Єдиний унікальний номер 226/1574/16-к
Номер провадження 11-кп/775/413/2018

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.07.2018р. колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області в режимі відеоконференції з Димитровським міським судом Донецької області апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Димитровського міського суду Донецької області від 29.12.2017р., яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноармійськ Донецької області, який мешкає в АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років шість місяців,
за участю захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
прокурора ОСОБА_8
в с т а н о в и л а :
Вироком суду першої інстанції обвинуваченого визнано винуватим за ч. 2 ст.121 КК України та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на вісім років шість місяців.

На вирок суду першої інстанції захисниками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах обвинуваченого та обвинуваченим подано апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 :

- вказує, що в суді обвинувачений винуватим себе не визнав та показав, що 13.06.2016р. після 24 год. він разом з ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 знаходились на дитячому майданчику м-ну «Світлий» м. Мирноград, де приблизно о 00:20-00:25год. між ОСОБА_9 та незнайомим хлопцем виникла бійка, яка тривала близько 5-7 хв. та яку обвинувачений розняв, та після якої обвинувачений на автомобілі ОСОБА_13 поїхав додому, до квартири зайшов о 02:00 год.; в цей день обвинувачений не вживав спиртних напоїв та більш ні з ким не сварився; 23.06.2016р. о 02:00 год. обвинувачений був доставлений до відділку поліції, де під впливом працівників поліції від нього було відібрано визнавальні показання, під час слідчого експерименту обвинувачений розповів та показав те, що йому сказали працівники поліції.

- вважає помилковими висновки суду про те, що показання обвинуваченого про його відсутність на дитячому майданчику під час вчинення злочину щодо потерпілого спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, у вироку не надана належна оцінка усім доказам, не зазначено мотиви, з яких не враховано окремі докази, не надана оцінка щодо їх допустимості та достатності.

- зазначає, що під час досудового розслідування та судового слідства не встановлено механізм утворення у потерпілого численних тілесних ушкоджень, не встановлена винуватість ОСОБА_7 у заподіянні зазначених тілесних ушкоджень, вказаним обставинам суд в порушення вимог ст. 94 КПК України не дав належної оцінки;

- наголошує, що судом належним чином не надано оцінку висновкам судово-медичних експертиз № 184 від 04.08.2016 р. та № 20 від 16.08.2016р., в яких експерт визначив утворення тілесних ушкоджень у потерпілого в строк не більше доби до настання його смерті;

- вказує, що судом не були перевірені всі можливі версії заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, а саме під час конфлікту в кафе із свідком ОСОБА_18 , при цьому судом не надана оцінка показанням свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 та безпідставно взято до уваги висновок судово-медичної експертизи № 20 від 16.08.2016р. та показання свідка ОСОБА_18 під час слідчого експерименту;

- зазначає, що судом також необґрунтовано не взяті до уваги показання свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 про відсутність бійки на дитячому майданчику в час події з тих підстав, що вони не узгоджуються з показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_23 , проте потерпіла не була очевидцем побиття її сина, розташування дитячого майданчика їй відомо з чужих слів; свідок ОСОБА_23 підтвердив в суді, що впізнав себе, свідка ОСОБА_21 та інших осіб на відеозапису, які пішли безпосередньо до місця розташування дитячого майданчика, а він особисто пішов в інший бік; свідок ОСОБА_22 знаходився навпроти дитячого майданчика в час скоєння злочину;

- вважає, що судом не взяті до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а саме роздруківку карти місцевості, згідно якої будинок за місцем мешкання обвинуваченого знаходиться на відстані 900 метрів від дитячого майданчика; показання свідка ОСОБА_24 про те, що він в день події привіз обвинуваченого власним автомобілем додому близько 02:50 год.; факту знаходження обвинуваченого у тверезому стані, що підтверджується відеозаписом з камери відеоспостереження магазину; факту відсутності виходів в мережу мобільного зв`язку після 00:40 год. 14.06.2016р. з мобільного телефону обвинуваченого;

- вказує, що в зазначеному кримінальному провадженні судом не встановлено подію злочину та винуватість ОСОБА_7 у вчиненні цього злочину; судом не надана належна оцінка показанням свідка ОСОБА_25 про те, що в день події після 03:17год. він зустрів потерпілого, який прослідкував в інший бік від дитячого майданчика, при цьому, в цей день він обвинуваченого ні в кафе, ні біля магазину не бачив; крім того, потерпіла вказала на побиття її сина на дитячому майданчику м-ну «Даманський» (народна назва трьох мікрорайонів в м. Мирноград), без конкретизації місця події, оскільки на теперішній час в місті знаходиться численна кількість повноцінних дитячих майданчиків;

- прохав вирок суду першої інстанції скасувати, кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284КПК України у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченого та вичерпані можливості їх отримати.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 :

- вказує, що він не погоджується з висновками суду, що між обвинуваченим та потерпілим виникла сварка, оскільки усі допитані в суді особи показали, що обвинувачений не був знайомий з потерпілим; також не погоджується з висновками суду про встановлення неправомірних дій обвинуваченого відносно потерпілого, які виразились у поваленні останнього на землю, та не підтверджені жодними доказами;

- вважає, що окремі висновки суду містять істотні суперечності, є такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а саме висновки суду про узгодженість показань свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_23 з показаннями потерпілої ОСОБА_14 та відеозаписом камери спостереження магазину; на його думку, показання свідка ОСОБА_15 не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки він не бачив на місці події свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_26 , ОСОБА_22 , які знаходились біля магазину та дитячого майданчика, що підтверджується файлом відеофіксації камер відеоспостереження магазину в період 03:22год. до 03:35год.; при цьому свідки ОСОБА_27 та ОСОБА_28 впізнали себе та показали що вони о 03:22год. знаходились близько 15-20хв. в районі дитячого майданчика, впізнали себе та показали що вони о 03:22год. знаходились близько 15-20хв. в районі дитячого майданчика, ніякої бійки не бачили; згідно показань свідка ОСОБА_26 обвинувачений є його знайомим, в день події він не зустрічав обвинуваченого в районі дитячого майданчику, взагалі не був свідком будь-якої бійки;

- вказує, що показання свідка ОСОБА_23 в суді з приводу події кримінального правопорушення містять протиріччя, які не усунуті судом при ухваленні вироку;

- вважає, що показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_23 не в повній мірі узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_14 щодо побиття її сина саме на дитячому майданчику навпроти буд. № 3 м-ну «Молодіжний»;

- зазначає, що свідок ОСОБА_15 помиляється в обставинах скоєння злочину, а саме в даті, часі події та колі осіб, які були учасниками цієї події;

- зазначає, що судом необґрунтовано було відмовлено в клопотанні захисника про дослідження фотознімків місця біля дитячого майданчика з різних ракурсів, зроблених в грудні 2017р., що є неповнотою судового розгляду;

- зазначає, що судом не дана оцінка даним щодо відстані місця проживання обвинуваченого від місця полії, відсутності контактів вночі обвинуваченого з іншими абонентами за допомогою мобільного зв`язку, що на його думку підтверджується роздруківкою карти місцевості за картографічними даними « ОСОБА_29 »;

- не погоджується з висновками суду про те, що показання обвинуваченого про його непричетність до вчинення кримінального правопорушення, спростовується показаннями потерпілої, свідка ОСОБА_15 , які, на його думку, містять істотні суперечності;

- вказує, що судом не надано належну оцінку протоколам впізнання свідком ОСОБА_15 обвинуваченого та потерпілого щодо їх допустимості; при досудовому розслідуванні при впізнанні обвинуваченого йому не було забезпечено право на захист;

- вказує, що в порушення ст. 9 КПК України, ст. 6 п. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод людини, без урахування рішень Європейського Суду по справах «Шабельник проти України» від 19.02.2009р., «Омельченко проти України» від 17.10.2014р. слідчим необґрунтовано була прийнята відмова обвинуваченого при проведенні слідчих за його участю від свого права на юридичну допомогу;

