ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/720/18

04 червня 2018 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 , обвинуваченого - ОСОБА_4 , законного представника обвинуваченого - ОСОБА_5 , захисника - ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Костопіль обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костопіль, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта базова загальна середня, раніше судимого вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 06.12.2017 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України

ВСТАНОВИВ:
Згідно з обвинувальним актом, вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 06 грудня 2017 року ОСОБА_4 визнано виним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та засуджено до покарання у виді 80 год. громадських робіт.

25.01.2018 року, у відповідності до ч. 1 ст. 37 КВК України, ОСОБА_4 будучи ознайомлений інспектором Костопільського районного відділу з питань пробації з умовами, порядком та обов`язками під час відбування покарання, був направлений для відбування покарання до КП «Костопількомунсервіс», що розташоване по вулиці Сарненській, 30 в м. Костопіль, Рівненської області. В подальшому в порушення ч. 3 ст. 40 КВК України, без поважних причин, з метою ухилення від відбування покарання, до виконання громадських робіт не приступив, таким чином від відбуття покарання у вигляді громадських робіт ухилився.

Станом на 12.03.2018 року засуджений ОСОБА_4 громадські роботи не відпрацював, невідбута частина покарання становить 80 год. громадських робіт.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України, які виразились в ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

27 березня 2018 року між прокурором, який здійснює процесуальне керівництво ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 , законним представником обвинуваченого ОСОБА_5 та захисником обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000159 укладено угоду про визнання винуватості, яку надано суду для затвердження.

В угоді про визнання винуватості від 27 березня 2018 року прокурор, обвинувачений, законний представник обвинуваченого та захисник обвинуваченого виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 389 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини.

Згідно угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав вину у зазначеному злочині, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.

Сторонами кримінального провадження узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 2 ст. 389 КК України, відповідно до ст. 101 КК України, у виді арешту строком на 15 діб.

На підставі ст. 71 КК України, враховуючи те, що ОСОБА_4 вироком Костопільського районного суду від 06.12.2017 року засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, а саме 40 годин громадських робіт, що відповідно до ст. 72 КК України складає 5 діб арешту, та буде призначено остаточне покарання у виді арешту строком 20 діб.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ч.2 ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згідний з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, захисника, законного представника обвинуваченого, які не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості, пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_4 вчинив злочин, який по категорії тяжкості відноситься до злочинів невеликої тяжкості, а саме ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 389 КК України.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, вчинення злочину неповнолітнім.

Виходячи із викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 27 березня 2018 року між прокурором Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 373, 374, 468, 469, 473, 474, 475 КПК України, ст.71, 72, 67, ч. 2 ст. 389 КК України, суд
ЗАСУДИВ:
Угоду про визнання винуватості від 27 березня 2018 року по кримінальному провадженню №0000159 від 12.03.2018 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, укладену між прокурором Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 , його законним представником ОСОБА_5 та захисником ОСОБА_6 - затвердити.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити узгоджене покарання, відповідно до ст. 101 КК України, у виді арешту строком 15 (п`ятнадцять) діб.

На підставі ст.71 КК України, враховуючи те, що ОСОБА_4 вироком Костопільського районного суду від 06.12.2017 року засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, а саме 40 годин громадських робіт, що відповідно до ст. 72 КК України складає 5 діб арешту, призначити остаточне покарання у виді арешту строком 20 (двадцять) діб.

Заходи забезпечення кримінального провадження до ОСОБА_4 не застосовувались.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1