Дата документу Справа № 331/1593/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/92/18
Єдиний унікальний № 331/1593/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.185 ч.1 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000351, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2017 року, яким

у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;
затверджено угоду про примирення від 27 лютого 2017 року у кримінальному провадженні №1-кп/331/190/2016, укладену між потерпілою ТОВ «Ашан Гіпермаркет Україна» в особі представника ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_8 і останнього визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

Згідно вироку, 02.02.2017 року приблизно о 12-50 год., ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у торговому залі супермаркету «Ашан», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, буд. 1-б, переконавшись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу з торгових полиць зазначеного гіпермаркету, намагався таємно викрасти майно, що належить ТОВ «Ашан Гіпермаркет Україна» на загальну суму 543,72 грн.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні надійшов до суду з угодою про примирення, укладеною між потерпілим (представником товариства) та обвинуваченим, згідно якої сторони дійшли згоди щодо примирення, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України та виду і розміру покарання.

Приймаючи рішення про затвердження угоди, суд зокрема зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що суд першої інстанції виніс вирок без згоди обвинуваченого на призначене покарання, оскільки він не розумів суті угоди про примирення в частині покарання. Також апелянт вважає, що судом не виконано вимог закону стосовно з`ясування, чи розуміє обвинувачений особливості провадження на підставі угоди і змісту угоди про примирення, добровільність її укладання та відповідність самої угоди вимогам КПК України. Крім того, ОСОБА_8 вказує, що перед тим як направляти до суду обвинувальний акт з угодою про примирення ні слідчий, ні прокурор не роз`яснили йому фактичні обставини справи та і правову кваліфікацію кримінального правопорушення. Таким чином, апелянт вважає, що у зв`язку з порушення вимог кримінального процесуального закону, тому просить вирок суду першої інстанції скасувати, а матеріали кримінального провадження направити для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.

Обвинувачений в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд провадження за його відсутності.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника, яка підтримала доводи апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Як свідчать матеріали провадження, судове провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , було проведено в особливому порядку.

Так, під час досудового розслідування провадження між потерпілим та обвинуваченим було укладено угоду про примирення, згоди щодо винуватості ОСОБА_8 , та щодо призначення йому покарання.

При цьому ініціювання та укладання угоди, та зміст угоди про примирення відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства, а саме ст.ст. 469, 471 КПК України.

Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про примирення, суд під час судового засідання виконав вимоги передбачені ч.5 ст.474 КПК України.

Перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання також з`ясував у представника потерпілого, чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу.

Доводи апелянта про те, що він не розумів наслідків укладання угоди колегія суддів вважає необґрунтованими, і такими, що повністю спростовуються матеріалами провадження. Доводи на предмет того, що його не було ознайомлено з матеріалами кримінального провадження також спростовуються розпискою самого ОСОБА_8 про отримання копій обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування, а також його заявою від 15.03.2017 (а.п.14).

Апеляційний суд, не дивлячись на обмеження в оскарженні таких рішень, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, ретельно перевірив правильність застосування положень процесуального закону судом першої інстанції, та обґрунтування ним свого рішення, і прийшов до висновку про відсутність порушень при застосуванні вимог ст.ст. 468, 469, 471, 473-475 КПК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає вирок районного суду законним, обґрунтованим та належним чином мотивованим, та не вбачає підстав для скасування вироку і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2017року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадженні до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4