Номер провадження: 11-сс/785/782/18
Номер справи місцевого суду: 499/325/18 1-кс/499/84/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Іванівського районного суду Одеської області від 20.04.2018 року, якою відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дачне Біляївського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, який мешкає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000122 від 20.04.2018 року, відмовлено в застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту,
встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді, клопотання слідчого СВ Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , задоволено частково.
Відмовлено в застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, а саме з 21 год. до 07 год. наступного дня, строком на 60 днів, за адресою: АДРЕСА_1 , тобто до 18 червня 2018 року із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Мотивуючи відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обираючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя послався на те, що слідчий та прокурор довели наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, але не довели наявність доказів на обґрунтування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним під час розгляду справи ризикам, а саме не довели наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики перешкоджати кримінальному провадженню, також те, що підозрюваний переховувався від органів досудового розслідування, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Слідчий суддя зазначив також, що клопотання слідчого ґрунтується на припущеннях про неможливість застосування іншого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а такі обставини, як спроба підозрюваним ОСОБА_7 переховуватись від органів досудового розслідування та суду та те, що підозрюваний може якимось чином впливати на потерпілих та свідків, не можуть свідчити про наявність законних підстав, передбачених ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Слідчий суддя врахував особу підозрюваного, те що він має постійне місце проживання, позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Прокурор у апеляційній скарзі зазначив, що ухвала слідчого судді є незаконною з таких підстав:
- слідчий суддя безпідставно дійшов висновку про недоведеність прокурором наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, адже у клопотанні та під час судового розгляду, по кожному ризику окремо, було зазначено, що підозрюваний: може переховуватись від досудового розслідування та суду, про що свідчить та обставина, що він не має стійких соціальних звязків, є військовозобовязаним та в умовах проведення на сході країни АТО може піти до ЗС України за власним бажанням, чим перешкоджатиме досудовому розслідуванню іншим чином; може незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки проживає поряд з ними;
- прокурором та слідчим в судовому засідання доведено, що інші більш мякі запобіжні заходи не здатні запобігти зазначеним ризикам;
- слідчим суддею не враховані дані про особу підозрюваного, те, що він є працездатною особою без міцних соціальних звязків, тому в будь-який час може змінити місце проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності. До того ж, в процесі досудового розслідування, йому може бути повідомлено про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.
Посилаючись на такі доводи, прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити, підозрюваного та захисника, які заперечували проти апеляційної скарги, потерпілу, яка вважала, що застсовувати до підозрюваного домашній арешт за її місцем проживання неможливо, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.
Частиною першою ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінально-процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційної скарги прокурора є надуманими і суперечать фактичним обставинам справи.
Так, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України є обґрунтованою, оскільки очевидно підтверджується доданими до клопотання слідчого матеріалами.
Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Слідчий суддя обґрунтовано зазначив в ухвалі, що в судовому засіданні слідчий та прокурор не довели обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а твердження прокурора про те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може вчинити новий злочин, незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є припущенням, адже слідчий та прокурор, окрім загальних формулювань, не надали доказів на підтвердження наявності зазначених ризиків.
Отже, оскільки на даній стадії досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, суд апеляційної інстанції вважає що рішення слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, є обґрунтованим.
Окрім того, у відповідності до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно із приписами п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
З матеріалів провадження за клопотанням слідчого випливає, що підозрюваний раніше не судимий, санкція ч. 1 ст. 119 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до пяти років, а переконливих даних про те, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, прокурором не надано.
Отже, доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу (тримання під вартою) апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.

Разом з тим, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, потерпіла ОСОБА_9 заявила, що застосування до підозрюваного домашнього арешту за місцем її проживання, є неможливим, оскільки ОСОБА_7 вчинив злочин на її очах за вказаною адресою, раніше застосовував насильство до неї та до молодшої сестри, тому подальше проживання з ним в одному помешканні, з урахуванням вчиненого ним злочину, є неможливим, оскільки вона боїться за себе та за свою маленьку дочку.
Натомість батько підозрюваного, - ОСОБА_12 , заявив суду апеляційної інстанції, що він може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у разі застосовування домашнього арешту за його місцем проживання, а саме, у будинку АДРЕСА_2 .
З урахуванням наведених вище обставин, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обгрунтованим, але застосовування домашнього арешту до підозрюваного має відбуватись за місцем проживання його батька, за зазначеною вище адресою.
Відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали, з підстав, наведених вище.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 194, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Іванівського районного суду Одеської області від 20.04.2018 року, якою стосовно ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого СВ Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу в виді тримання під вартою, - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, а саме з 21 год. до 07 год. наступного дня, строком на 60 днів до 18 червня 2018 року за адресою: АДРЕСА_2 за місцем проживання батька підозрюваного, - ОСОБА_12 .
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, зобов`язати підозрюваного ОСОБА_7 впродовж дії запобіжного заходу прибувати до слідчого, прокурора, суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Виконання ухвали доручити службовим особам Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області.
Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Апеляційного суду Одеської області:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4