- зазначає, що згідно відмітки у журналі відвідування відділу поліції обвинувачений прибув туди о 07:30 год. 24.06.2016р. та вибув в цей же день о 22:38 год., декілька записів про залишення обвинуваченим відділу поліції та новий прихід до поліції в цей день, на його думку, не відповідають дійсності, спростовуються запереченням цього факту обвинуваченим, що свідчить про незаконне тримання обвинуваченого у відділенні поліції тривалий час та тягне до визнання недопустимим доказам такої слідчої дії, як впізнання обвинуваченого за фотознімком;

- вказує, що судом необґрунтовано не визнано недопустимими дані, що містяться у протоколі слідчого експерименту за участю із свідком ОСОБА_15 , оскільки в у вступній частині протоколу відсутні відомості про осіб, які брали участь при його проведенні, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації при його проведенні, відсутній статус гр. ОСОБА_30 , який підписав протокол;

- вказує, що судом не надана оцінка тому, що показання свідка ОСОБА_15 в суді містять протиріччя з його показаннями, наданими ним при проведенні слідчого експерименту;

- вказує, що судом не дана оцінка, щодо наявності чи відсутності у обвинуваченого будь якого мотиву вчиненого злочину; навпаки, мотив для спричинення тілесних ушкоджень потерпілому міг бути у свідка ОСОБА_20 , його дружини ОСОБА_31 , власника кафе ОСОБА_32 , проте судом цьому не надана відповідна оцінка;

- вважає, що дані судово-медичних експертиз про наявність численних тілесних ушкоджень на обличчі потерпілого свідчать про спричинення йому кількох ударів по обличчю, та на його думку, є сумнівними в частині зазначення, які саме тілесні ушкодження було заподіяно ОСОБА_33 , також експертом не встановлено, з якою силою потерпілому був нанесений удар по голові, щоб спричинити розрив судин м`яких мозкових оболонок і крововиливи під них, з урахуванням інвалідності потерпілого; висновки судово-медичної експертизи, за результатами слідчого експерименту за участю ОСОБА_32 не спростовують можливість заподіяння ним потерпілому тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть;

- вважає, що висновки суду про місце та час скоєння злочину, а також знаходження на місці злочину обвинуваченого не відповідають фактичним обставинам справи, в суді не встановлено наявність конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, не встановлені мотив та мета скоєння обвинуваченим злочину, не дана оцінка наявності мотиву скоєння злочину у інших осіб, не дана оцінка факту побиття потерпілого свідком ОСОБА_34 , не надана оцінка щодо порушень КПК під час проведення слідчих дій та частині оцінки доказів на предмет їх допустимості;

- прохає, вирок скасувати та закрити кримінальне провадження відносно обвинуваченого у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

В апеляційній скарзі обвинувачений:

- вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки висновок суду про його винуватість у вчиненому злочині був зроблений тільки на підставі показань потерпілої, свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_23 , ОСОБА_17 , при критичному відношенні суду до показань свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які підтвердили відсутність бійки біля дитячого майданчика, а також до показань свідків ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_24 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 ;

- зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про його причетність до злочину, тільки на тій підставі, що свідок ОСОБА_43 бачив кросівки та оголену ногу, інші докази, на його думку, не підтверджують його винуватість у вчиненому;

- вказує, що судом у вироку не зазначені мотиви неврахуваня його показань з приводу події, показань свідків ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_24 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , які спростовують версію скоєння злочину обвинуваченим;

- зазначає, що суд допустив протиріччя, оскільки визнав що показання свідка ОСОБА_15 узгоджуються з протоколом впізнання за фотознімками від 24.06.2016р., згідно якого свідок впізнав обвинуваченого, як особу, яка нанесла удар ногою потерпілому, проте в суді свідок ОСОБА_15 показав, що впізнає обвинуваченого на 60-70%;

- вказує, що за межами судового розгляду залишилось питання, чи мав фізичну можливість потерпілий здійснювати активні дії після отримання такої травми, від якої помер через 16 год. після отримання, оскільки він самостійно доїхав додому на таксі, при цьому спілкувався з водієм, а потім - вдома з матір`ю, тобто здійснював значно активні дії для особи, що мала значні травми; також на встановлено точного часу вчинення злочину, що в свою чергу, дає підстави, стверджувати, про можливість отримання потерпілим смертельного ушкодження в період часу з 03:30 до 12:00 год.;

- зазначає, що додатковий висновок судово-медичної експертизи ґрунтується на даних, отриманих при проведенні слідчого експерименту з обвинуваченим, проте протокол цієї слідчої дії судом визнано недопустимим доказом, а також недопустимими визнані показання свідків ОСОБА_44 та ОСОБА_45 , які були понятими, що спростовує висновок експерта про механізм отримання тілесних ушкоджень потерпілим;

- вказує, що на судом не була проведена повторна судово-медична експертиза для дослідження механізму тілесних ушкоджень у потерпілого, з`ясування часу отримання ним тілесних ушкоджень та чи міг він після цього здійснювати активні дії;

- вказує, що при досудовому розслідуванні та розгляду справи в суді обвинувачення не було вжито заходів на встановлення чоловіка та жінки, які згідно показань свідка ОСОБА_15 , також були свідками конфлікту між обвинуваченим та потерпілим;

- прохав вирок суду, яким його визнано винуватим за ч. 2 ст. 121 КК України скасувати, кримінальне провадження закрити.

11.07.2018р. від прокурора Димитрівського відділу Красноармійської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_46 надійшла заява про відмову від апеляційної скарги, тому провадження за апеляційною скаргою прокурора підлягає закриттю в порядку ст. 403 КПК України.

Про дату, час та місце судового засідання потерпіла ОСОБА_14 повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинуваченого, які підтримали подані ними апеляційні скарги, прохали їх задовольнити, вирок скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченого, заперечення прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти доводів поданих апеляційних скарг, прохав залишити їх без задоволення, вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку про відмову у задоволенні апеляційних скарг захисників та обвинуваченого за таких підстав.

Вироком суду першої інстанції обвинуваченого визнано винуватим у тому, що він 14.06.2016р. приблизно о 03.30 год. перебував на ділянці місцевості поблизу дитячого майданчику, який розташований навпроти будинку АДРЕСА_2 . У цей час до нього підійшов потерпілий, що знаходився у стані алкогольного сп`яніння, який почав образливо чіплятися до обвинуваченого, у результаті чого між вказаними особами виникла словесна сварка. Під час зазначеної сварки у обвинуваченого виник злочинний умисел, спрямований на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. Після чого обвинувачений, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, безпосередньо реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, але не бажаючи настання в подальшому його смерті, повалив потерпілого на землю та завдав йому один удар правою ногою, взутою у кросівок, в обличчя з правого боку, після чого покинув місце злочину. У результаті умисних дій обвинуваченого, а саме в нанесенні ним одного удару ногою в обличчя потерпілого, останньому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, гематоми м`яких тканин верхньої і нижньої повіки правого ока, обширної гематоми м`яких тканин правої виличної області і щоки, по одній поруч розташованої забитої рани (всього чотири) слизової верхньої і нижньої губи справа в проекції другого і третього зубів верхньої і нижньої щелепи праворуч з розлитим крововиливом, що зливається з переходом на червону облямівку і правий кут рота, осередок забою кори мозку з розривом судин м`яких мозкових оболонок і локальним крововиливом під м`які мозкові оболонки на опуклій поверхні лівої великої півкулі мозку на кордоні тім`яної та скроневої часток у точці злиття центральної і латеральної (сильвиевої) борозни, що супроводжується масивним об`ємним крововиливом під тверду мозкову оболонку (субдуральним) зліва (маса згортка крові 270 г), які ускладнилися дислокацією і здавленням півкуль мозку, вторинними крововиливами у речовину стовбура мозку, розвитком набряку і набухання головного мозку з утиском стовбура мозку у великому потиличному отворі, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, і перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого. Причиною смерті потерпілого стала закрита черепно-мозкова травма з наявністю гематоми повік правого ока, гематоми м`яких тканин правої половини обличчя, забитих ран слизової верхньої губи, осередку забою кори, розриву судин м`яких мозкових оболонок з локальним крововиливом під м`які мозкові оболонки лівої півкулі мозку, який супроводжується масивним об`ємним крововиливом під тверду мозкову оболонку зліва (маса згортка крові 270 г), яка ускладнилася дислокацією і здавленням півкуль мозку, вторинними крововиливами у речовину стовбура мозку, розвитком набряку і набухання головного мозку з утиском стовбуру мозку у великому потиличному отворі.

