Справа № 451/558/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2018 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000190 від 26 квітня 2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харків, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з повною вищою освітою, інваліда другої групи загального захворювання, одруженого, який працює на посаді головного інженера в ТОВ "Атлантісхідкомпані", раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:

У період з 28 травня 2014 року до 16 червня 2014 року ОСОБА_4 за попередньою змовою групою невстановлених осіб, перебуваючи на території військового містечка " 47 ст. Радехів ДТГО "Львівська залізниця", маючи умисел на заволодіння чужим майном, умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, демонтував та розрізав за допомогою спеціального обладнання верхню будову під`їзної колії військової частини НОМЕР_1 ст.Радехів, що перебувала на балансі ВП "Кам`янка-Бузька дистанція колії" ДТГО "Львівська залізниця", з метою вчинення таємного викрадення її елементів, однак не довів свого умислу до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки із співучасниками був виявлений на місці події. Відповідно до акту ревізії № 24-НКРС Львів/1059998 НКРС Львів/0159998 від 01.04.2015 перевірки окремих питань фінансово-господарської діялності ВП "Кам`янка-Бузька дистанція колії" ДТГО "Львівська залізниця" вартість демонтованої під`їзної колії військової частини НОМЕР_1 ст. Радехів становить 114 872 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України- закінчений замах на вчинення крадіжки, вчиненої за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України визнав повністю при обставинах, викладених в обвинувальному акті пояснив наступне.

Так, до нього в телефонному режимі звернувся невідомий йому чоловік на ім`я ОСОБА_6 і запропонував йому роботу в м. Львові. Під час зустрічі ОСОБА_6 сказав, що необхідно розбірати колію. Приїхавши на територію військового містечка " 47 ст. Радехів ДТГО "Львівська залізниця" протягом десяти днів вони демонтували верхню будову під`їзної колії військової частини НОМЕР_1 ст.Радехів. Після цього приїхала комісія, забрали в них усі інструменти та все опечатали. Зазначив, що дозволів на демонтаж в нього не було.

Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році» так як він є інвалідом 2 групи загального захворювання.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор, представник потерпілого також не оспорювали встановлені фактичні обставини, при яких скоєно злочин, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочину, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та матеріали щодо речових доказів, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при встановлених судом обставинах доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України як закінчений замах на вчинення крадіжки, вчиненої за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого суд бере до уваги, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на психоневрологічному обліку не перебуває, є інвалідом 2 групи загального захворювання, пенсіонер.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.

При таких обставинах, суд вважає, що покарання обвинуваченому необхідно призначити в межах санкції ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження скоєння ним нових злочинів та відповідає загальним засадам призначення покарання.
В судовому засіданні обвинувачений просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», покликаючись на те, що він є інвалідом 2 групи загального захворювання.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечила щодо застосування амністії до обвинуваченого.
Представник потерпілого ОСОБА_5 також не заперечив щодо застосування амністії до обвинуваченого, цивільний позов просила задовольнити.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину.

Згідно з положеннями ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 № 1810-VIII, який набрав чинності 07.09.2017 р. питання про застосування амністії суд вирішує, зокрема за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Статтею 13 вказаного Закону визначено, що його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом. Особи, засуджені за вчинення злочину, які відповідно до цього Закону підлягають звільненню від відбування (подальшого відбування) покарання, звільняються не пізніше ніж протягом трьох місяців з дня опублікування цього Закону.

У відповідності до пункту «г» статті першої Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 № 1810-VIII, який набрав чинності 07.09.2017 р. звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи.

Як видно з наявного в матеріалах справи № 451/558/18 пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 серія НОМЕР_3 виданого 26.01.2018 Пенсійним фондом України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом ІІ-ї групи загального захворювання.

Відтак, беручи до уваги, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, який не є тяжкими або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, є інвалідом 2-ї групи загального захворювання, враховуючи відсутність, визначених статтею 9 вказаного Закону та статтею 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" підстав за яких амністія до нього не може бути застосована, а також те, що обвинувачений дав свою згоду суду на застосування амністії, суд дійшов висновку про необхідність прийняття рішення про застосування амністії до ОСОБА_4 на підставі пункту «г» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 № 1810-VIII, який набрав чинності 07.09.2017 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 КК України особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Вирішуючи цивільний позов Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від імені якого діє Регіональна філія "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" до ОСОБА_4 про стягнення коштів в сумі 13088,04 грн. суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому

Правові підстави стягнення матеріальної шкоди регламентовані Главою 82 ЦК України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи наявність письмових доказів (арк.справи 53), якими стверджується факт заподіяння обвинуваченим матеріальних збитків ПАТ "Українська залізниця" регіональна філія "Львівська залізниця" в розмірі 13088,04 грн., тому позов є підставним і підлягає задоволенню.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальних витрат у справі не має.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, ст. 86 КК України, п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 № 1810-VIII, який набрав чинності 07.09.2017 р.,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки на підставі ст. 86 КК України та пункту «г» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» .

Речові докази:

- колійний шуроповерт, металеву насадку для відкручування шурупів, лом, лапа костильна кувалда, ключ клемний, два гайкові ключі, ключ накладний, труба продовжувач, домкрат колійний, які передані на відповідальне зберігання ВП "Кам`янка-Бузька дистанція колії" - конфіскувати.

- частини верхньої будови підїзної колії військової частини НОМЕР_1 ст. Радехів, яка передана на відповідальне зберігання ВП "Кам`янка-Бузька дистанція колії" - вважати повернутою за належністю.

Цивільний позов Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до ОСОБА_4 про стягнення шкоди - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 13088,04 грн (тринадцять тисяч вісімдесят вісім гривень чотири копійки) завданої майнової шкоди.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Суддя ОСОБА_1