , за вироком Первомайського міськрайонного уду Миколаївської області від 21 липня 2017 року, покарання за яким обвинувачений відбув, на підставі частини 5 статті 72, в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VIII, строк попереднього ув`язнення з 6 вересня 2016 року до 20 червня 2017 року включно було зараховано у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня по 21 липня 2017 року, відповідно до Закону України від 18 травня № 2046-VIII, зараховано з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_14 в апеляційній скарзі щодо врахування у строк покарання його перебування під цілодобовим арештом є такими, що не грунтується на законі, оскільки відповідно до положень статті 72 КК України, у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі зараховується лише строк попереднього ув`язнення, а запобіжний захід у виді домашнього арешту таким не є.
Істотних порушень положень кримінального-процесуального закону судом апеляційної інстанції не виявлено.
Враховуючи наведене, апеляційна скарга є безпідставно і задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 425, 426, 532 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18 квітня 2018 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в том самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді: