ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2 жовтня 2018 року
м. Київ

справа № 752/8309/16-к
провадження № 51-284км18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
засудженогоОСОБА_5 (в режимі відео конференції),
захисникаОСОБА_6 ,
прокурораОСОБА_7 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду м. Києва від 16 травня 2017 року щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 121 Кримінального кодексу України (далі КК).
Обставини справи

1. Голосіївський районний суд м. Києва вироком від 26 липня 2016 року засудив ОСОБА_5 за частиною першою статті 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі статті 75 КК суд звільнив засудженого від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 роки.
2. Суд визнав ОСОБА_5 винуватим у тому, що він 23 квітня 2016 року в коридорі будинку АДРЕСА_2 , під час конфлікту із знайомим ОСОБА_8 завдав йому один удар ножем в область живота. Внаслідок отриманого поранення ОСОБА_8 було спричинено тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння.
3. Апеляційний суд міста Києва вироком від 16 травня 2017 року задовольнив апеляційну скаргу прокурора та скасував вирок місцевого суду в частині звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням. Апеляційний суд ухвалив вважати ОСОБА_5 засудженим до покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Вимоги і доводи касаційної скарги

4. У касаційній скарзі захисник просить скасувати вирок апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Захисник вказує, що потерпілий ОСОБА_8 під час розгляду справи в суді першої інстанції пробачив ОСОБА_5 , претензій до нього не мав та не бажав призначення реального строку покарання. Однак, апеляційний суд в порушення вимог статей 56 та 405 КПК не роз`яснив потерпілому суті апеляційної скарги прокурора і не з`ясував його дійсне волевиявлення щодо неї. Отже, на думку захисника, апеляційний суд неправильно витлумачив слова потерпілого про те, що він погоджується з доводами обвинувачення, та задовольнив апеляційну скаргу прокурора всупереч позиції останнього.
6. Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до Суду не надходило.
Оцінка Суду

5. Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та захисника, які підтримали касаційну скаргу, а також прокурора, яка вважала, що необхідно відмовити у задоволенні скарги, а оскаржене рішення залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в скарзі доводи, Суд дійшов висновку, що у задоволенні касаційної скарги належить відмовити на таких підставах.
6. Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
7. За правилами частини першої статті 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
8. Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості застосувати статтю 75 КК. Ухвалюючи свій вирок у частині призначення покарання, апеляційний суд урахував, зокрема, ступінь тяжкості вчиненого злочину, що належить до категорії тяжких, характер і спосіб вчинення злочину завдання удару ножем в життєво важливий орган, обставини, що передували події правомірна вимога потерпілого про повернення боргу, відсутність намірів засудженого допомогти потерпілому після вчиненого злочину, а також стан алкогольного сп`яніння як обтяжуючу обставину. Таким чином, суд, діючи в межах своїх повноважень, не встановив підстав для застосування цього положення.
9. Водночас суд не залишив поза увагою обставини, що характеризують особу винного, зокрема, що він в силу статті 89 КК не судимий, офіційно не працює, має постійне місце проживання. Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про можливість призначення мінімального строку покарання, передбаченого санкцією закону про кримінальну відповідальність за інкримінований злочин.
10. Думка потерпілого може враховуватись судом при призначенні покарання, однак не є вирішальною. Саме тому доводи захисника щодо прийняття апеляційним судом рішення всупереч позиції потерпілого, не є підставою для скасування по суті правильного судового рішення.
11. Таким чином, Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу захисника належить залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Суд
ухвалив:
Вирок Апеляційного суду міста Києва від 16 травня 2017 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3