Апеляційним судом встановлено, що при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. ст. 121 КК України судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи, та зроблений обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину. Такий висновок суду ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку доказах, які судом належно досліджені та правильно оцінені.

Доводи апеляційних скарг захисників та обвинуваченого про його непричетність до заподіяння потерпілому умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило його смерть, є безпідставними та спростовуються наступними доказами.

З довідки Димитрівської лікарні Донецької області від 14.06.2016р. вбачається, що 14.06.2016р. о 13:15год. до приймального відділення установи доставлено ОСОБА_47 ІНФОРМАЦІЯ_2 без свідомості. Діагностовано закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, гематома верхнього віка правого ока, забій м`яких тканин обличчя з права, ознаки алкогольного сп`яніння.

(т.1 а.с. 47)

Карткою виїзду швидкої допомоги від 14.06.2016р., підтверджується, що прийом виклику стався 12.30 год. за адресою по АДРЕСА_3 , по прибуттю на місце о 12.45 год. ОСОБА_48 знаходився без свідомості.

(т.1 а.с. 76)

З рапорту старшого інспектора чергового поліції вбачається, що 14.06.2016р. о 13:30 год. до чергової частини відділу поліції надійшло повідомлення з Димитрівської лікарні Донецької області про надання медичної допомоги ОСОБА_49 . Діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, гематома верхнього віка правого ока, забій м`яких тканин обличчя з права, ознаки алкогольного сп`яніння.

(т.1. а.с. 46)

Так, витягом з ЄРДР від 14.06.2016р. підтверджується, що до нього внесено відомості про те, що 14.06.2016р. о 13 год. 30 хв. до чергової частини Димитрівського ВП Красноармійського ВП ГУПН в Донецькій області (далі - відділу поліції) надійшло повідомлення з Димитрівської лікарні Донецької області про надання медичної допомоги ОСОБА_49 . Діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, гематома верхнього віка правого ока, забій м`яких тканин обличчя з права, ознаки алкогольного сп`яніння. Правова кваліфікація ч. 2 ст. 121 КК України.

(т.1. а.с. 40)

З рапорту старшого інспекторачергового відділення поліції вбачається, що 14.06.2016р. о 20:40год. до чергової частини надійшло повідомлення з Димитрівської лікарні Донецької області про те, що у травматологічному відділенні помер ОСОБА_48

(т.1 а.с. 48)

З протоколу огляду трупа ОСОБА_50 від 14.06.2016р. видно, що місцем огляду є травматичне відділення Димитровської лікарні Донецької області. На трупі маються наступні тілесні ушкодження: на лівій колінній чашці є подряпина; на лівій руці є садно; на правому плечі є садно; на верхньому правому віку правого ока є гематома фіолетово-синюшного кольору.

(т. 1 а.с. 49-52)

Лікарським свідоцтвом про смерть № 194 від 15.06.2016р. підтверджується, що причиною смерті потерпілого став травматичний субдуральний крововилив без відкритої внутрішньочерепної рани.

(т. 1 а.с. 53)

Згідно заяви ОСОБА_14 від 14.06.2016р. вона прохала вжити заходів до невстановленої особи, яка 14.06.2016р. спричинила тілесні ушкодження її сину ОСОБА_51 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прохала визнати її потерпілою.

(т. 1 а.с. 55)

З протоколу огляду місця події від 14.06.2016р. вбачається, що місцем огляду є місце проживання потерпілого в АДРЕСА_3 . Під час огляду звична обстановка не порушена, слідів боротьби не виявлено.

(т.1 а.с 62-67)

Висновком судово-медичної експертизи № 184 від 04.08.2016р. підтверджується, що причиною смерті потерпілого стала закрита черепно-мозкова травма з наявністю гематоми повік правого ока, гематоми м`яких тканин правої половини обличчя, забитих ран слизової верхньої губи, вогнища забиття кори, розриву судин м`яких мозкових оболонок з локальним крововиливом під м`які мозкові оболонки лівої великої півкулі мозку, яке супроводжується масивним об`ємним крововиливом під тверду мозкову оболонку ліворуч (маса згортка крові 270 г), яка ускладнилася дислокацією і здавленням півкуль мозку, вторинними крововиливами в речовину ствола мозку, розвитком набряку і набрякання головного мозку з утиском ствола мозку у великому потиличному отворі. Згідно з даними, отриманими з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_50 № 4963/512 травматологічного відділення Димитровської лікарні Донецької області, його смерть була констатована черговим лікарем 14.06.2016р. о 19.25 год.

При дослідженні трупа потерпілого виявлені такі тілесні ушкодження: А) - закрита черепно-мозкова травма: гематома м`яких тканин верхнього і нижнього віка правого ока, велика гематома м`яких тканин правої щелепної області та щоки, по одній поруч розташованій забитій рані (всього 4) слизової верхньої та нижньої губи справа в проекції другого та третього зубів верхньої та нижньої щелепи справа з розлитим крововиливом, який зливається крововиливом з переходом на червону кайму та правий кут рота, осередок забиття кори мозку з розривом судин м`яких мозкових оболонок та локальним крововиливом під м`які мозкові оболонки на опуклої поверхні лівої великої півкулі мозку на межі тім`яної та скроневої долі у точці злиття центральної та латеральної (сильвиєвої) борозни, який супроводжується масивним об`ємним крововиливом під тверду мозкову оболонку (субдуральним) зліва (маса згортка крові 270 г), яка ускладнилася дислокацією і здавленням півкуль мозку, вторинними крововиливами в речовину ствола мозку, розвитком набряку і набрякання головного мозку з утиском ствола мозку у великому потиличному отворі.

Вище перелічені тілесні ушкодження, які складають комплекс черепно-мозкової травми, з врахуванням морфологічного характеру, локалізації, топографії пошкоджених оболонок, кори мозку та результатів судово-гістологічного дослідження, утворилися у строк не більш доби до настання смерті, в результаті значного по силі ударного впливу у праву половину обличчя у направленні справа наліво тупого твердого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, яке привело до формування локальних пошкоджень м`яких тканин обличчя та віддалених протиударних пошкоджень оболонок та кори лівої великої півкулі мозку та у своєї сукупності згідно п.п.2.1.2, 2.1.3 та 4.8 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затв. наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995р. та погоджених з ВСУ, ГПУ, СБУ, МВС України мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_50

Б) два садна шкіри правої щелепної області у проекції скроневого відростка щелепної кістки, садно шкіри задньо-зовнішньої поверхні правого плечового суглобу, садно шкіри на тлі синця м`яких тканин зовнішньої поверхні правого ліктьового суглобу, два садна шкіри зовнішньої поверхні правого передпліччя на межі верхньої та середньої третини його, чотири садна шкіри на тлі синця м`яких тканин передньо-зовнішньої поверхні лівого колінного суглобу.

