Справа № 135/639/18
Провадження № 1-кп/135/99/18
ВИРОК
іменем України

25.06.2018 року Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000081 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовозобов`язаного, одруженого, з вищою освітою, працюючого водієм ПАТ «Тростянецький молочний завод», раніше судимого, востаннє:

-19.10.2011 року Київським районним судом міста Одеси за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, звільнений 16.06.2016 у зв`язку з відбуттям строку покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , в 2014 році (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи в м. Умань Черкаської області, знаходячись у помешканні свого покійного батька ОСОБА_6 - квартирі АДРЕСА_2 , поміж речей знайшов металевий предмет, схожий на мисливський ніж, та, усвідомлюючи, що даний предмет є холодною зброєю, привласнив його і в подальшому поклав його до свого службового автомобіля марки «ГАЗ» моделі «3307», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, та без передбаченого законом дозволу переміщав його при собі у вищевказаному автомобілі до 12.00 год. 17.04.2018 року, чим здійснював незаконне носіння холодної зброї.

Так, 17.04.2018 року, близько 12.00 год. працівниками СРПП Ладижинського ВП Бершадського ВП ГУ НП у Вінницькій області під час несення служби на території м. Ладижин Вінницької області біля АЗС «СВІТОЧ», що розташована по автодорозі Р-33 «Вінниця - Турбів - Гайсин -Велика Михайлівка», за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, зупинений автомобіль марки «ГАЗ» під керуванням ОСОБА_4 . Під час проведення огляду автомобіля у лівій карті переднього водійської дверки з внутрішньої сторони виявлено металевий предмет, зовні схожий на мисливський ніж, який згідно висновку експерта № 144 від 26.04.2018 року являється холодною зброєю колюче-ріжучої дії, виготовлений саморобним способом по типу мисливських ножів загального призначення.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 263 КК України незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Судом встановлено, що 22.05.2018 року прокурор Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 , з участю захисника ОСОБА_5 , уклали угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор з однієї сторони та підозрюваний ОСОБА_7 з іншої сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 263 КК України. Підозрюваний визнав свою винуватість у вчиненні злочину та щиро покаявся.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинений злочин, а саме у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які відомі підозрюваному. Сторонами погоджено стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів, що становлять 1144 грн..

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просили укладену угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування погодженого виду та розміру покарання, вказав, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

В судовому засіданні суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 394, п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, є рецидив злочину.

Узгоджена в угоді міра покарання знаходиться у межах санкції ч. 2 ст. 263 КК України.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ч. 2 ст. 263 КК України, підстав для відмови в затвердженні угоди немає. Суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому узгоджене сторонами угоди покарання.

Керуючись ст. ст. 122, 314, 368-371, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 22.05.2018 року, укладену між прокурором Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 22.05.2018 року покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 680 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 1144 грн..

Речовий доказ: мисливський ніж, який зберігається на складі служби озброєння УЛМТЗ ГУНП у Вінницькій області, - знищити.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: