Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/8038/18
Провадження №1-кп/523/819/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2018 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

у присутності представника потерпілого ТОВ телерадіокомпанії «Бріз» ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в приміщенні Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт з угодою про примирення між представником потерпілого та обвинуваченим у кримінальному провадженні за №0000351 від 24.01.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого програмістом, раніше не судимого.

Зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.361 ч.1 КК України,-

Встановив:

За змістом обвинувального акту під час досудового розслідування встановлено, що 1.03.2017р., більш точний час досудовим слідством не встановлений, ОСОБА_6 , володіючи спеціальними-технічними знаннями у сфері користування електронно-обчислювальною технікою, автоматизованих систем та комп`ютерних мереж, а також основами програмування, являючись абонентом ТОВ ТРК «Бріз» відповідно договору №75466 на постачання послуг телекомпанії, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи намір на несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем, використовуючи IP-адреси НОМЕР_1 , як абонент ТОВ ТРК «Бріз», здійснив доступ до свого особистого кабінету на Інтернет-сайті https://www.briz.ua/., перейшовши на сторінку зміни пакету послуг, на якій передбачено можливість вибору запропонованих послуг ТОВ ТРК «Бріз». В подальшому, використовуючи уразливості в властивостях сторінки особистого кабінету сайту ТОВ ТРК «Бріз» та роботи системи встановлення тарифного плану, здійснив несанкціоноване втручання до роботи автоматизованої системи ТОВ ТРК «Бріз», а саме на мові web програмування відправив серверу «Apachе» Інтернет провайдера ТОВ ТРК «Бріз» модифікований «POST» запит, в результаті роботи якого сервер ТОВ ТРК «Бріз» отримав команду про зміну стандартного тарифного плану та присвоєння абоненту ОСОБА_6 прихованого пакету послуг з ідентифікатором «100», який значиться в ТОВ ТРК «Бріз», як «Безлімітний-30» вартістю користування послугою якого складає 1 гривню за місяць та який доступний виключно для співпрацівників компанії.

Згідно журналу подій білінгової системи ТОВ ТРК «Бріз» - автоматизованої системи обліку наданих послуг, їх тарифікації і виставлення рахунків для оплати абоненту ОСОБА_6 , який не являвся співробітником телекомпанії, надавалися послуги за незаконно активованим ним пакетом «Безлімітний-30» за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Корсунці, вул. Рождественська, буд. 30 у період часу з 1.03.2017р. по 18.01.2018р. за тарифним планом у розмірі одна гривня за місяць, тим самим спричинивши своїми діями представнику потерпілого ТОВ телерадіокомпанії «Бріз» ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 3577,80 гривень.

Одночасно з обвинувальним актом до суду надано угоду про примирення, яка була укладена 31.05.2018 року між представником потерпілого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

За змістом вказаної угоди сторони домовились на призначення ОСОБА_6 покарання за ст.361 ч.1 КК України у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень. Крім того, сторони погодились із обмеженням процесуальних прав на оскарження вироку, для підозрюваного відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, для представника потерпілого позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення та змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Також відповідно до ст.476 КПК України було з`ясовано питання, що обвинуваченому зрозуміло про наслідки невиконання угоди про примирення, а саме що у разі невиконання угоди представник потерпілого або прокурор мають право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку.

В якості обставин, що пом`якшують покарання, в угоді зазначається щире каяття, повне визнання своєї провини, добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, які обтяжують покарання під час досудового слідства не встановлені.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні за наявності підстав вважав за можливе затвердити угоду про примирення, так як вона відповідає вимогам діючого КПК України, вид і розмір покарання на його думку співвідносяться з характером та ступенем скоєного ОСОБА_6 діяння, обвинувачений повністю визнав свою вину, вчинене кримінальне правопорушення відноситься до категорії середньої тяжкості відповідно до положень ст.12 КК України, від представника потерпілого не має ніяких претензій.

Обвинувачений ОСОБА_6 та представник потерпілого ОСОБА_5 , будучи ознайомленими зі своїми правами та наслідками затвердження угоди про примирення, передбаченими ст.ст. 473-474 КПК України, повністю підтвердили добровільність укладення цієї угоди, при цьому не оспорюючи викладені у обвинувальному акті фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування, дослідження яких не здійснювалось згідно зі ст.ст. 314 ч.3 п.1, 474 ч.2 КПК України. Крім того, представник потерпілого підтвердив відсутність майнової шкоди та позивних вимог щодо обвинуваченого. Також відповідно до ст.476 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд переконався, що ОСОБА_6 зрозуміло про наслідки невиконання угоди про примирення.

З`ясувавши думку сторін, приймаючих участь у підготовчому судовому засіданні - прокурора, захисника, які не заперечували проти затвердження угоди; обвинуваченого ОСОБА_6 , який погодився з кваліфікацією його дій за ознаками ст.361 ч.1 КК України, вказавши, що вину у скоєному діянні, викладеному в обвинувальному акті, визнає повністю; представника потерпілого, який просив затвердити угоду, призначив ОСОБА_6 покарання, визначеного в угоді про примирення, дослідивши обвинувальний акт та угоду, приймаючи до уваги наведені обставини, суд дійшов до висновку, що складені процесуальні документи відповідають формальним вимогам, встановленими ст.ст.291, 471 КПК України, та умови угоди не суперечать правовій кваліфікації інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, визначена міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань і співвідносяться з видом та розміром покарання, яке остаточно узгоджене між сторонами у підготовчому судовому засіданні.

Таким чином, суд вважає, що існує достатньо обґрунтованих підстав для затвердження угоди про примирення між представником потерпілого ТОВ ТРК «Бріз» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яка була укладена між сторонами 31.05.2018 року.

При визначенні міри покарання ОСОБА_6 суд враховує умови угоди, характер та ступінь тяжкості вчиненого діяння, особу обвинуваченого, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце мешкання та реєстрації, міцні соціальні зв`язки, а саме дружину, на утриманні малолітню дитину, офіційно працевлаштований, його негативне ставлення до скоєного, відсутність матеріальної шкоди.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст.66 КК України є щире каяття, визнання своєї провини в повному обсязі, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучалися речові докази, які були вилучені 20.02.2018р. у ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме ноутбук марки «Asus» в корпусі чорного кольору та системний блок від стаціонарного персонального комп`ютеру в корпусі чорного кольору, на які ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 30.05.2018 року було накладено арешт з метою збереження засобів вчинення кримінального правопорушення. Вищезазначене майно відповідно реєстру матеріалів знаходиться в камері зберігання речових доказів при Суворовському ВП в м. Одесі ГУНПУ в Одеській області.

Дослідивши надані до суду матеріали, суд дійшов до висновку, що ухвала слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 30.05.2018 року про накладення арешту на тимчасове вилучене майно до набрання вироком чинності не підлягає скасуванню за наступним підставами.

Так, статтею 174 ч.4 КПК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема у випадку якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

За змістом ст.100 ч.9 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, гроші, цінності та інше майно, яке було пристосоване або використане як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання, однак, незважаючи на те, що санкція статті вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення за ст.361 ч.1 КК України не передбачає можливої конфіскації майна, позовні вимоги відсутні, значний розмір спричиненого збитку компенсований обвинуваченим у добровільному порядку у повному обсязі, суд вимушений констатувати, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначена належність предметів, що саме вилучена у ході обшуку техніка безпосередньо належить ОСОБА_6 , будь-які документальні підтвердження суду не представлені, більш того кримінальне правопорушення вчинене з використанням електронно обчислювальної техніки, тобто тимчасове вилучене майно використовувалося як засіб чи знаряддя вчиненого кримінального правопорушення.

Разом з цим відповідно до положень ст. 100 ч.12 КПК України спір по належність речей, що підлягає поверненню вирішується в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що в угоді про примирення та стороною обвинувачення, в тому числі стороною захисту не відображене питання щодо скасування арешту та повернення тимчасово вилученого майна, будь-які клопотання з цього приводу не заявлялися, враховуючи відсутність відомостей щодо належності вилучених предметів та інших необхідних даних для вирішення питання щодо долі речових доказів, суд дійшов до висновку про доцільність продовження застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження в межах розумних строків з метою не порушення прав власників майна, у зв`язку з чим вилучені речі необхідно зберігати до набрання рішенням суду законної сили.

Крім того, вивченням обвинувального акту встановлено, що під час досудового розслідування здійснювалось залучення експертів для проведення телекомунікаційної експертизи за №18-1316/33 від 10.04.2018р., у зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, загальна сума яких складає 3432 гривень.

Приймаючи до уваги ту обставину, що суд не має в своєму розпорядженні реквізитів експертної установи, яка проводила вищезазначену експертизу, так як матеріали даного кримінального провадження безпосередньо знаходяться у володінні Одеської місцевій прокуратурі №4 та до обвинувального акту не долучалися суд вважає за необхідне покласти виконання вироку в частині стягнення з ОСОБА_6 судових витрат на Одеську місцеву прокуратуру №4.

Матеріали кримінального провадження за №0000351 від 24.01.2018 року до обвинувального акту не долучалися, тому суд визначає місце їх зберігання в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , з урахуванням санкції ч.1 ст.361 КК України та вимог ст.ст.50, 53 цього ж Кодексу, суд, оцінюючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості вчиненого діяння, враховуючи умови угоди, особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, його негативне ставлення до скоєного, щире каяття, відсутність матеріальних збитків, вважає, що міра покарання у вигляді штрафу є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Разом з цим, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, у зв`язку з чим скасуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 100, 174, 314, 369-371, 373-374, 394-395, 471, 473-476 КПК України, -

Ухвалив:

Затвердити угоду про примирення, укладену 31 травня 2018 року між ОСОБА_6 та представником потерпілого ТОВ ТРК «Бріз» ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.361 ч.1 КК України та призначити йому узгоджене між сторонами покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

Міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 не застосовувалися, тому після набрання вироком чинності скасуванню не підлягають.

Ухвала слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 30.05.2018 року про накладення арешту на тимчасове вилучене у ході обшуку майно за місцем мешкання ОСОБА_6 , яке зберігається в камері речових доказів Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області скасуванню не підлягає до остаточного вирішення питання щодо долі речових доказів.

Контроль та виконання вироку в частині визначення долі тимчасово вилученого майна покласти на процесуального керівника прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави в особі ОНДІСЕ при Міністерстві юстиції України (вул. Ланжеронівська, 21 м.Одеса) процесуальні витрати вартість проведеної телекомунікаційної експертизи у загальній сумі 3432 гривень, пов`язаних із залученням експертів під час досудового розслідування.

Матеріали кримінального провадження за №0000351 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.01.2018 року зберігати в Одеській місцевій прокуратурі №4.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням обмеження права оскарження вироку відповідно до положень ст.473 КПК України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1