АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 182/1151/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/359/К/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

06 вересня 2018 року м. Кривий Ріг

Апеляційний суду Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
суддя-доповідач ОСОБА_2
судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0004752, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 листопада 2016 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2018 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нікополь, Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Нікополь, Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , постійного місця проживання не має,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
захисник ОСОБА_9 ,-

В С Т А Н О В И В:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не оспорюючи правильність кваліфікації його дій та доведеність винуватості у вчиненні інкримінованого злочину, просить змінити вирок в частині призначеного покарання, призначивши покарання, яке буде співрозмірним його діянням та особі.

В обґрунтування доводів скарги обвинувачений ОСОБА_6 вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок суворості. ОСОБА_6 вважає, що при призначенні покарання, суд належним чином не врахував тяжкість вчиненого злочину, роль кожного з обвинувачених при скоєні злочину, його відношення до вчиненого, наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме - щире каяття та його молодий вік, а також позитивну характеристику за місцем проживання.

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2018 року, ОСОБА_6 визнано винуватим та призначено покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного цим вироком покарання, частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2016 року, та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 10 днів. ОСОБА_7 визнано винуватим та призначено покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_10 у відшкодування матеріальної шкоди 3335 грн. 67 коп.
Цим вироком вирішено питання по речовим доказам і процесуальним витратам.
За обставин викладених у вироку, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 28.11.2016 приблизно о 22:00 год. знаходились за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , де у них виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення майна ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний намір, за попередньою змовою групою осіб, діючи з єдиним наміром в досягненні злочинного результату, 28.11.2016 приблизно о 23:00 год. ОСОБА_7 переліз через паркан та відчинив хвіртку ОСОБА_6 , таким чином вони проникли на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_10 . Продовжуючи свої злочинні дії, впевнившись, що за ними ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 за допомогою швайки, яку приніс з собою, віджав метало-пластикове вікно вищезазначеного будинку та вони з ОСОБА_6 проникли до будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_10 , звідки умисно таємно повторно з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб викрали газову колонку «ВЕRЕТТА» mod. IDRABAGNO 11 AP, ринкова вартість якої згідно висновку експерта № 382 від 08.02.2017 з урахуванням зносу складає 2335,67 грн., пилосос SATURN ST-VC0254, ринкова вартість якого згідно висновку експерта № 382 від 08.02.2017 з урахуванням зносу складає 1 000 грн., настільну гру Нарди (дошка та фішки), згідно висновку експерта № 382 від 08.02.2017 вартість якої встановити не можливо, які належать ОСОБА_10 , чим спричинили потерпілі ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 3335,67 грн. З місця злочину зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_6 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого, просив їх задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив вирок залишити без змін.
Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи неодноразово належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, що суд розцінює як не бажання бути присутнім в судовому засіданні. Разом з цим, з урахуванням наведеного та тих обставин, що в судовому засіданні суду апеляційної інстанції приймає участь захисник, а в поданій апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого, та з метою додержання розумних строків розгляду провадження, суд вважає за можливе розглянути справу без ОСОБА_6 , що не буде порушенням його права на захист.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який їх засуджено, підтверджується зібраними, дослідженими та належним чином оціненими під час судового провадження доказами і є обґрунтованими, та кваліфікація їх дій за ч.3 ст.185 КК України є вірною, а також вказані обставини не оскаржуються і в апеляційній скарзі, тому перегляду в апеляційному порядку не підлягають.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , на думку суду апеляційної інстанції, призначено з додержанням вимог ст.ст. 50, 65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, його особи, обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання і воно є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, та вирок у цій частині ніким не оспорюється, тому перегляду в апеляційному порядку також не підлягає.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про невідповідність призначеного йому покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, суд вважає їх безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

В силу ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до змісту ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Судом першої інстанції вказані вимоги закону було дотримано належним чином.
При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який має офіційне місце роботи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, свою вину визнав повністю, щиро кається у скоєному злочині, що суд відніс до обставин, які пом`якшують покарання. Обставин що обтяжують покарання суд не встановив (т.1 а.п.77-79).

Суд також взяв до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив новий злочин в період звільнення від відбування покарання з випробуванням за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2016 року (т.1 а.п.76).

Суд апеляційної інстанції погоджується з встановленими судом обставинами, які впливають на вид і розмір покарання, й вважає, що покарання ОСОБА_6 призначене у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому ч.3 ст.185 КК Українита остаточне покарання визначене, із застосуванням правил ст.71, 72 КК України, призначене з дотриманням вимог закону України про кримінальну відповідальність, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Так, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд, згідно правил ч.3 ст.78 КК України призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України.

Частиною 3 статті 75 КК встановлено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Отже, судом першої інстанції встановлено, що новий злочин, за який ОСОБА_6 засуджено цим вироком, він вчинив в період іспитового строку, встановленого йому попереднім вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2016 року, тому суд на законних підставах застосував правила, передбачені ст.71, 72 КК України і призначив обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків, з чим повністю погоджується суд апеляційної інстанції.

За змістом ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинений злочин, може мати місце за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості цього злочину, з урахуванням особи винного.
Судом при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання були взяті до уваги усі обставини у провадженні, такі, як тяжкість вчиненого злочину, особа винного, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, не відшкодування потерпілій завданого збитку, які стали підставами для призначення обвинуваченому мінімального розміру покарання, передбаченого санкцією ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, з урахуванням положень ст.71 КК України.

Виходячи з викладеного, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст.75 КК України, оскільки повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Під час апеляційного перегляду провадження не встановлено підстав для призначення покарання обвинуваченому нижчого він найнижчої межі, передбаченого санкцією інкримінованого злочину, а посилання в скарзі ОСОБА_6 на його щире каяття та повне визнання вини були належним чином враховані судом при визначенні йому покарання, тому підстав вважати призначене покарання несправедливим унаслідок суворості у суду не має.
Отже, суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги щодо невідповідності призначеного обвинуваченому покарання внаслідок суворості є безпідставними та не підлягають задоволенню, а вирок суду є законним, обґрунтованим, належним чином вмотивованим і справедливим та відповідає меті покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2018 року - залишити без задоволення.

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2018 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4