Провадження №1-кс/750/4705/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2018 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_1 , розглянувши скаргу представника ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , зобов`язання вчинити певні дії у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007967 від 09.10.2018 року, -

в с т а н о в и в:

23.10.2018 року до Деснянського районного суду м. Чернігова надійшла скарга від представника ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_2 , яка означена як «Скарга на бездіяльність прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , яка полягає у невчиненні процесуальних дій погодження повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0007967», в якій останній, пославшись на статті 84, 85, 86, 94, п. 1 ч. 1 ст. 303, ч.1 ст. 304, 307 КПК України, просить: скасувати постанову прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 від 09.10.18 про відмову у погодженні повідомлення про підозру та звільнення затриманої особи ОСОБА_4 ; зобов`язати прокурора ОСОБА_3 погодити повідомлення про підозру ОСОБА_4 , затриманого за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України.
Вивчивши скаргу з доданими до неї документами, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Так, з матеріалів скарги вбачається, що представник ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_2 просить суд скасувати постанову прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 від 09.10.18 про відмову у погодженні повідомлення про підозру та звільнення затриманої особи ОСОБА_4 та зобов`язати вчинити дії, вказані у клопотанні.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Відповідно до ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Зокрема, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Аналіз вищенаведених положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що право на оскарження слідчому судді рішень, дій чи бездіяльності особа отримує лише тоді, коли слідчий або прокурор прийняли певні рішення, вчинили конкретні дії або допустили конкретну бездіяльність, оскарження яких передбачено ч.1 ст. 303 КПК України.

Скарга представника ПАТ «Укртелеком» не містить вимог, які могли б бути предметом оскарження до слідчого судді в контексті вимог ст. 303 КПК України.

Згідно з приписом ч.1ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що слідчий або прокурор самостійно визначають, чи можливо вручити письмове повідомлення про підозру в день його складення, чи необхідно застосувати спосіб його вручення, передбачений для вручення повідомлень.

Відтак норма кримінального процесуального закону щодо вручення письмового повідомлення про підозру не є імперативною, а отже відсутні підстави вважати, що оскаржувана бездіяльність є бездіяльністю, яка може бути предметом судового розгляду під час досудового розслідування.

Крім того, з Узагальнення «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вбачається, що бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій (крім внесення відомостей до ЄРДР та повернення тимчасово вилученого майна), є третім, комплексним видом бездіяльності, оскарження якої допускається відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України. Результати аналізу судової практики свідчать, що у зв`язку з хибним розумінням скаржниками саме цього виду бездіяльності слідчі судді приймають багато ухвал про відмову у відкритті провадження відповідно до ч.4 ст. 304 КПК України, з тих підстав, що скарга подається на бездіяльність слідчого чи прокурора, яка не підлягає оскарженню. Так, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Щодо вимоги особи, яка подала скаргу стосовно зобов`язання прокурора ОСОБА_3 погодити повідомлення про підозру ОСОБА_4 , затриманого за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, слід зазначити наступне.
Частиною 1 ст. 36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Враховуючи наведене вище, зазначена вимога не належать до компетенції слідчого судді загального місцевого суду та взагалі не відноситься до питань, регламентованих главою 26 КПК України.
Відповідно до ч.4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягають оскарженню.

Отже, оскільки особа, яка подала скаргу, оскаржує бездіяльність прокурора, яка, виходячи зі змісту ч.1 ст. 303 КПК України, не підлягає самостійному оскарженню та просить зобов`язати того вчинити певні дії, які не відносяться до питань, регламентованих главою 26 КПК України, у відкритті провадження за його скаргою слід відмовити.

Зазначена ухвала не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді або в іншому судовому порядку та не перешкоджає захисту прав особи, яка подала скаргу, в порядку, передбаченому КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 303, ч.4 ст. 304, ст. 309 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в:

У відкритті провадження за скаргою представника ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , зобов`язання вчинити певні дії, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007967 від 09.10.2018 року відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1