Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/7648/18
Провадження №1-кп/523/799/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2018 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

у присутності обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт з угодою про примирення між потерпілою та обвинуваченим у кримінальному провадженню за №0000842 від 14.02.2018р. за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Камянка Біляївського району Одеської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого неофіційно підсобним робочим на будівництві, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України, -

Встановив:

За змістом обвинувального акту під час досудового розслідування встановлено, що 13.02.2018 року приблизно о 18:00 годині, ОСОБА_6 , знаходячись біля торгового павільйону з іграшками ринку «Марсельський», розташованому по вул. Марсельській, 1 у м. Одесі, діючи навмисно з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись сприятливими умовами, коли його знайома ОСОБА_7 розраховувалася за куплений нею товар, таємно викрав з карману рюкзака потерпілої мобільний телефон марки «Леново» в корпусі сірого кольору імей-1: НОМЕР_1 , імей-2: НОМЕР_2 вартістю 3500 гривень в прозорому чохлі вартістю 250 гривень, сховавши в карман своєї куртки, після чого покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши своїми діями потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 3750 гривень.

Органом досудового слідства ОСОБА_6 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Одночасно з обвинувальним актом до суду надано угоду про примирення, яка була укладена 30.05.2018 року між потерпілою ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у присутності законного представника ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_4 .

За змістом вказаної угоди сторони домовились на призначення ОСОБА_6 покарання за ст.185 ч.1 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Крім того, сторони погодились із обмеженням процесуальних прав на оскарження вироку, для підозрюваного відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, для потерпілої позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення та змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Також відповідно до ст.476 КПК України було з`ясовано питання, що обвинуваченому зрозуміло про наслідки невиконання угоди про примирення, а саме що у разі невиконання угоди потерпілий або прокурор мають право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку.

В якості обставин, що пом`якшують покарання, в угоді зазначається щире каяття, повне визнання своєї провини, добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, які обтяжують покарання під час досудового слідства не встановлені.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні за наявності підстав вважав за можливе затвердити угоду про примирення, так як вона відповідає вимогам діючого КПК України, вид і розмір покарання на його думку співвідносяться з характером та ступенем скоєного ОСОБА_6 діяння, обвинувачений повністю визнав свою вину, вчинене кримінальне правопорушення відноситься до категорії середньої тяжкості відповідно до положень ст.12 КК України, від потерпілої не має ніяких претензій.

Обвинувачений ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_7 , будучи ознайомленими зі своїми правами та наслідками затвердження угоди про примирення, передбаченими ст.ст. 473-474 КПК України, повністю підтвердили добровільність укладення цієї угоди, при цьому не оспорюючи викладені у обвинувальному акті фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування, дослідження яких не здійснювалось згідно зі ст.ст. 314 ч.3 п.1, 474 ч.2 КПК України. Крім того, потерпіла підтвердила відсутність майнової шкоди та позивних вимог щодо обвинуваченого. Також відповідно до ст.476 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд переконався, що ОСОБА_6 зрозуміло про наслідки невиконання угоди про примирення.

З`ясувавши думку сторін, приймаючих участь у підготовчому судовому засіданні - прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди; захисника ОСОБА_4 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , які просили затвердити угоду та призначити узгоджене між сторонами покарання; обвинуваченого ОСОБА_6 , який погодився з кваліфікацією його дій за ознаками ст.185 ч.1 КК України, та пояснивши, що дійсно при вказаних обставинах місці та часу він заволодів майном, належного ОСОБА_7 ; потерпілої, яка просила затвердити угоду, призначив ОСОБА_6 , покарання, визначеного в угоді про примирення, дослідивши обвинувальний акт та угоду, приймаючи до уваги наведені обставини, суд дійшов до висновку, що складені процесуальні документи відповідають формальним вимогам, встановленими ст.ст.291, 471 КПК України, та умови угоди не суперечать правовій кваліфікації інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, визначена міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань і співвідносяться з видом та розміром покарання, яке остаточно узгоджене між сторонами у підготовчому судовому засіданні.

Таким чином, суд вважає, що існує достатньо обґрунтованих підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у присутності законного представника ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_4 , яка була укладена між сторонами 30.05.2018 року.

При визначенні міри покарання ОСОБА_6 , суд враховує умови угоди, характер та ступінь тяжкості вчиненого діяння, особу обвинуваченого, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, скоїв злочин будучи неповнолітнім, має постійне місце мешкання та реєстрації, працює, хоча неофіційно, виховується бабусею - опікуном, його негативне ставлення до скоєного, відсутність матеріальної шкоди.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст.66 КК України є щире каяття, визнання своєї провини в повному обсязі, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучалися речові докази, а саме мобільний телефон марки «Леново» в корпусі сірого кольору, який переданий потерпілій ОСОБА_7 на відповідальне зберігання під розписку.

Також встановлено, що під час досудового розслідування залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалося, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні.

Матеріали кримінального провадження за №0000842 від 14.02.2018р. до обвинувального акту не долучалися, тому суд визначає місце їх зберігання в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 з урахуванням санкції ч.1 ст.185 КК України та вимог ст.ст.50, 53, 99, 103 цього ж Кодексу, суд, оцінюючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості вчиненого діяння, враховуючи умови угоди, життя та виховання неповнолітнього, особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, його негативне ставлення до скоєного, щире каяття, відсутність матеріальних збитків, вважає, що міра покарання у вигляді штрафу є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Разом з цим, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, у зв`язку з чим скасуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373-374, 394-395, 471, 473-476 КПК України, -

Ухвалив:

Затвердити угоду про примирення, укладену 30 травня 2018 року між потерпілою ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у присутності законного представника ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України та призначити йому узгоджене між сторонами покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 не застосовувалися, тому після набрання вироком чинності скасуванню не підлягають.

Речові докази мобільний телефон марки «Леново» в корпусі сірого кольору, який переданий потерпілій ОСОБА_7 на відповідальне зберігання під розписку - вважити повернутими за належністю.

Матеріали кримінального провадження за №0000842 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.02.2018 року зберігати в Одеській місцевій прокуратурі №4.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням обмеження права оскарження вироку відповідно до положень ст.473 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1