Дані тілесні ушкодження, враховуючи їх характер та забарвлення, утворилися у строк не більш доби до настання смерті у результаті десяти тангенціальних впливів (шляхом тертя та ковзання під кутом) тупих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, або при зіткненні об такі, індивідуальні конструктивні особливості яких в морфологічних властивостях ушкоджень не відобразилися, та як узяті кожні окремо, так і у сукупності стосовно п.2.3.5 вказаних вище Правил, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я або незначну стійку втрату працездатності, ці ушкодження, що мають незначні, швидкоплинні наслідки, тривалістю не більше 6 днів. Вказані тілесні ушкодження не перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_50

(т.1 а.с. 78- 82)

Згідно рапорту оперуповноваженого поліції від 24.06.2016р. ОСОБА_52 підтверджено, що в ході проведення заходів по ЄРДР № 0000644 від 14.06.2016р. з правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 121 КК України була отримана інформація, що 14.06.2016р. потерпілому заподіяв тілесні ушкодження заподіяв ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає в АДРЕСА_1 з доданням фото ОСОБА_7 для впізнання.

(т.1 а.с. 74)

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.06.2016р. за участю свідка ОСОБА_15 підтверджується, що він в присутності двох понятих впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 за зачіскою у формі гребінця, виступаючими вилицями, борідкою, як особу, одягнуту 14.06.2016р. в білі вузькі шорти та яка приблизно о 03.30год. у р-ні дитячого майданчику навпроти магазину «Лікер» на м-ні «Світлий» м. Мирноград Донецької області, повалила на землю іншого хлопця, а після цього з розмаху нанесла йому ногою удар в область голови у скроню.

(т.1 а.с.84-87)

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.06.2016р. підтверджується, що свідок ОСОБА_15 впізнав потерпілого за рисами обличчя (формі носа, підборіддя, припухлим губам), як особу, якій 14.06.2016р. приблизно о 03.30 год. у р-ні дитячого майданчику перед магазином «Лікер» на м-ні «Світлий» м. Мирноград, були спричинені тілесні ушкодження під час бійки між двома хлопцями, у ході якої один повалив іншого на землю, а після цього із розмаху наніс удар йому ногою у скроневу область, що він особисто побачив, знаходячись у салоні свого автомобіля на відстані 3-4 м від місця події.

(т.1 а.с.88-91)

Письмовою заявою обвинуваченого від 24.06.2016р. підтверджується, що він добровільно видав слідчому особисті білі шорти та білі кеди з тканини, для проведення експертизи, які були оглянуті та вилучені слідчим.

(т.1.а.с.92, 94)

Згідно рапортів оперуповноваженого поліції ОСОБА_52 вбачається, що згідно виконання окремих доручень слідчого свідок ОСОБА_53 по мобільному зв`язку пояснив, що він уїхав до м. Вінниці, де мешкає останні кілька років, та коли приїде до ОСОБА_54 йому не відомо. За оперативною інформацією, допитати свідка ОСОБА_13 не представилось можливим, оскільки він виїхав до м. Дніпро, коли повернеться до м. Мирноград, не відомо.

Як вбачається з протоколу слідчого експерименту від 29.06.2016р., за участю свідка ОСОБА_15 , він добровільно у присутності двох понятих та статиста показав на місці, де саме 14.06.2016р., приблизно о 03.30 год. був скоєний злочин. Свідок ОСОБА_15 показав, що 14.06.2016р. приблизно о 03.30 год. він знаходився за кермом автомобіля на ділянці місцевості на м-ні «Молодіжний» м. Мирноград Донецької області, а саме передня частина автомобілю була направлена у бік магазину «Лікер», задніми колесами автомобіль знаходився з боку дитячого майданчику, ліворуч, на відстані 5м від автомобілю розташований електричний ліхтар на залізобетонній опорі. На відстані 5м від задніх коліс автомобіля розташована металева огорожа дитячого майданчику висотою 55см.

Свідок ОСОБА_15 , показав, що саме з цього місця він почув шум, після чого він опустив скло двері автомобіля, та повернувши голову назад, побачив, як хлопець, вдягнений у білі шорти і білі кросівки, повалив на землю іншого хлопця і одразу ж чи після цього з розмаху наніс удар хлопцю знизу-вверх у праву половину обличчя. Після цього свідок ОСОБА_15 показав, що у хлопця, якому був спричинений удар ногою, піднялася у конвульсії ліва нога, та він особисто зрозумів, що хлопець втратив свідомість. Далі свідок показав, що через півхвилини до хлопця підійшли чоловік та жінка і підняли його із землі на ноги, при цьому він роздивився обличчя цього хлопця. Також свідок показав, що хлопця у білих шортах підійшов вказаний вище чоловік та запитав, за що він вдарив іншого хлопця, при цьому він особисто роздивився обличчя хлопця у білих шортах .

(т.1 а.с.151-159)

Протоколом слідчого експерименту від 07.07.2016р. за участю свідка ОСОБА_20 підтверджується, що він добровільно показав та розповів про події, які відбувалися 14.06.2016р. біля входу до кафе «Кураж» на м-ні «Молодіжний» м. Мирноград Донецької області. Свідок ОСОБА_20 показав, що в цей день у вечері він знаходився у приміщенні кафе разом з потерпілим та його дружиною. Після вживання спиртних напоїв потерпілий схопив стілець, який стояв на виході, але рівновагу втримав, на ногах устояв. Потім свідок ОСОБА_20 показав, що після цього, він разом з потерпілим, знаходився на вході біля кафе «Кураж» де знаходився і власник кафе на ім`я ОСОБА_55 . Внаслідок неадекватності поведінки потерпілого, ОСОБА_55 виказав на адресу потерпілого зауваження, після чого, ОСОБА_55 лівою рукою, стоячи боком до потерпілого, наніс йому удар по правій частині обличчя, при цьому у потерпілого не залишилось на обличчі ніяких припухлостей, синців. Потерпілий не втримав рівновагу, впав на лікті, при цьому він не торкнувся головою поверхні асфальту. Зазначені показання свідок підтвердив в суді.

(т.1. а.с.175, 177-180,190,192)

Протоколом слідчого експерименту від 08.07.2016р. за участю свідка ОСОБА_25 підтверджується, що він добровільно показав та розповів про події, які відбувалися 14.06.2016р. у приміщенні кафе «Кураж» на м-ні «Молодіжний» м. Мирноград Донецької області, де він працює барменом. Свідок показав, що у ніч з 13.06.2016р. на 14.06.2016р. він знаходився за барною стійкою, в кафе відпочивали подружжя та ще один молодий хлопець. Хлопець, який був чоловіком молодої жінки, знаходився у стані алкогольного сп`яніння, він постійно то виходив з приміщення кафе, то знову повертався, ніяких тілесних ушкоджень на його обличчі та видимих частинах тулубу не було. Свідок ОСОБА_25 показав, що бачив, як той молодий чоловік впав на лівий бік під барну стійку, при цьому, він особисто не бачив, від чого впав той хлопець, чи вдарився він від падіння головою. Другий молодий хлопець допоміг йому піднятися з підлоги. Далі свідок ОСОБА_25 показав, що на вулиці він бачив, коли виходив з приміщення, як друг потерпілого та його жінка намагалися посадити потерпілого у таксі, але той утік від них. Останній раз він бачив потерпілого вже після закриття кафе після 03.00год., коли той йшов з дитячого майданчику у напрямку магазину «АТБ» м-на «Молодіжний» до магазину «Лікер», був без футболки. Зазначені показання свідок підтвердив в суді.

