Справа № 159/4699/16-к
Провадження № 1-кп/159/16/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням
судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі справу про обвинувачення
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прасковея Будьонівського району Ставропольського краю Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, має малолітню дитину, несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України (кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001988 від 16.09.2016 року),

в с т а н о в и в :
ОСОБА_7 , 13 вересня 2016 року, біля 14 год. 20 хв., знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , під час конфлікту з ОСОБА_8 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи значення і суспільно небезпечний характер власних дій, з метою умисного спричинення тілесних ушкоджень, наніс останньому удар кулаком в голову, внаслідок чого заподіяв останньому тяжке тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з правобічними субдуральною і субарахноїдальною гематомами та забоєм головного мозку, з розвитком набряку та набухання головного мозку, яке 19 вересня 2016 року спричинило смерть потерпілого.

ОСОБА_7 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав частково і показав, що 13 вересня 2016 року, біля 14 год. 20 хв., проходив повз квартири АДРЕСА_2 і побачив у вікні ОСОБА_8 . Останній перебував на заробітках з його дружиною і, за її розповіддю, чіплявся до неї. Вирішивши з`ясувати стосунки, зайшов у квартиру. Двері відчинила співмешканка ОСОБА_8 ОСОБА_9 . У кухні за столом сидів ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , ОСОБА_9 стояла біля нього. У відповідь на його претензії ОСОБА_8 встав і стояв навпроти нього. В цей час він наніс йому удар кулаком в голову, який прийшовся в ділянку правого ока. ОСОБА_8 від удару впав. Далі він пішов з квартири.

Вина ОСОБА_7 підтверджується такими доказами.

Свідок ОСОБА_10 показав, що 13 вересня 2016 року, біля 14 год. 20 хв., перебував у квартирі АДРЕСА_2 . Разом з ОСОБА_8 сиділи за столом. Прийшов ОСОБА_7 , двері якому відчинила співмешканка ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_7 пред`явив ОСОБА_8 претензії з приводу своєї дружини і між ними виник конфлікт. ОСОБА_8 встав з-за столу і стояв навпроти ОСОБА_7 . Той вдарив його рукою в обличчя і ОСОБА_8 впав. Далі ОСОБА_7 наніс несильні удари ногою по тулубу ОСОБА_8 і далі вони з ОСОБА_9 вигнали його з квартири. Після цього ніби з ОСОБА_8 все було нормально і він також пішов з квартири.

Свідок ОСОБА_9 показала, що 13 вересня 2016 року, біля 14 год. 20 хв., перебувала у квартирі АДРЕСА_2 . Прийшов ОСОБА_7 , якому вона відчинила двері. Подія відбулася на кухні, де за столом сиділи ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . ОСОБА_7 пред`явив ОСОБА_8 претензії з приводу своєї дружини і між ними виник конфлікт. ОСОБА_8 встав з-за столу і стояв навпроти ОСОБА_7 . Той вдарив його рукою в ділянку правого ока і ОСОБА_8 впав. Далі ОСОБА_7 наніс несильні удари ногою по тулубу ОСОБА_8 і далі вони з ОСОБА_10 вигнали його з квартири. Після цього ніби з ОСОБА_8 все було нормально і ОСОБА_10 також пішов з квартири. До того як 16 вересня 2016 року його забрала швидка, ОСОБА_8 з квартири не виходив, в конфлікти ні з ким не вступав, ніхто його не бив, він не падав і не вдарявся. Стан його здоров`я не викликав аж такої тривоги, щоб звертатися до лікаря. Різке погіршення наступило вдень 16 вересня 2016 року, коли довелося викликати швидку.

Згадані свідки підтвердили свої показання під час слідчих експериментів (протоколи від 23 листопада 2016 року).

Згідно висновку судово-медичної експертизи (висновок експерта № 209), на тілі трупа ОСОБА_8 при судово-медичному дослідженні виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з правобічними субдуральною і субарахноїдальною гематомами та забоєм головного мозку, з розвитком набряку та набухання головного мозку, обширної гематоми під м`якими покривами голови в правій орбітально-лобно-скронево- тім`яно-потиличній ділянці, рани скроневої ділянки голови справа, множинних саден обличчя, множинних синців передньої поверхні грудної клітки, синців правого і лівого плечей, які утворились від дії тупих твердих предметів, можливо від ударів руками, ногами людини, в час, вказаний у постанові і в медичній документації, і за ступенем тяжкості, стосовно живої особи, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

По тілу ОСОБА_8 було нанесено не менше семи ударів.

