1Справа № 335/4757/18 1-кс/335/3287/2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 травня 2018 р. слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , особи, видача якої запитується іноземними компетентними органами Російської Федерації ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107Б, клопотання першого заступника прокурора Запорізької області начальника управління нагляду у кримінальному провадженні старшого радника юстиції ОСОБА_7 про продовження строку покладених обов`язків під час дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Владикавказ Республіки Північна Осетія-Аланія Російської Федерації, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із вищою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , документованого паспортом громадянина Російської Федерації серії 90 03 № 507070, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернувся перший заступник прокурора Запорізької області начальник управління нагляду у кримінальному провадженні старший радник юстиції ОСОБА_7 , із клопотанням про продовження строку покладених на ОСОБА_4 обов`язків під час дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.01.2016 о 10:00 год. співробітниками СВ УСБ України в Запорізькій області в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України затримано ОСОБА_4 , розшукуваного Управлінням по боротьбі з тероризмом 2 Служби ФСБ Росії для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 205-2 (участь у діяльності організації, яка відповідно до законодавства визнана терористичною) та ч. 3 ст. 33, ч. 1 ст. 205-1 (сприяння терористичній діяльності шляхом організації озброєння особи) КК Російської Федерації. До ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді було застосовано екстрадиційний арешт строком на 60 діб, який неодноразово продовжувався.

У зв`язку з закінченням максимального 12-місячного строку екстрадиційного арешту та відповідно до клопотання Народного депутата України ОСОБА_11 щодо передання ОСОБА_4 на поруки, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду від 17.02.2017 змінено запобіжний захід відносно вказаної особи з тримання під вартою на особисту поруку до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації. Поручителем призначено Народного депутата України, Голову Меджлісу кримськотатарського народу ОСОБА_11 , а на ОСОБА_4 покладено певні обов`язки.

Оскільки ОСОБА_4 мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , але у зв`язку з тяжким захворюванням проходить періодичне лікування у м. Києві, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.11.2017 на нього покладено такі обов`язки під час дії вказаного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки: прибувати до прокурора прокуратури Запорізької області з міжнародно-правових доручень ОСОБА_3 , слідчого в ОВС 1 відділення СВУ СБУ в Запорізькій області ОСОБА_12 або в суд за першою вимогою; без дозволу прокурора, слідчого або суду не відлучатися із м. Мелітополя; про виїзд до м. Києва на лікування та повернення до м.Мелітополя письмово інформувати прокурора прокуратури Запорізької області з міжнародно-правових доручень ОСОБА_3 з наданням копій підтверджуючих документів. Строк дії обов`язків встановлено до 09.01.2018. Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.01.2018 строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків продовжено до 09.03.2018.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що Генеральною прокуратурою України на цей час рішення за запитом Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_4 не прийнято, прокурор просив продовжити строк застосування відносно нього вказаних обов`язки відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Особа, видача якої запитується компетентними органами Російської Федерації, ОСОБА_4 , в присутності перекладача, та його захисник адвокат ОСОБА_13 , у судовому засіданні заперечували проти продовження строку застосування покладених на ОСОБА_4 обов`язків, зазначивши, що вказані обов`язки суттєво обмежують можливість ОСОБА_4 вільно пересуватись, крім того, йому постійно необхідно прибувати до суду з метою вирішення питання про їх продовження, що обумовлює значні фінансові витрати. Крім того, він має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання на території України, не має наміру переховуватися.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали, якими прокурор обґрунтовує своє клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства та застосовуються в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

У відносинах між Україною та Російською Федерацією у сфері екстрадиції застосовується Конвенція про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, ратифікована Законом України від 10.11.1994 № 240/94-ВР, Протокол до неї від 29.03.1997, ратифікований Законом України від 03.03.1998 № 140/98-ВР, Європейська Конвенція по видачу правопорушників 1957 року. Зазначені міжнародні договори набрали законної сили як для України, так і для Російської Федерації.

Згідно зі ст. 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, ст. 56 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, ч. 1 ст. 573 КПК України договірні сторони зобов`язуються на вимогу видавати одна одній осіб, які перебувають на їх території, для притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 2 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, ч. 2 ст. 56 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року видача правопорушників здійснюється за правопорушення, за які відповідно до законів запитуваної та запитуючої сторін передбачено покарання на максимальний строк не менше одного року позбавлення волі.

Статтею 60 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року (в редакції Протоколу до неї від 29.03.1997) передбачено, що після отримання вимоги про видачу запитувана сторона негайно вживає заходів до розшуку і взяття під варту особи, видача якої вимагається, за винятком тих випадків, коли видачу не може бути здійснено.