(т.1 а.с.181-185, 191)

Протоколом слідчого експерименту від 08.07.2016р. за участі свідка ОСОБА_56 підтверджується, що вона добровільно показала, що вона 14.06.2016р. приблизно 01.00 год. знаходилась у приміщенні кафе «Кураж» на м-ні «Молодіжний» м. Мирноград Донецької області, де також відпочивали двоє хлопців і одна дівчина, двоє з них були подружжям. Хлопець з подружжя знаходився у стані сильного алкогольного сп`яніння, координація руху була у нього порушена. Свідок ОСОБА_57 показала на статисті, що бачила, як саме хлопець худорлявої статури, заходив з вулиці у приміщення кафе, не втримавшись на ногах, впав на спину з висоти власного зросту прямо біля барної стійки, при цьому вона не бачила, чи вдарився він головою об стіну, підлогу чи якісь інші предмети чи ні. До хлопця підійшла жінка та допомогла йому піднятися, слідів крові не було ні на хлопці, ні на місці де він впав. Свідок ОСОБА_57 показала, що останній раз вона бачила того хлопця приблизно о 03.00 год. 03.30 год., коли виходила з кафе, хлопець стояв на вулиці з правого боку за ганком входу до кафе, був засмучений, футболку тримав у руці, його дружина з другим хлопцем намагалися посадити його до таксі, але він побіг у бік від кафе, куди не бачила. Крім того, вона розмовляла з цим хлопцем на вулиці та не бачила у нього ніяких видимих тілесних ушкоджень, крові. Зазначені показання свідок підтвердив в суді.

(т.1 а.с. 186-189,191)

Протоколом слідчого експерименту від 08.08.2016р., за участю свідка ОСОБА_18 , підтверджується, що він добровільно показав місце, спосіб та механізм нанесення ним удару в обличчя потерпілому. Свідок ОСОБА_58 показав, що 13.06.2016р. приблизно о 23.00 00.00 год. він знаходився у кафе «Кураж», в цей час в кафе зайшли та перебували дівчина та двоє хлопців. Один з хлопців вів себе неадекватно, вживав багато спиртного, виражався нецензурною лайкою. Він йому неодноразово робив зауваження, однак він на його зауваження не реагував. Йому цей хлопець був відомий як ОСОБА_59 . Коли ОСОБА_59 виходив на вулицю, то зачепив стіл, при цьому кинув стілець та спіткнувшись, впав на лівий бік, піднявся та вийшов на вулицю. Свідок також вийшов на вулицю, побачив, що ОСОБА_59 штовхає свою дівчину, та він намагався заспокоїти ОСОБА_60 , однак той вів себе неадекватно, внаслідок чого свідок ОСОБА_18 наніс долонею (кінцівками пальців) лівої руки удар у правий бік обличчя ОСОБА_60 . Потім він особисто повернувся до кафе, не звернув уваги, чи падав ОСОБА_59 після нанесеного удару. Зазначені показання свідок підтвердив в суді.

(т. 1 а.с.194-198)

Згідно висновку судово-медичного експертизи № 20 від 16.08.2016р. (додаткового) з урахуванням анатомічного розташування локальних пошкоджень м`яких тканин обличчя та топографії пошкоджень оболонок, кори головного мозку у потерпілого, слід врахувати, що в момент спричинення закритої черепно-мозкової травми потерпілий міг знаходитись, як у вертикальному, або близькому до такого положенні, так й у горизонтальному, або близькому до такого положенні та був звернений (повернутий) правою половиною обличчя (правою околовічною, щелепною, щічної областю) до травмуючого предмету. В момент спричинення саден шкіри потерпілий міг знаходитися у любому положенні, але був однозначно звернений пошкодженими анатомічними частинами та поверхнями тулубу (правою щелепною областю, заднє-зовнішньою поверхнею правого плечового суглоба, зовнішньою поверхнею правого ліктьового суглоба, зовнішньою поверхнею правого передпліччя, передньо-зовнішньої поверхні лівого колінного суглобу) до контактної травмуючої поверхні.

Тілесні пошкодження, які складають комплекс закритої черепно-мозкової травми у потерпілого, з врахуванням їх морфологічного характеру, локалізації пошкоджень м`яких тканин обличчя та топографії пошкоджень оболонок, кори мозку, утворилися в результаті не менш одноразової значної по силі цілеспрямованої ударної дії в праву половину обличчя у напрямку справа наліво тупого твердого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, яке привело до формування локальних пошкоджень м`яких тканин обличчя та віддалених «протиударних» пошкоджень оболонок, кори лівої великої півкулі мозку, яким могла бути й обута нога. Враховуючи великий зливний характер гематом правої половини обличчя, їх значні розміри, що охоплюють суміжні анатомічні області обличчя (праву околовічну, щелепну, щічну області, правий кут роту), наявність на їх тлі дрібних саден шкіри, наявні віддалені протиударні пошкодження оболонок і кори лівої великої півкулі мозку формування їх у результаті одноразового ударного впливу кулаком слід виключити повністю. Можливість формування вказаної черепно-мозкової травми, враховуючи її морфологічний характер та локалізацію пошкоджень, при падінні з положення стоячи на площину з подальшим співударянням обличчям слід виключити повністю, так як комплекс пошкоджень мав би зовсім інший характер. Цей вид травми прискорення передбачає його імпресіонно-інерційний (ударно-протиударний) механізм падіння з положення стоячи з подальшим зіткненням контактуючою поверхнею правою половиною обличчя об тупий предмет з досить великою масою (у порівнянні з масою голови) і плоскою переважаючою поверхнею, який передбачає формування в місцях контакту зовсім інших за характером і локалізацією локальних ушкоджень м`яких тканин обличчя саден та ділянок осаднення шкіри зі слідами осаднення, ковзання у вигляді подряпин, впровадження частинок та забруднення їх поверхні, забитих ран м`яких тканин, розташованих в області виступаючих анатомічних областей обличчя (лобових горбів, надбрівних дуг, спинки носа, підборіддя), а також наявність відповідних напрямку вектора травмуючої сили контузіонних вогнищ речовини головного мозку, ушкоджень оболонок мозку, характерних з топографії та площі розповсюдження, тощо.

Враховуючи відповідний характер садна шкіри, виявлених на тілі трупа потерпілого, їх купчастість розташування, овальну та довгасту форму, анатомічну локалізацію на виступаючих частинах та зовнішніх поверхнях правого плечового суглоба, правого ліктьового суглоба, правого передпліччя на межі верхньої і середньої третини його, лівого колінного суглоба, слід вважати, що їх утворення можливо при неодноразовому падінні з положення стоячи на площину з подальшим співударянням (шляхом тангенціального тертя, ковзання) вказаними вище частинами тіла об тупі тверді предмети.

Згідно з даними спеціальної судово-медичної літератури та з урахуванням обставин події слідує, що вказана вище форма черепно-мозкової травми (субдуральна гематома) у потерпілого при своєму клінічному перебігу може мати «світлий» проміжок часу, який обраховується й декількома годинами, на протязі якого він здатний чинити достатній об`єм дій (самостійно пересуватися, чинити опір тощо) до моменту втрати свідомості.

З врахуванням співставлення характеру та топографо-анатомічного розташування комплексу пошкоджень, які складають закриту черепно-мозкову травму, садна шкіри правого плечового суглоба, правого ліктьового суглоба, правого передпліччя на межі верхньої і середньої третини його, виявлених при проведенні судово-медичної експертизи трупу потерпілого з показаним обвинуваченим та свідком ОСОБА_15 відповідним механізмом спричинення травми, слід вважати, що їх утворення можливе за обставин, вказаних обвинуваченим та свідком ОСОБА_15 в ході проведення слідчих експериментів за їх участю.

Можливість спричинення потерпілому комплексу пошкоджень, які складають закриту черепно-мозкову травму, за обставин, вказаних свідком ОСОБА_20 в ході проведення слідчого експерименту за його участю, в результаті одноразового ударного впливу рукою у праву половину обличчя, слід виключити повністю, оскільки пошкодження м`яких тканин обличчя носили б обмежений та не розповсюджений за розміром та площею характер. Однак за вказаних обставин не можна унеможливити у потерпілого садна шкіри правої верхньої кінцівки в результаті наступного падіння з положення стоячи на площину з упором на ліктьові суглоби.

