У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Державного бюро розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про продовження строку дії обов`язків покладених на підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000423 за ч. 3 ст. 368 КК України, -

в с т а н о в и в :
прокурор другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва і з клопотанням про продовження дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 .

Заявлене клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідне повідомлення про підозру йому вручено 25.05.2018 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.05.2018 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з альтернативною заставою 211 440, грн.

Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду м. Києва від 03.07.2018 року вказана ухвала скасована, до підозрюваного застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з альтернативною заставою у розмірі 140 960,00 грн.

Водночас, на підозрюваного було покладено ряд обов`язків, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом; не відлучатись з населеного пункту в якому фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; здати на зберігання документи, які дають право виїзду за кордон.

У зв`язку з тим, що строк дії покладених обов`язків згідно ухвали Апеляційного суду м. Києва визначено 60 днів і цей термін закінчується 12.08.2018 року, прокурор звернувся до суду з відповідним клопотанням.

В судовому засіданні прокурор підтримав зазначене клопотання та просив його задовольнити з підстав, викладених в ньому.

Підозрюваний та його захисник проти заявленого клопотання заперечили, просили відмовити у задоволенні такого з підстав відсутності обґрунтованої підозри та недоведеності прокурором ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Заслухавши доводи прокурора, думку підозрюваного та його захисника, дослідивши додані до клопотання докази, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 131, 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, а саме: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий прокурор, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід та зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або декілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Як вбачається з зазначеного клопотання, прокурор обґрунтовує необхідність застосування та продовження дії обов`язків тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного корупційного злочину, не зменшились ризики, визначені в ухвалі від 03.07.2018 року про застосування запобіжного заходу, пов`язані з тим, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, спотворити чи знищити докази, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Однак, матеріали клопотання та доводи прокурора не містять жодного доказу на підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а такі доводи є лише припущеннями органу досудового розслідування.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_4 перебуває на даний час під дією запобіжного заходу у виді застави.

Доказів того, що підозрюваний ОСОБА_4 за час дії запобіжного заходу здійснював неналежну процесуальну поведінку відсутні, та прокурором ці обставини також не доведені.

Обов`язок підозрюваного прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, прямо покладений на нього п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України.

Більше того, невиконання такого обов`язку дозволяє звернути внесену за підозрюваного заставу в дохід держави, а в подальшу застосувати до підозрюваного більш серйозний запобіжний захід та/або збільшити розмір застави.

Інші обов`язки - не відлучатись з населеного пункту в якому фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи, самі по собі жодним чином не впливають на підозрюваного та не стимулюють його до належної процесуальної поведінки, доказів зворотного прокурором не надано.

Окрім цього, доказів того, що підозрюваний документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон, прокурором теж не надано. Прокурор обмежився лише зачитуванням у судовому засіданні, зі свого мобільного телефону, довідки про те, що такий документ підозрюваному видавався, однак в матеріалах клопотання ця довідка відсутня.

Відтак, слідчий суддя приходить до висновку, що заявлене прокурором клопотання є формальним за своєю суттю, не підтверджене належними та достовірними доказами, а тому в задоволенні такого слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 7-9, 132, 176-178, 182, 194, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
в задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Державного бюро розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про продовження строку дії обов`язків покладених на підозрюваного ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1