Під час екстрадиційної перевірки, що проводилася прокуратурою Запорізької області за дорученням Генеральної прокуратури України, встановлено, що 19.01.2015 слідчим в ОВС СУ ФСБ Росії ОСОБА_14 в рамках розслідування кримінальної справи № 141446 винесено постанову про притягнення ОСОБА_4 у якості обвинуваченого, відповідно до якої останній обвинувачується у скоєнні ряду умисних злочинів проти громадської безпеки та пов`язаних з терористичною діяльністю.

Зокрема ОСОБА_4 обвинувачено в тому, що він не пізніше 2013 року, знаходячись на території Республіки Інгушетія РФ вступив до лав міжнародної терористичної організації «Імарат Кавказ» та отримав від інших учасників організації вказівку щодо організації виготовлення саморобних вибухових пристроїв та їх подальшого транспортування до Північно-Кавказького регіону РФ та Сирійської Арабської Республіки, з метою подальшого скоєння терористичних актів.

Влітку 2013 року ОСОБА_4 , знаходячись на території України у м. Сімферополь схилив ОСОБА_15 до надання пособницької допомоги членам міжнародної терористичної організації «Імарат Кавказ», яка полягала у модернізації схем електронних механізмів до саморобних вибухових пристроїв, виготовленні їх на території м. Москви РФ та подальшого направлення їх до Північно-Кавказького регіону РФ та Сирійської Арабської Республіки.

У період з листопада 2013 року по березень 2014 року ОСОБА_4 знаходячись на території України у м. Сімферополь організував забезпечення осіб, які брали участь у терористичній діяльності міжнародної терористичної організації «Імарат Кавказ» на території м. Хасавюрту Республіки Дагестан РФ. У вказаний період часу ОСОБА_4 за посередництвом ОСОБА_15 на території м. Москви РФ виготовив не менше 120 компонентів саморобних вибухових пристроїв та організував їх передачу керівникові підрозділу міжнародної терористичної організації «Імарат Кавказ» ОСОБА_16 -О.

В ході досудового розслідування вищевказаної кримінальної справи місцезнаходження ОСОБА_4 встановлено не було у зв`язку з чим слідчим в ОВС СУ ФСБ Росії ОСОБА_14 19.01.2015 останнього оголошено у розшук.

07.05.2015 Лефортовським районним судом м. Москви РФ відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з анкетою Інтерполу «Individual Report» (документом, на підставі якого здійснюється розшук підозрюваної (обвинуваченої) особи та її затримання до вирішення питання про екстрадицію) ОСОБА_4 перебуває у міжнародному розшуку.

За злочини, вчинення яких інкримінується ОСОБА_4 компетентними органами Російської Федерації, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.Вказані злочини не належать до військових злочинів, і не мають політичного характеру.

Злочин, визначений ч. 2 ст. 205.5 КК РФ, відповідає ч. 1 ст. 2583 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років.

Міністерством закордонних справ України повідомлено на адресу прокуратури Запорізької області, що у відповідності до рішення Комітету Ради Безпеки ООН 1267 на підставі резолюції РБ ООН 2161 (2014) у зведеному санкційному списку Комітету РБ ООН щодо організації «Аль-Каїда» і пов`язаних з нею осіб та організацій за номером QDe. 131 міститься організація «EMARAT KAVKAZ» («Імарат Кавказ»).

Злочин, визначений ч. 3 ст. 33, ч. 1 ст. 205.1 КК Російської Федерації відповідає ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 2584 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинені ним злочини, відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України, не закінчився.

Згідно з висновком службової перевірки факту визначення наявності або відсутності громадянства Російської Федерації відносно ОСОБА_4 , проведеної УФМС Росії у РСО-Аланія встановлено, що останній у відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону «Про громадянство Російської Федерації» від 28.11.1991 № 1948-І є громадянином Російської Федерації.

Згідно з довідкою ОСК ГУНП України в Запорізькій області № 173-18012016/23210 ОСОБА_4 правоохоронними органами України у зв`язку із притягненням до кримінальної відповідальності не розшукується.

Обставин, передбачених ст. 589 КПК України та міжнародними договорами, які перешкоджають видачі ОСОБА_4 до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності не встановлено.

Відповідно до п. 10 ст. 584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 19.01.2016 задоволено клопотання заступника прокурора Запорізької області про застосування запобіжного заходу у вигляді тимчасового арешту відносно ОСОБА_4 строком на 40 діб.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 25.02.2016 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді екстрадиційного арешту відповідно до ст. 584 КПК України строком на 60 діб.

21.04.2016 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя задоволено клопотання заступника прокурора області про продовження строку екстрадиційного арешту строком на 60 діб.

23.06.2016 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя задоволено клопотання заступника прокурора області про продовження строку екстрадиційного арешту строком на 60 діб до 23.08.2016.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 08.07.2016 вказану ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя залишено без змін.