Обставини, викладені свідками ОСОБА_25 та ОСОБА_61 в ході проведення слідчих експериментів за їх участю, не мають об`єктивних даних про механізм спричинення пошкоджень, виявлених на тілі трупу потерпілого.

Можливість спричинення потерпілому комплексу пошкоджень, які складають закриту черепно-мозкову травму за обставин, вказаних ОСОБА_18 в ході слідчого експерименту за його участю, в результаті одноразового ударного впливу кінцевими відділами пальців лівої руки у праву половину обличчя, слід виключити повністю, так як даний вплив не відповідає за фізичними характеристиками: значно менша контактна площа травмуючого предмету, м`які механо-міцністні властивості (недостатня щільність), здатність до зміни форми та податливість пальців за рахунок суглобів та зв`язкового апарату.

(т. 1 а.с. 201-206 )

Протоколами огляду відеозаписів з камери спостереження у кафе «Кураж» м. Мирноград Донецької області від 17.08.2016р. підтверджується, що були оглянуті два відеофайли з різних ракурсів зображеннь, а саме перший відеофайл під назвою «4_03_R_58», який охоплює проміжок часу 14.06.2016р. з 01.00.57 по 02.00.00, що відповідно відображається на зображенні, яке він містить. Фактична різниця між реальним часом та зображенням часу на відеозапису складає 1 год., тобто реальний час початку відеозапису 02.00.57, а на зображенні відеозапису 01.00.57. В період часу з 01.37.00 по 01.37.07 (реальний час з 02:37:00 по 02:37:07) з кафе без допомоги виходить потерпілий, у нього відсутні на обличчі сліди тілесних ушкоджень. В період часу з 01.37.45 по 01.38.45 потерпілий свариться та штовхається з чоловіком у джинсах світло-синього кольору та кофті світло-зеленого кольору, при цьому не падає, потім знов заходить до кафе.

При перегляді другого відеофайлу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » встановлено, що він охоплює проміжок часу 14.06.2016р. з 01.00.57 по 02.00.00, що відповідно відображається на зображенні, яке він містить. Фактична різниця між реальним часом та зображенням часу на відеозапису складає 1 год., тобто реальний час початку відеозапису 02.00, а на зображенні відеозапису 01.00. В період часу з 01.35.32 по 01.35.45 (реальний час з 02:35:32 по 02:35:45) потерпілий тримає за руку дружину, тягне її за собою, при цьому випускає її з рук та від цього падає на підлогу на лівий бік, при цьому він головою не вдаряється. Його піднімає з підлоги свідок ОСОБА_20 , після чого потерпілий зникає з обзору камери відеоспостереження.

(т.1 а.с. 207-212)

Постановою слідчого від 01.09.2016р. вилучені оптичні носії інформації (диски) від 08.08.2016р., від 01.09.2016р.; а також оптичний диск наданий свідком ОСОБА_18 з камер відеоспостереження кафе «Кураж», кросівки та штани потерпілого, шорти та кросівки обвинуваченого визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

(т.1 а.с. 214-216 )

Протоколом огляду відеозапису з камери відеоспостереження магазину «Лікер» м. Мирноград Донецької області від 10.09.2016р. підтверджується, що був переглянутий відеозапис від 14.06.2016р., час 00.09.36, тривалість 1 хв. 57 сек. При цьому присутній при огляді обвинувачений показав, що на цьому відеозапису він із свідком ОСОБА_11 підійшли до віконця нічного магазину «Лікер», придбали насіння, потім пішли на дитячий майданчик. У той вечір він особисто був вдягнений у футболку жовтого кольору, білі шорти, білі кросівки, на плечі накинута кофта. Час на відеозапису він підтверджує, оскільки саме у цей час він разом зі знайомими підходив до магазину «Лікер».

(т.2 а.с. 22)

Свідок ОСОБА_62 показав в суді, що обвинувачений є його другом, в день події він весь день був з обвинуваченим та своєю дівчиною ОСОБА_63 . Приблизно о 00:00 год. вони пішли у бік дитячого майданчику біля магазину «АТБ», де зустріли ОСОБА_64 та ОСОБА_65 .. Вони посиділи на майданчику 5-10 хв., потім він з обвинуваченим ходили до магазину, після чого повернулися назад, сіли навпроти дівчат та спілкувалися. Лавки, на яких вони сиділи, розташовані на площадці навпроти магазину, біля входу на майданчик, де стоять таксисти. Приблизно о 00:30 до дівчат підійшов незнайомий хлопець у стані алкогольного сп`яніння та почав чіплятись до них. Вони з обвинуваченим попрохали хлопця припинити свої дії, проте той не послухав, внаслідок чого між ним та ОСОБА_9 розпочалась бійка, під час якої ОСОБА_66 вдарив незнайомого хлопця. Після чого прибігли друзі цього хлопця, розняли їх та все закінчилось. Вони особисто забрали дівчат та приблизно о 01:00 пішли у двір м-ну «Молодіжний», там посиділи 30-40хв., після чого всі пішли до автомобіля ОСОБА_13 та поїхали до району, де знаходився автомобіль ОСОБА_67 .. Приблизно о 01:50 там вони залишили ОСОБА_68 та ОСОБА_69 , підвезли під під`їзд обвинуваченого, постояли там 10хв., той вийшов та пішов додому, а вони з ОСОБА_9 ще стояли та розмовляли під під`їздом біля 30-40хв. Обвинувачений в цей день не вживав спиртних напоїв, тим більш він грає у футбол, займається спортом. Вказаного ним нетверезого хлопця він раніше не бачив, високий, худорлявий, з довгим волоссям, приблизно 27 років. Коли розпочалась бійка, цей хлопець не наносив удари у відповідь, йому нанесли удар в обличчя, від якого він не падав. Він особисто приїхав до себе додому не пізніше 03:00год., відстань до будинку, де мешкає обвинувачений, до дитмайданчику можна подолати пішки за 7-10 хв., на автомобілі за 2 хв.

Свідок ОСОБА_70 показала суду, що 13.06.2016р. з 18:00год. та в день події вона спілкувалась із своїм хлопцем ОСОБА_11 , приблизно о 18:30год. 13.06.2016р. до них підійшов обвинувачений, після чого вони всі разом та ОСОБА_66 , ОСОБА_10 пішли дивитись футбол. Після закінчення футболу вони всі разом пішли до дитмайданчику, де вона побачила на лавці своїх подруг ОСОБА_64 та ОСОБА_71 , та вона сіла на лавку до дівчат, а обвинувачений та ОСОБА_53 пішли до магазину, потім повернулись. В цей час до них особисто підійшов незнайомий хлопець у стані алкогольного сп`яніння та почав чіплятись до них. Хлопці попрохали його припинити свої дії, проте той не послухав, внаслідок чого між ним та ОСОБА_9 розпочалась бійка, під час якої ОСОБА_66 вдарив незнайомого хлопця. Обвинувачений та інші почали їх рознімати, конфлікт тривав від 5 до 10 хв. після чого вона, ОСОБА_53 , обвинувачений, ОСОБА_10 , ОСОБА_66 відразу пішли до автомобіля ОСОБА_13 , потім у двір, де знаходились приблизно 30хв., після чого знов повернулись до автомобіля ОСОБА_13 та на ньому всі разом поїхали до району, де знаходився автомобіль ОСОБА_69 , на якому приблизно о 02 год. вона приїхала додому.