Всі тілесні ушкодження були нанесені в короткий проміжок часу.

Після заподіяння потерпілому ОСОБА_8 вищевказаних тілесних ушкоджень, здатність до активних дій (бігати, ходити, повзати та ін.) залишилась до втрати свідомості.

Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_8 утворитись внаслідок його падіння з висоти власного зросту як з прискоренням так і без такого не могли.

Смерть гр-на ОСОБА_8 настала від закритої черепно-мозкової травми з правобічними субдуральною та субарахноїдальною гематомами та забоєм головного мозку з розвитком набряку та набухання головного мозку, що підтверджується виявленими патоморфологічними і судово-гістологічними даними.

Між отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_8 13.09.2016 року та його смертю, яка мала місце ІНФОРМАЦІЯ_2 , є прямий причинний зв`язок.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи (висновок експерта № 49):

У відповідності до клініко-патоморфологічннх даних, на тілі ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження: 1) важка закрита черепно-мозкова травма (ЗЧМТ), яка супроводжувалась обширним крововиливом у м`які тканини волосатої частини голови з їхньої внутрішньої поверхні у правих орбітальній, чільно-скронево-потиличній царинах, правобічними тотальними крововиливами під тверду та м`які мозкові оболонки, забоями мозкової речовини правої півкулі головного мозку з ішемією кортикального шару, набряком головного мозку з дислокацією серединних структур вліво та загрозою транстенторіального вклинення; 2) забійна рана м`яких тканин правої скроневої ділянки з крововиливом у м`язи; 3) множинні синці м`яких тканин обох плечей та передньої поверхні огруддя; 4) множинні садна шкіри обличчя; 5) післяопераційні пошкодження ушита 7-ма хірургічними швами рана у правій скроневій царині, трепанаційний отвір у кістках черепа та хрестоподібний розріз твердої мозкової оболонки (операція 16.09.2016 року, о 17.55. год.). З приводу вказаних ушкоджень, хворий знаходився у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії Ковельської ЦРЛ з 16 (13.10. год.) по 19 (18.20. год.) вересня 2016 року, коли була констатована біологічна смерть пацієнта. Вищеперераховані тілесні пошкодження, крім післяопераційних, виникли внаслідок численних контактів тіла потерпілого з тупими твердими предметами, давність утворення не суперечить вказаному строку 13.09.2016 року.

Стосовно живої особи, відповідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних пошкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року, п. 2.1.3. «в», вищеописана важка ЗЧМТ, яка мала місце у ОСОБА_8 , є тяжким тілесним ушкодженням, за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення; забійна рана м`яких тканин правої скроневої ділянки з крововиливом у м`язи, згідно п. 2.3.1. «а» «Правил», є легким тілесним ушкодженням із короткочасним розладом здоров`я, тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день); синці м`яких тканин обох плечей та огруддя, а також садна шкіри лиця, у відповідності до п. 2.3.5. «Правил...», мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Усі тілесні пошкодження, виявлені у ОСОБА_8 , є прижиттєвими, виникли за короткий проміжок часу, давність їх утворення не суперечить вказаному строку 13 вересня 2016 року.

Тілесні пошкодження, які мали місце на тілі ОСОБА_8 , виникли внаслідок травмуючої дії на тіло тупих твердих предметів, які не залишили будь-яких характерних особливостей, за якими можна б ідентифікувати їхню слідоутворюючу поверхню; мало місце нанесення не менше як 7 ударів по тілу потерпілого; даних про спричинення тілесних ушкоджень потерпілому іншими предметами, крім тупих (колючими, колото-різаними, тощо), немає.

Під час клінічного та апаратного обстеження ОСОБА_8 , у тому числі МРТ голови, оперативного втручання (16.09.2016 року) та експертизи трупа (20.09.2016 року), були встановлені особливості, патоморфологія та характер важкої ЗЧМТ (детальний опис у п.1.2.). Враховуючи вказані дані, при відсутності зламів кісток черепа, протиударних забоїв надіб`я головного мозку, травм інших кісток та внутрішніх органів, слід рахувати, що дана травма не могла виникнути внаслідок падіння потерпілого з висоти власного зросту, як із прискоренням, так і без такого, з послідуючим ударом головою об підлогу, чи сторонні предмети.

