Заводський районний суд м. Запоріжжя
Провадження №: 1/332/2/18
У Х В А Л А

15 серпня 2018 р.Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підсудного ОСОБА_6

представників потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі клопотання ОСОБА_9 про визнання потерпілою у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 190, ч. 1,3,4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:

В проваджені суду на стадії судового слідства перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 190, ч. 1,3,4 ст. 358 КК України.

ОСОБА_9 21.06.2018 р. звернулась до суду із клопотанням про визнання її потерпілою у вказаній вище кримінальній справі. В обґрунтування вказаного клопотання заявник послалась на вимоги ст. 49 КПК України 1960 р. та п. 2 постанови № 13 від 02.07.2004 р. Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів». Також ОСОБА_9 зазначила про подання нею 23.01.2014 р. позовної заяви до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з вимогою про відшкодування шкоди до ОСОБА_6 , яка до теперішнього часу не розглянута.

ОСОБА_9 у судовому засіданні наполягала на визнанні її потерпілою з тих підстав, що злочином їй завдано матеріальну та моральну шкоду, про відшкодування якої нею пред`явлено позов до Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

Прокурор та представники потерпілих заперечували проти клопотання ОСОБА_9 , посилаючись на те, що за правилами КПК України 1960 р. розгляд справи провадиться в межах пред`явленого підсудному обвинуваченню.

Підсудний питання про визнання ОСОБА_9 потерпілою залишив на розсуд суду.

Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Вимогами ст. 275 КПК України 1960 р. розгляд справи провадиться тільки відносно підсудних і тільки в межах пред`явленого їм обвинувачення. В разі необхідності доповнити чи змінити пред`явлене обвинувачення або порушити кримінальну справу по новому обвинуваченню чи щодо нових осіб суд додержується правил, установлених в статтях 276, 277, 278 цього Кодексу.

Процесуальним документом, яким визначаються межі судового розгляду у кримінальний справі є складений слідчим згідно зі ст. 223 КПК України 1960 р. та затверджений прокурором обвинувальний висновок. Вказаний документ містить формулювання обвинувачення і докази, що на думку органу досудового слідства підтверджують подію злочину та винність особи у його вчиненні.

Відповідно до обвинувального висновку у цій кримінальній справі ОСОБА_6 обвинувачується, зокрема, у вчиненні шахрайських дій з грошовими коштами громадян вкладників ТОВ «Електрет-2». Але, епізод щодо заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 не пред`явлений підсудному у рамках вказаної справи (томи справи 388-396). Більш того, досудове слідство щодо шахрайських дій стосовно ОСОБА_9 органом досудового слідства не здійснювалось. ОСОБА_9 не зверталась до правоохоронних органів із заявою про вчинення щодо неї злочину, постанови про визнання її потерпілою, цивільним позивачем або про відмову у вчиненні вказаних дій у матеріалах кримінальної справи відсутні.

Також судом встановлено, що під час перебування справи у проваджені Ленінського районного суду м. Запоріжжя до її матеріалів була долучена позовна заява ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди (а.с. 167-182 т. 418) без прийняття відповідного процесуального рішення.

Оскільки дані досудового слідства не містять відомостей щодо обвинувачення ОСОБА_6 у вчинені злочину стосовно ОСОБА_9 , підстави для застосування вимог ч. 1 ст. 276 КПК України 1960 р. відсутні.

Зміна обвинувачення відповідно до вимог ст. 277 КПК України 1960 р. в цьому випадку призведе до порушення правила обов`язковості проведення досудового слідства та права підсудного на захист.

Клопотання про повернення справи на додаткове розслідування у зв`язку із встановленими обставинами від прокурора не надходило.

Вимоги ст. 49 КПК України 1960 р. та п. 2 постанови № 13 від 02.07.2004 р. Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» з урахуванням викладених вище вимог закону не підлягають застосуванню у цих правовідносинах.

На підставі наведеного суд не знайшов законних підстав для задоволення клопотання ОСОБА_9 про визнання її потерпілою у цій справі.

Керуючись ст.ст. 275-277, 296 КПК України 1960 р., суд

у х в а л и в:

У задоволені заяви ОСОБА_9 про визнання її потерпілою у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 190, ч. 1,3,4 ст. 358 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3