Свідок ОСОБА_10 показав суду, що у червні 2016р. приблизно о 22год. він зустрівся з обвинуваченим, щоб подивитись футбол. Після закінчення футболу о 24год. він, обвинувачений, ОСОБА_53 та ОСОБА_72 пішли до магазину «АТБ», на дитмайданчику сиділи дівчата до яких вони підійшли. В цей час до дівчат підійшов незнайомий хлопець у стані алкогольного сп`яніння та почав чіплятись до них. Хтось особисто з них зробив зауваження йому, проте хлопець підійшов до них, став грубити їм, після чого ОСОБА_66 вдарив кулаком по обличчю цього хлопця. У відповідь той почав кидатися на ОСОБА_13 та кинув у нього пляшку, одразу ж покликав на допомогу друзів, приблизно 7 осіб. Після чого конфлікт був вичерпаний, та приблизно о 00:30 вони всі разом пішли до автомобіля ОСОБА_13 , потім у двір м-ну «Східний», де знаходились 30-40хв., після чого знов повернулись до автомобіля ОСОБА_13 та на ньому всі разом поїхали до району, де знаходився його автомобіль, на якому приблизно о 02 год. він підвіз додому ОСОБА_73 . Він особисто приїхав додому приблизно о 02год. Зі слів друзів йому відомо, що вони приблизно годину постояли та роз`їхались. Конфлікт між ОСОБА_9 та хлопцем розпочався через 15 хв. після їх приходу до дитмайданчику та продовжувався приблизно 20 хв. В цей день вони взагалі не вживали спиртних напоїв.

Свідок ОСОБА_74 показала суду, що влітку 2016р. з 22 до 02год. вона разом з ОСОБА_75 сиділи на дитмайданчику біля магазину «АТБ» приблизно о 22:30 до 23:20 до них підійшли обвинувачений, ОСОБА_66 , ОСОБА_53 та ОСОБА_72 та сіли з ними на лавці. В цей час до особисто них та тієї компанії підійшов нетверезий, неадекватний хлопець, на якого вони особисто не реагували, та у після чого між ним та ОСОБА_9 стався конфлікт, який тривав протягом 5хв., під час якого вони вдарили один одного по разу, після чого всі розійшлись. Потім вони продовжили сидіти на лавці та розійшлись з 01 до 02 год., після чого обвинувачений та ОСОБА_53 на дитячий майданчик не повертались. Вона особисто не пам`ятає конкретний час, коли сталася ця подія.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини зазначеного кримінального правопорушення, що підлягають доказуванню відповідно до вимог ст. 91 КПК України, належним чином оцінені всі докази, наявні у ньому відповідно до вимог ст. 94 КПК України. Подія злочину, а саме час, місце, спосіб вчиненого кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого у повному обсязі підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами.

Після аналізу наведених у сукупності доказів, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованих та вмотивованих висновків про те, що обвинувачений 14.06.2016р. приблизно о 03:30год., знаходячись на ділянці місцевості поблизу дитячого майданчику навпроти буд. АДРЕСА_2 , діючи умисно, під час сварки між ним та потерпілим, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з приводу неналежної поведінки потерпілого, з метою заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, проте не бажаючи настання його смерті, повалив потерпілого на землю та наніс йому один удар правою ногою, взутою у кросівок, в обличчя з правого боку, після чого з місця злочину втік. У результаті умисних дій обвинуваченого потерпілому були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням його смерті.

Причиною смерті потерпілого стала закрита черепно-мозкова травма з наявністю гематоми повік правого ока, гематоми м`яких тканин правої половини обличчя, забитих ран слизової верхньої губи, вогнища забиття кори, розриву судин м`яких мозкових оболонок з локальним крововиливом під м`які мозкові оболонки лівої великої півкулі мозку, яке супроводжується масивним об`ємним крововиливом під тверду мозкову оболонку ліворуч (маса згортка крові 270 г), яка ускладнилася дислокацією і здавленням півкуль мозку, вторинними крововиливами в речовину ствола мозку, розвитком набряку і набрякання головного мозку з утиском ствола мозку у великому потиличному отворі.

Колегія суддів вважає, що судом у зазначеному кримінальному провадженні доказана подія злочину, а саме правильно доказані час злочину 14.06.2016р. приблизно о 03:30год. та місце злочину на ділянці місцевості поблизу дитячого майданчику навпроти буд. АДРЕСА_2 , що підтверджується:

- показаннями свідка ОСОБА_19 , яка показала суду, що є дружиною потерпілого. 13.06.2016р. після 23.00 вони разом із свідком ОСОБА_20 вирішили піти в кафе «Кураж», де вживали спиртні напої. Потерпілий в кафе почав рухати стільці та столи, в результаті чого у нього біля входу в кафе відбувся конфлікт з господарем кафе, під час якого той несильно ударив потерпілого долонею лівої руки по правій щоці, від чого потерпілий впав на бік, після цього удару на обличчі потерпілого були відсутні тілесні ушкодження. В приміщенні кафе потерпілий також падав на бік, при цьому головою не бився. Більше потерпілий не падав. Приблизно о 03.00год., вони втрьох вийшли з кафе, при цьому потерпілий став хватати її за руки, і вони з ОСОБА_20 вирішили відправити його на таксі додому. Проте потерпілий нервував та не бажав їхати, пішов у бік магазину «АТБ» м-ну «Світлий», при цьому тілесні ушкодження у нього були відсутні. Вони з ОСОБА_20 також поїхали додому. Додому вона прийшла о 06:00 год., потерпілий спав на ліжку, у нього був синець на правому оці і під ним. Мати потерпілого сказала, що він прийшов додому, попросив гроші, щоб розплатися за таксі, не міг довго заснути, сказав, що його побили, але хто та де не уточнив;

- показаннями свідка ОСОБА_20 при проведенні слідчого експерименту та в суді, що влітку 2016р. приблизно о 00.00 год. він разом з потерпілим та його дружиною прийшли до кафе «Кураж». Потерпілий впав у кафе, причину пояснити не може, після чого він особисто подав йому руку та потерпілий піднявся. Після цього вони вдвох вийшли з кафе, та приблизно о 2.00 год. біля входу у кафе між потерпілим та власником кафе ОСОБА_76 стався конфлікт, в ході якого останній лівою долонею дав ляпас потерпілому по правій щоці, від чого потерпілий впав на сідниці. Він особисто знов подав руку потерпілому та підняв його, після чого потерпілий зняв з себе футболку, витрусив її та знову одів. Він не бачив на обличчі потерпілого будь-яких синців. Приблизно о 03.00 год. вони втрьох вийшли на вулицю, перед входом в кафе стояло таксі, однак потерпілий не забажав у нього сідати та побіг кудись вліво, потім він повернувся та невдовзі пішов у бік дитячого майданчику. Він разом з дружиною потерпілого пішли його шукати у бік дитячого майданчику. Не доходячи до перехрестя, ОСОБА_20 почув голос потерпілого який кричав: «Хто знає Потапа виходь!», після чого вони із дружиною потерпілого уїхали;

- показаннями свідка ОСОБА_25 , при проведенні слідчого експерименту та в суді, що у ніч з 13.06.2016р. на 14.06.2016р. він знаходився за барною стійкою, в кафе відпочивали подружжя та ще один молодий хлопець. Хлопець, який був чоловіком молодої жінки, знаходився у стані алкогольного сп`яніння, він постійно то виходив з приміщення кафе, то знову повертався, ніяких тілесних ушкоджень на його обличчі та видимих частинах тулубу не було. Свідок ОСОБА_25 бачив, як той молодий чоловік впав на лівий бік під барну стійку, при цьому, він особисто не бачив, від чого впав той хлопець, чи вдарився він від падіння головою. Другий молодий хлопець допоміг йому піднятися з підлоги. Він бачив, коли виходив з приміщення, як друг потерпілого та його жінка намагалися посадити потерпілого у таксі, але той утік від них. Останній раз він бачив потерпілого вже після закриття кафе після 03.00год., коли той йшов з дитячого майданчику у напрямку магазину «АТБ» м-на «Молодіжний» до магазину «Лікер», був без футболки;

