Постанова
Іменем України
26 квітня 2018 року
м. Київ
справа № 263/14018/15-к
провадження № 51-1649км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 1 червня 2017 року в кримінальному провадженні № 0003274 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за цією ж адресою, такого, що судимості не має,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області

від 31 березня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 187 КК на 3 роки позбавлення волі. У строк відбування його покарання зараховано час попереднього ув`язнення з 8 вересня 2015 року до 31 березня 2017 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та звільнено від відбування покарання у зв`язку із його фактичним відбуттям. ОСОБА_6 негайно звільнено з-під варти в залі суду.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 1 червня 2017 року вказаний вирок залишено без зміни.

За вказаним вироком 27 серпня 2015 року приблизно о 19-й год. ОСОБА_6 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_7 , умисно з метою заволодіння майном потерпілого, а саме: ноутбуками «LENOVO В590», «НР CQ 57», «Samsung С 517», «Asus Х54», «LENOVO G580», «Аser Аspire ES-1-512» загальною вартістю 32200 грн, підійшовши ззаду, вчинив на нього напад, поєднаний з насильством, небезпечним для здоров`я, що виразилось у завданні ОСОБА_7 численних ударів як шматком цегли, який ОСОБА_6 прилаштував для скоєння злочину, так і кулаками рук по голові та інших частинах тіла потерпілого, внаслідок чого останньому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді множинних забійних ран тім`яної області голови, які є легкими тілесними ушкодженнями з короткочасним розладом здоров`я, а також множинних саден обох кистей, що є легкими тілесними ушкодженнями. Після заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 почав пакувати вказані ноутбуки в пакети, однак зникнути з місця вчинення злочину не вдалось, оскільки ОСОБА_7 став кликати по допомогу, що почули сторонні люди та зайшли до квартири останнього, чим запобігли зникненню ОСОБА_6 .

Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали

У касаційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, вважає, що рішення апеляційного суду ухвалене з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки суд апеляційної інстанції всупереч вимогам статей 404, 419 КПК не перевірив належним чином доводів апеляції прокурора щодо способу проникнення ОСОБА_6 до житла потерпілого, що призвело до безпідставного залишення без зміни вироку місцевого суду, який кваліфікував дії засудженого за ч. 1 ст. 187 КК, тоді як сторона обвинувачення наводила переконливі мотиви щодо необхідності юридичної оцінки діяння за ч. 3 ст. 187 КК. Просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді цієї інстанції.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор підтримав касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції.

Мотиви суду

Статтею 419 КПК встановлено вимоги щодо змісту ухвали суду апеляційної інстанції, а також визначено, що в разі залишення апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження та зі змісту ухвали встановлено, що доводи касаційної скарги прокурора про невідповідність рішення суду апеляційної інстанції вищевказаним вимогам закону є безпідставними.

Так, не погоджуючись із вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 березня 2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено

за ч. 1 ст. 187 КК на 3 роки позбавлення волі, прокурор в апеляційній скарзі вказував, що суд першої інстанції вийшов за межі пред`явленого обвинувачення та помилково перекваліфікував дії ОСОБА_6 з ч. 3 ст.187 КК на ч.1 ст.187 КК, виключивши кваліфікуючу ознаку «проникнення до житла» та не надавши належної оцінки показанням потерпілого.

Залишаючи апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а оскаржуваний вирок місцевого суду без зміни, суд апеляційної інстанції навів ґрунтовні мотиви прийнятого рішення, а незгода з ними прокурора не свідчить про їх неправильність.

Зокрема, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що орган досудового розслідування обвинувачував ОСОБА_6 у вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_7 , поєднаному з насильством, небезпечним для його здоров`я, та з проникненням у житло. При цьому у формулюванні його обвинувачення зазначалося, що ОСОБА_6 вчинив розбійний напад на ОСОБА_7 27 серпня 2015 року приблизно о 19-й год., вже знаходячись у приміщенні квартири потерпілого, де перебував на законних підставах, оскільки був запрошений самим ОСОБА_7 до помешкання для купівлі ноутбуків, та де провів майже два дні з потерпілим, тестуючи та перевіряючи шість ноутбуків, які ОСОБА_6 збирався придбати. Окрім того, ОСОБА_6 безперешкодно залишав квартиру потерпілого та повертався до неї, в тому числі, купуючи поліетиленові пакети та цигарки.

З огляду саме на такі фактичні обставини справи вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 2 червня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК, та із застосуванням

ст. 69 КК йому призначено 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

В апеляційних скаргах на вказаний вирок прокурор та обвинувачений ОСОБА_6 вказували, зокрема, про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки інкриміноване діяння кваліфіковано як розбій, поєднаний з проникненням у житло, хоча в мотивувальній частині вироку не розкрито об`єктивної сторони цього злочину й не встановлено факту проникнення та його способу. Суб`єкти апеляційного оскарження просили скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 9 серпня 2016 року апеляційні скарги частково задоволено й вирок скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції з мотивів істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку, викладаючи формулювання обвинувачення, визнаного ним доведеним, взагалі не розкрив такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення ОСОБА_6 до житла й не зазначив, яким саме способом він туди проник і з якою метою, відповідно до правового розуміння такої ознаки, чим порушив право обвинуваченого на захист.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області

від 31 березня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 187 КК на 3 роки позбавлення волі. Посилаючись на те, що під час нового розгляду цього кримінального провадження у суді першої інстанції прокурором первинне пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення відповідно до вимог ст. 338 КПК не змінено й не уточнено способу його проникнення до квартири потерпілого, не розкрито кваліфікуючої ознаки «проникнення до житла», а також ураховуючи підстави скасування апеляційним судом попереднього вироку, роз`яснень Верховного Суду України та сукупність досліджених у судовому засіданні узгоджених між собою, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, якими не доведено в діях ОСОБА_6 ознаки «проникнення до житла», місцевий суд перекваліфікував його дії з ч. 3 на ч.1 ст. 187 КК.

Вищевикладені обставини, а також їх правову і фактичну оцінку наведено в оскаржуваній прокурором ухвалі апеляційного суду, що є свідченням безпідставності тверджень касаційної скарги про її невідповідність вимогам ст. 419 КПК.

Окрім того, колегія суддів касаційного суду також підкреслює, що відповідно до вимог ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, при повторному розгляді цього кримінального провадження з огляду на підстави скасування попереднього вироку та за відсутності зміни обвинувачення прокурором суд першої інстанції був позбавлений процесуальних підстав для засудження ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 187 КК.

За таких обставин касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Верховний Суд

ухвалив:

Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 1 червня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3