Взаємне розташування нападника та потерпілого, під час інциденту 13.09.2016 року, неодноразово змінювалося, механізм отримання тілесних пошкоджень ОСОБА_8 цілком можливо, може відповідати обставинам, на які вказали під час слідчого експерименту (23.11.2016 року), свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Таким чином, синтезуючи викладене, слід рахувати, що важка ЗЧМТ, котра мала місце у ОСОБА_8 , виникла від прямого контакту (удару) у праву параорбітальну ділянку тупим предметом, яким, цілком можливо, могла бути рука сторонньої особи («Руки можуть використовуватись для потужних ударів у різноманітних напрямках. Суглоби стиснутої китиці (кулак) дуже тверда і сильна зброя. Коли рух кулаком підтримано зміщенням ваги тіла, він стає руйнівним інструментом нападу. (Рон Шиллингфорд, «Руководство по рукопашному бою для спецподразделений», Москва - 2004)). Рана шкіри скроневої царини голови справа ізольовано є легким тілесним ушкодженням, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, утворилась від контакту з тупим твердим предметом, природу якого визначити неможливо.

У відповідності до наданих матеріалів справи та медичної документації, інцидент (бійка), під час котрої ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, мала місце 13.09.2016 року, приблизно 14.20.год., за медичною допомогою не звертався, 16.09.2016 року настало різке погіршення загального стану, у зв`язку з чим, бригадою екстреної медичної допомоги, був госпіталізований у Ковельську ЦРЛ. Таким чином, слід рахувати, що у потерпілого мав місце так званий «світлий проміжок», який у тій чи іншій мірі, зустрічається у пацієнтів із травмою голови; на протязі котрого останній міг виконувати якісь активні дії.

Важка ЗЧМТ, яка мала місце у ОСОБА_8 , є тяжким тілесним ушкодженням, за ознакою небезпеки для життя, у момент спричинення, у той же час, вона є у прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілого, і експертною комісією, відповідно п. 4.8. «Правил...» оцінюється як смертельна. Інші зазначені ушкодження (синці, садна, ізольована рана шкіри правої скроні), до настання смерті потерпілого відношення не мають.

ОСОБА_7 заперечив, що його удар кулаком в ділянку правого ока ОСОБА_8 мав наслідком заподіяння йому тяжкого тілесного ушкодження, а згодом і його смерть від цього ушкодження.

Однак, це його заперечення спростовується наступним.

Експертами виключена можливість отримання ОСОБА_8 травми під час падіння як у ході конфлікту, так і після нього.

Експерти виключили прямий причинний зв`язок між раною шкіри скроневої царини голови та важкою закритою черепно-мозковою травмою, порахувавши цю рану ізольованим легким тілесним ушкодженням, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Нанесений ОСОБА_7 удар був значної сили, оскільки ОСОБА_8 не втримався на ногах і впав на підлогу і, до того ж, на обличчі утворилися обширна гематома під м`якими покривами голови в правій орбітально-лобно-скронево- тім`яно-потиличній ділянці.

Не встановлено, що ОСОБА_8 після нанесення ОСОБА_7 удару отримав важку закриту черепно-мозкову травму за інших обставин. Щодо цього відсутні докази. Свідок ОСОБА_9 показала, що до того як 16 вересня 2016 року його забрала швидка, ОСОБА_8 з квартири не виходив, в конфлікти ні з ким не вступав, ніхто його не бив, він не падав і не вдарявся. Ці показання нічим не спростовані. До того ж, заперечення ОСОБА_7 логічно ґрунтується на тезі, що інша особа у короткий часовий проміжок завдала ОСОБА_8 удару у ту саму ділянку голови або ж з ним стався нещасний випадок з ушкодженням цієї ж ділянки. Така теза не тільки нічим не підтверджена, але й перебуває поза межами розумного розсуду.

Отже, не встановлено іншого фактору, крім удару ОСОБА_7 , який міг призвести до отримання ОСОБА_8 важкої закритої черепно-мозкової травми, а згодом до його смерті через неї.

