В И Р О К
іменем України

12 червня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001303 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові, є громадянином України, має середньо-спеціальну освіту, не одружений, не працює, зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , вважається таким, що не має судимості, відповідно до статті 89 Кримінального кодексу України,

у злочині, передбаченому частиною 1 статті 186 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

13 грудня 2017 року близько 21:30 години в смт Слобожанське Зміївського району Харківської області ОСОБА_4 проходив по вул. Ярослава Мудрого, де у нього виник умисел на відкрите викрадення чужого майна.

Того ж числа та часу, реалізуючи зазначений умисел, поблизу будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_4 підійшов до малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відкрито викрав належне їй майно: мобільний телефон "Iphone 5 SE", IMEI: НОМЕР_1 , б/в, вартістю 9780 грн 40 к.; чохол-накладку до мобільного телефону, вартістю 188 грн 16 к.; портативний акумулятор "WESDAR S3", вартістю 423 грн 00 к., чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 10391 грн 56 к.

Зазначеними діями ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна, тобто злочин, передбачений частиною 1 статті 186 Кримінального кодексу України.

Викладені вище обставини кримінального провадження щодо місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення не оспорювалися учасниками судового провадження, які під час судового розгляду не заперечували проти того, щоб суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо вказаних обставин.

З`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст зазначених обставин; відсутні сумніви у добровільності їх позиції; роз`яснивши, що сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав себе винним у вчиненні відкритого викрадення чужого майна та показав, що 13.12.2017 близько 21:30 години йшов по вул. Ярослава Мудрого та побачив дівчину, яка розмовляла по мобільному телефону, який він вирішив викрасти. Після цього він підійшов до дівчини, вихопив у неї з руки мобільний телефон з чохлом та акумулятором і побіг додому.

У вчиненому злочині розкаявся, просив не призначати суворе покарання.

Оцінивши докази, досліджені під час судового розгляду, які є належними, допустимими та достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 є винним у відкритому викраденні чужого майна, і його дії належить кваліфікувати за частиною 1 статті 186 Кримінального кодексу України.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України, визнаються щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину шляхом надання показань про його обставини, відшкодування майнової шкоди шляхом повернення викраденого майна та відсутність претензій з боку потерпілої, законний представник якої ОСОБА_6 подала відповідну заяву (а. п. 49).

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України, визнається вчинення злочину щодо малолітнього.

Згідно відомостей досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_4 від 07.03.2018, має місце середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення. На думку органу пробації, враховуючи відомості, що характеризують особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушення, є можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк (а. п. 28-30).

Під час призначення покарання ОСОБА_4 , відповідно до вимог статей 65-67 Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є злочином середньої тяжкості; обставини, що пом`якшують покарання; обставину, що обтяжує покарання; особу винного, який вважається таким, що не має судимості відповідно до статті 89 Кримінального кодексу України (а. п. 59-61), під наглядом в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував (а. п. 58), не працює і не перебуває на обліку як безробітний, за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило (а. п. 57), суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України.

Взявши до уваги, що ОСОБА_4 належить призначити покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, вчинений ним злочин є злочином середньої тяжкості, враховуючи зазначені вище відомості, що характеризують особу винного, а також висновок досудової доповіді щодо середнього ступеню ризику вчинення нового кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та наявність підстав для прийняття рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України, з покладанням на нього обов`язків, передбачених частиною 1, п. 2 ч. 2 статті 76 Кримінального кодексу України.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог пункту 5 частини 9 статті 100 Кримінального процесуального кодексу України (а. п. 62-64).

Згідно статей 124-126 Кримінального процесуального кодексу України на обвинуваченого ОСОБА_4 належить покласти обов`язок щодо відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта на проведення судово-товарознавчої експертизи №25892/25893/25894 в розмірі 858 грн 00 к. (а. п. 65).

На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_4 винним у злочині, передбаченому частиною 1 статті 186 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від покарання з випробуванням на строк 3 (три) роки.

Відповідно до частини 1, п. 2 ч. 2 статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Державного бюджету України 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн 00 к. на відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта на проведення судово-товарознавчої експертизи №25892/25893/25894.

Речові докази: мобільний телефон "Iphone 5 SE", IMEI: НОМЕР_1 , чохол-накладка до мобільного телефону, портативний акумулятор "WESDAR S3", що передані на зберігання законному представнику потерпілої ОСОБА_6 , - вважати їй повернутими.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: ОСОБА_1