22.08.2016 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя задоволено клопотання заступника прокурора області про продовження екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_4 до 23.10.2016.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду від 21.10.2016 задоволено клопотання заступника прокурора області про продовження екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_4 до 22.12.2016.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 18.11.2016 вказану ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя залишено без змін.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2016 задоволено клопотання заступника прокурора області про продовження екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_4 строком до 20.02.2017.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 23.01.2017 вказану ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя залишено без змін.

Згідно ч. 1 ст. 585 КПК України за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення в подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Відповідно до клопотання Народного депутата України ОСОБА_11 щодо передання ОСОБА_4 на поруки, та у зв`язку з закінченням максимального 12-місячного строку екстрадиційного арешту, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду від 17.02.2017 змінено запобіжний захід відносно ОСОБА_4 з тримання під вартою на особисту поруку до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації. Поручителем призначено Народного депутата України, Голову Меджлісу кримськотатарського народу ОСОБА_11 , а на ОСОБА_4 покладено відповідні обов`язки.

Оскільки ОСОБА_4 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , але у зв`язку з тяжким захворюванням проходить періодичне лікування у м. Києві, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.11.2017 на нього покладено такі обов`язки, які покладаються під час дії вказаного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки:

- прибувати до прокурора прокуратури Запорізької області з міжнародно-правових доручень ОСОБА_3 , слідчого в ОВС 1 відділення СВУ СБУ в Запорізькій області ОСОБА_12 або в суд за першою вимогою;

- без дозволу прокурора, слідчого або суду не відлучатися із м. Мелітополю Запорізької області;

- про виїзд до м. Києва на лікування та повернення до м. Мелітополя письмово інформувати прокурора прокуратури Запорізької області з міжнародно-правових доручень ОСОБА_3 з наданням копій підтверджуючих документів.

Строк дії обов`язків встановлено до 09.01.2018.

Згідно з листом Народного депутата України ОСОБА_17 за № 436/539 від 08.11.2017 ОСОБА_4 проживає у АДРЕСА_1 , та умов перебування на поруках не порушує. Проти покладення на ОСОБА_4 зазначених обов`язків поручитель не заперечував, поручався за їх виконання ОСОБА_4 та підтвердив раніше взяті на себе обов`язки поручителя вказаної особи.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.01.2018 строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків продовжено до 09.03.2018.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.03.2018 строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків продовжено до 07.05.2018.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.11.2017 за наслідками розгляду адміністративної справи № 826/1030/17 позов ОСОБА_4 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним рішення від 27.10.2016 № 547-16 щодо ненадання йому статусу біженця та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Зазначене рішення ДМС України судом визнано неправомірним та скасовано, ДМС України зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_4 про надання статусу біженця, в іншій частині позовних вимог йому відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2018 апеляційну скаргу ДМС України на вказану постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.11.2017 залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На теперішній час ДМС України проводиться повторний розгляд заяви ОСОБА_4 про надання йому статусу біженця.

Відповідно до ч. 4 ст. 590 КПК України рішення про видачу (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо оскарження зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.

Частиною шостою статті 194 КПК України передбачено, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
При вирішенні питання про продовження строку застосування покладених на ОСОБА_4 обов`язків слідчим суддею враховуються відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючої сторони та дотримання нею умов, за яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_4 , наявності обставин, встановлених ч. 2 ст. 585 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження ОСОБА_4 строку дії покладених обов`язків до 5 липня 2018 р. включно на умовах, визначених ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 9 листопада 2017 р.
Керуючись ст.ст. 180, 194, 197, 199, 543, 584, 585 КПК України, ст.ст. 9, 29 Конституції України, статтями 1,2, 12 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957, ратифікованої Законом України №44/98-ВР від 16.01.1998, статтями 56, 58, 60, 61, 62 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, ратифікованої Законом України №240/94-ВР від 10.11.1994 року, статтею 13 Протоколу до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, ратифікованого Законом України № 140/98-ВР від 03.03.1998 року, слідчий суддя -
УХВАЛИВ:

Клопотання першого заступника прокурора Запорізької області начальника управління нагляду у кримінальному провадженні старшого радника юстиції ОСОБА_7 про продовження строку покладених на ОСОБА_4 обов`язків під час дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки - задовольнити.

Продовжити строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_4 (ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Владикавказ, Республіки Північна Осетія-Аланія, Російської Федерації, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.11.2017 під час дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки з 5 травня 2018 р. до 5 липня 2018 р. включно.

Встановити строк дії даної ухвали до 5 липня 2018 р.
Про продовження строку покладених на ОСОБА_4 обов`язків інформувати його особистого поручителя Народного депутата України ОСОБА_11 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 5 травня 2018 р.

Повний текст ухвали оголошено 7 травня 2018 р. об 11:45.

Слідчий суддя ОСОБА_1