Вказані доводи спростовують також твердження сторони захисту про те, що удар у ділянку, в яку поцілив ОСОБА_7 , ні в якому разі не може призвести до важкої закритої черепно-мозкової травми, оскільки мозок у цій ділянці надійно захищений кістками черепа. Це твердження суперечить наведеним вище висновкам судово-медичних експертів До того ж, таке твердження в будь-якому випадку буде сумнівним, як мінімум, не категоричним, оскільки має в своїй основі перемінні чинники (виходячи з загальновідомої життєвої практики, сила удару кулаком руки вочевидь у всіх різна, один і той же удар стосовно різних осіб може призвести до різних наслідків через особливості їх організму).

Не встановлені обставини, за яких ОСОБА_8 якимось чином загрожував життю і здоров`ю обвинуваченого, що могло бути підставою для самозахисту останнього.

Доводи захисту про недоліки проведеного досудового слідства, зокрема, щодо перевірки даних медичної карти, зафіксованих о 13 год. 10 хв. 16.09.2016 року, про те, що ОСОБА_8 , зі слів супроводжуючих і дочки, «травму отримав 2 дні тому в побуті, був побитий двома невідомими у себе вдома», неналежного встановлення обставин заподіяння ОСОБА_8 тілесного ушкодження, суд відхиляє. Встановлених досудовим слідством обставин достатньо для категоричного висновку, що тілесне ушкодження стало наслідком саме удару обвинуваченого, а не будь-якого іншого фактору. Як вже зазначалося, поза межами розумного розсуду буде припустити, що ОСОБА_8 за короткий проміжок часу отримав два удари в одну і ту ж ділянку голови, до того ж, для такого припущення немає фактологічної підстави. Те, що по тілу ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичної експертизи, нанесено не менше семи ударів, коли за встановленими обставинами обвинувачений наніс їх меншу кількість, під сумнів вину останнього не ставить, оскільки удар, який призвів до смерті потерпілого, наніс саме обвинувачений і поза межами здорового розсуду є припускати, що потерпілий отримав такий же удар у ту ж ділянку за інших обставин. Інші ж ушкодження, незалежно від механізму і причин їх утворення до смерті потерпілого не призвели.

Сторона захисту не вказує, в чому полягає неналежність і незрозумілість формулювання обвинувачення ОСОБА_7 . Суд відхиляє ці доводи сторони захисту, обвинувачення сформульовано належно і зрозуміло.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи (висновок експерта № 49): «руки можуть використовуватись для потужних ударів у різноманітних напрямках. Суглоби стиснутої китиці (кулак) дуже тверда і сильна зброя. Коли рух кулаком підтримано зміщенням ваги тіла, він стає руйнівним інструментом нападу». Умисел людини, яка завдає сильного удару кулаком в ділянку голови, охоплює, в тому числі, і заподіяння тяжкого тілесного ушкодження внаслідок цього удару. У такої людини достатньо загальновідомої інформації для того, щоб передбачати такий наслідок. Якщо людина, наносячи такий удар, такий наслідок передбачає і все одно удар наносить, то вона, як мінімум, байдуже до такого наслідку відноситься, тобто має умисел. Тому доводи ОСОБА_7 про відсутність у нього умислу заподіяти тяжке тілесне ушкодження суд відхиляє і не вбачає підстав для кваліфікації його дій за ч.2 ст.125, а не за ч.2 ст.121 КК України.

Тому, суд відхиляє вказані заперечення та доводи обвинуваченого і захисту і вважає вину останнього доведеною.

Таким чином, ОСОБА_7 умисно заподіяв потерпілому тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 121 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.
До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, яке виразилося в тому, що обвинувачений, як видно з його поведінки в судовому засіданні, усвідомив протиправність своїх дій, хоча і не погоджується з їх кваліфікацією, активне сприяння розкриттю злочину, яке виразилося в тому, що обвинувачений з самого початку слідства детально розповів про обставини вчиненого і його показання відповідають показанням свідків події і встановленим обставинам справи.

Суд враховує також те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, виключно позитивно характеризується у місці проживання та за місцем роботи, має малолітню дитину.

З врахуванням наведеного суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в місцях позбавлення волі і щодо нього відсутні підстави для застосування ст.75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, чи ст.69 КК України, яка передбачає призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,

з а с у д и в :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.121 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання для приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення вироку.

Головуючий ОСОБА_11