Постанова
Іменем України
20 вересня 2018 року

м. Київ
справа № 263/12658/16-к

провадження № 51-1551км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на вирок Апеляційного суду Донецької області від 06 липня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000883, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу 01 лютого 2016 року за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186, ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 9 місяців,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України.

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини
За вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 лютого 2017 року ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді позбавлення волі за: ч. 2 ст. 186 КК України строком на 5 років; ч. 2 ст. 289 КК України строком на 6 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2016 року та остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 08 жовтня 2015 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом із ОСОБА_7 на автомобілі марки «ЗАЗ Део Сенс», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить останньому, рухалися в напрямку міста Донецьк. Знаходячись поблизу с. Шахтарське Донецької області, ОСОБА_7 зупинив автомобіль, а в цей час ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету відкритого викрадення чужого майна, незаконного заволодіння транспортним засобом, поєднаного з насильством, яке небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, підійшов до ОСОБА_7 , який стояв до нього спиною, та наніс йому не менше 5 ударів по голові та обличчю потерпіло спричинивши легкі тілесні ушкодження, після чого відкрито викрав чуже майно на загальну суму 778,90 грн. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 незаконно заволодів транспортним засобом - автомобілем потерпілого вартістю 85611,27 грн.
Вироком Апеляційного суду Донецької області від 06 липня 2017 року вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасовано. Постановлено свій вирок та визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі за:ч. 2 ст.186 КК України строком на 5 років; ч. 2 ст.289 КК України строком на 6 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2016 року у виді 6 місяців позбавлення волі та остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 09 жовтня 2015 року по 20 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом закону України про кримінальну відповідальність при призначені засудженому ОСОБА_6 остаточного покарання, просить вирок апеляційного суду змінити. При цьому вважає, що апеляційний суд при визначені остаточного покарання в порушення вимог ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2016 року, тобто застосував закон України про кримінальну відповідальність, який не підлягав застосуванню.
Позиції інших учасників судового провадження
В судовому засіданні прокурор підтримав подану скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
Висновки суду про винність ОСОБА_6 та кваліфікація його дій у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень в касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи прокурора про неправильне застосування апеляційним судом закону України про кримінальну відповідальність при призначені остаточного покарання не заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним кодексом.
Згідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими частинами 1 - З ст. 70 КК України, призначається покарання, якщо після постановлення попереднього вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Як встановлено матеріалами провадження, вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ст.ст. 70, 71 КК України до 5 років 9 місяців позбавлення волі. Злочини, за які ОСОБА_6 засуджено вироком, що оскаржується, скоєно ним 08 жовтня 2015 року, тобто до ухвалення попереднього вироку, тому судом при призначенні остаточного покарання правильно застосовано положення ч. 4 ст. 70 КК України.
Дійсно, згідно із частинами 1, 4 ст. 70 КК України суд визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Суд апеляційної інстанції вірно визначив засудженому остаточну міру покарання та правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, проте, при формулюванні висновку про призначення остаточного покарання із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, допустив неточне вживання терміну, зазначивши про часткове приєднання невідбутої частини покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01лютого 2016 року, що, на думку колегії суддів, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та безумовною підставою для скасування чи зміни судового рішення.
За таких обставин оскаржуване судове рішення є законним і обґрунтованим.
Покарання засудженому призначено відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження нових злочинів, та відповідає вимогам ст. 50, 65, 70 КК України.
Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни судового рішень не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого, касаційна скарга має бути залишена без задоволення, а судові рішення - без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, Суд

ухвалив:

Вирок Апеляційного суду Донецької області від 06 липня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3