В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" червня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0014791 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-26.12.2002 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

-18.03.2005 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч.3 ст.185, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений на підставі п. «е» ст.12 Закону України «Про амністію» від 31.05.2005 року;

-02.06.2009 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 02.02.2011 року з Житомирської ВК (№4), по відбуттю строку покарання;
-03.03.2012 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч.3 ст.185, ч.2 ст.309, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 09.02.2016 року з Березанської ВК Київської області (№95), по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-
за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , 25.10.2016 року, приблизно о 17 годині 55 хвилин, перебував в автобусі №51, який рухався від зупинки громадського транспорту «Тампере» до зупинки громадського транспорту «Комфорт Таун» в місті Києві, де побачив раніше незнайому неповнолітню ОСОБА_6 у якої в кишені помітив мобільний телефон. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , впевнившись в тому, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, непомітно для неповнолітньої ОСОБА_6 , з кишені куртки, таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J5», вартістю 4 300 гривень, в якому знаходилась сім - карта оператора «МТС» № НОМЕР_1 , вартістю 30 гривень з залишком грошових коштів на рахунку в сумі 20 гривень та сім карта оператора «Київстар» № НОМЕР_2 , вартістю 30 гривень, без залишку грошових коштів на рахунку, з картою пам`яті на 32 ГБ, вартістю 359 гривень, з встановленим захисним склом та повним встановленим пакетом програм, загальною вартістю 5077 гривень.

В подальшому, ОСОБА_3 на зупинці громадського транспорту «Комфорт Таун», по проспекту Возз`єднання, в м. Києві, вийшов з автобуса №51. Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що 25.10.2016 року, приблизно о 17 годині 55 хвилин, він перебуваючи в автобусі №51, який рухався від зупинки «Тампере» до зупинки громадського транспорту «Комфорт Таун» в місті Києві, з кишені куртки потерпілої витягнув мобільний телефон «Samsung Galaxy J5». Після цього, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна /крадіжка/, вчиненому повторно, та кваліфікує його дії за ч.2 ст.185 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який неодружений, не працює, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 11.01.2004 року перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, діагноз: розлад психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, за місцем відбування покарання характеризується з негативної сторони, раніше притягався до кримінальної відповідальності.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає, щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, є рецидив злочинів, обумовлений судимістю за ч.2 ст.309 КК України, вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 03.03.2012 року.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства неможливе, тому не вбачає підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати не понесені.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 /одного/ року позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді утримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 14.05.2018 року.

Речові докази у кримінальному провадженні: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J5», в якому знаходились сім - карти операторів «МТС» та «Київстар» з картою пам`яті SD, пам`яттю об`ємом 32 ГБ залишити у володінні власника ОСОБА_6 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати не понесені.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: