Справа№200/2322/18
Провадження №1кс/200/3856/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2018 року слідчий суддя Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області у кримінальному провадженні №0002601 від 14.06.2016 року, яка полягає у не поверненні тимчасово вилученого майна, -
В С Т А Н О В И Л А:

12.02.2018 року заявник звернувся до суду із указаною скаргою, в якій просить визнати бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна протиправною та зобов`язати слідчого повернути тимчасово вилучене майно партію чаю Алокозай у кількості 14 223 пачки, загальною вартістю 239 183,99 грн.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 27.08.2016 року в ході огляду складських приміщень за адресою: м.Харків, Суздальські ряди, в районі буд.9 слідчим СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області у кримінальному провадженні №0002601 від 14.06.2016 року було вилучено партію чаю, яка належала йому як власнику. З часу вилучення товару, слідчий до суду з клопотанням про накладення на нього арешту не звертався, належне заявнику майно не повернув, не дивлячись на винесення прокурором 29.09.2016 року постанови про повернення майна власнику. У зв`язку з протиправною бездіяльністю, слідчому СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, однак, партію чаю йому так і не повернули.
В судове засідання заявник та слідчий не з`явились, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду скарги.
Дослідивши матеріали скарги, вважаю за необхідне в її задоволені відмовити.

Так, перевіряючи з огляду на вимоги скарги правомірність вилучення та подальшого утримання органом досудового розслідування вилученого майна, а також належність останнього до категорії тимчасово вилученого майна та можливості його повернення власнику або володільцю в порядку, передбаченому ст. ст. 167-169 КПК України, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 16 КПК України передбачено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Підстави та порядок здійснення стороною обвинувачення своїх повноважень, пов`язаних із вилученням під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження документів, речей, електронних інформаційних систем або їх частин та іншого майна, а також його правомірним утриманням для встановлення обставин кримінального провадження регламентується вимогами ст. ст. 167-169, 170-174, 234-236 КПК України.

Так, ч. 1 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Крім цього, частиною другою статті 168 КПК України встановлено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. В той же час, абзац другий цієї частини статті в імперативному порядку дозволяє тимчасово вилучити електронні інформаційні системи або їх частини, мобільні термінали систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Разом з тим, згідно з вимогами ст. 169 КПК тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:

1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;

2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;
3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Викладаючи обставини скарги щодо вилучення майна, належного скаржнику, ОСОБА_3 до своєї скарги не надав жодного доказу, який би підтверджував право власності заявника, факт вилучення майна, факт винесення прокурором постанови про повернення тимчасово вилученого майна власнику та факт повідомлення слідчому про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст. 364 ч.2 КК України.

Враховуючи, що вимоги скарги не є доведеними належними та допустимими доказами, в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 303, 304, 307, 376 КПК України, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області у кримінальному провадженні №0002601 від 14.06.2016 року, яка полягає у не поверненні тимчасово вилученого майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1