- показаннями свідка ОСОБА_56 при проведенні слідчого експерименту та в суді, про те, що вона бачила, як саме хлопець худорлявої статури, заходив з вулиці у приміщення кафе, не втримавшись на ногах, впав на спину з висоти власного зросту прямо біля барної стійки, при цьому вона не бачила, чи вдарився він головою об стіну, підлогу чи якісь інші предмети чи ні. До хлопця підійшла жінка та допомогла йому піднятися, слідів крові не було ні на хлопці, ні на місці де він впав. Свідок ОСОБА_57 показала, що останній раз вона бачила того хлопця приблизно о 03.00 год. 03.30 год., коли виходила з кафе, хлопець стояв на вулиці з правого боку за ганком входу до кафе, був засмучений, футболку тримав у руці, його дружина з другим хлопцем намагалися посадити його до таксі, але він побіг у бік від кафе, куди не бачила. Крім того, вона розмовляла з цим хлопцем на вулиці та не бачила у нього ніяких видимих тілесних ушкоджень, крові.

- показаннями безпосереднього свідка події - водія таксі ОСОБА_15 при проведенні слідчого експерименту та в суді, який раніше не був знайомий ні з обвинуваченим, ні з потерпілим, про те, що 14.06.2016р. приблизно о 03.30 год. він знаходився за кермом автомобіля на ділянці місцевості на м-ні «Молодіжний» м. Мирноград Донецької області, а саме передня частина автомобілю була направлена у бік магазину «Лікер», задніми колесами автомобіль знаходився з боку дитячого майданчику, ліворуч, на відстані 5 м від автомобілю розташований електричний ліхтар на залізобетонній опорі. На відстані 5м від задніх коліс автомобіля розташована металева огорожа дитячого майданчику висотою 55см.

Саме з цього місця він почув шум, після чого він опустив скло двері автомобіля, та повернувши голову назад, побачив, як хлопець, вдягнений у білі шорти і білі кросівки, повалив на землю іншого хлопця і одразу ж чи після цього з розмаху наніс удар хлопцю знизу-вверх у праву половину обличчя. У хлопця, якому був спричинений удар ногою, піднялася у конвульсії ліва нога, та він особисто зрозумів, що хлопець втратив свідомість. Далі свідок показав, що через півхвилини до хлопця підійшли чоловік та жінка і підняли його із землі на ноги, при цьому він роздивився обличчя цього хлопця. Також свідок показав, що хлопця у білих шортах підійшов вказаний вище чоловік та запитав, за що він вдарив іншого хлопця, при цьому він особисто роздивився обличчя хлопця у білих шортах;

- показаннями водія таксі - свідка ОСОБА_77 в суді підтверджується, що в 2016р. числа та місяця він не пам`ятає, близько 03год. до нього звернулись дівчина, яка прохала відвезти її чоловіка на вул. Разіна м. Мирноград, на що він погодився. Коли він почав заводити автомобіля, пасажир сказав, що нікуди не поїде, вийшов з автомобіля. Пізніше, проїжджаючи біля міліцейської дільниці, він знов побачив цього хлопця та зупинився, хлопець сів у машину і вони поїхали на АДРЕСА_4 . Поки вони їхали, свідок ОСОБА_78 побачив у хлопця велику гематому на обличчі з правого боку, на що хлопець відповів, що побився, де і з ким не казав;

- показаннями матері потерпілого в суді про те, що 14.06.2016р. о 03:55 потерпілий прийшов додому у нетверезому стані, без футболки, під правим оком у нього був синець, його привіз водій таксі ОСОБА_78 , якому вона віддала гроші за проїзд. Після цього син повідомив, що його побив на дитячому майданчику невідомий чоловік, потім сів у крісло та дрімав, при цьому стогнав. Вона відвела його у спальню, приблизно о 12год. вона намагалася його розбудити, проте він був без свідомості. Вона викликала швидку допомогу, та через декілька годин син помер у лікарні;

- випискою із спецжурналу обліку осіб, які звернулися до закладу охорони здоров`я з тілесними ушкодженнями кримінального характеру Димитрівської центральної лікарні Донецької області про те, що потерпілий доставлений без свідомості 14.06.2016р. о 13:15год., рапортом старшого інспекторачергового відділення поліції про те, що 14.06.2016р. о 20:40год. до чергової частини надійшло повідомлення з Димитрівської лікарні Донецької області про те, що у травматологічному відділенні помер ОСОБА_48 ;

- висновком судово-медичної експертизи № 184 від 04.08.2016р., що причиною смерті потерпілого стала закрита черепно-мозкова травма з наявністю гематоми повік правого ока, гематоми м`яких тканин правої половини обличчя, забитих ран слизової верхньої губи, вогнища забиття кори, розриву судин м`яких мозкових оболонок з локальним крововиливом під м`які мозкові оболонки лівої великої півкулі мозку, яке супроводжується масивним об`ємним крововиливом під тверду мозкову оболонку ліворуч (маса згортка крові 270г), яка ускладнилася дислокацією і здавленням півкуль мозку, вторинними крововиливами в речовину ствола мозку, розвитком набряку і набрякання головного мозку з утиском ствола мозку у великому потиличному отворі. Згідно з даними, отриманими з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_50 № 4963/512 травматологічного відділення Димитровської лікарні Донецької області, його смерть була констатована черговим лікарем 14.06.2016р. о 19.25 год.

Таким чином, з наведених вище доказів вбачається, що подія злочину відбулась 14.06.2016р. приблизно о 03:30 год., оскільки в період з 03:00год. по 03:30год. потерпілий разом з дружиною та свідком ОСОБА_20 вийшов з приміщення кафе, при цьому у нього на обличчі були відсутні будь-які тілесні ушкодження, що підтвердили численні свідки ОСОБА_79 , ОСОБА_20 , ОСОБА_25 , ОСОБА_80 . Після цього потерпілий відмовився їхати на таксі під керуванням свідка ОСОБА_77 додому та направився у бік дитячого майданчика м-ну «Молодіжний» м. Мирноград, що також підтвердили свідок ОСОБА_79 , ОСОБА_20 .. У подальшому, приблизно о 03:30год. свідок ОСОБА_15 бачив, як потерпілий отримав тілесні ушкодження та пішов із вказаної місцевості. У подальшому, у цей же проміжок часу водій таксі свідок ОСОБА_78 побачив потерпілого, який йшов по дорозі, та відвіз його додому, де його зустріла мати. Мати потерпілого підтвердила, що син прибув додому приблизно о 03:55год., мав на обличчі тілесні ушкодження.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що висновку суду першої інстанції про час та місце події злочину є правильними, підтверджені сукупністю доказів, які є узгодженими між собою, мають логічне доповнення та послідовність при викладенні. Свідки між собою не є знайомими особами та не мають будь-якої зацікавленості у перебігу подій.

Встановлюючи спосіб заподіяння потерпілому тілесного ушкодження, суд, на думку колегії суддів, правильно поклав в обґрунтування своїх висновків показання свідка ОСОБА_15 , який бачив, як незнайомий хлопець у час та в місці події злочину, визначених у вироку, повалив потерпілого та з розмаху завдав йому одного удару правою ногою взутою у кросівок в область голови. Зазначені показання вказаний свідок надав при впізнанні обвинуваченого за фотознімками, при проведенні слідчого експерименту та підтвердив їх в суді. Крім того вказані показання свідка узгоджуються з висновками судово-медичних експертиз про те, що причиною смерті потерпілого стала закрита черепно-мозкова травма, яка з врахуванням її морфологічного характеру, локалізації пошкоджень м`яких тканин обличчя та топографії пошкоджень оболонок, кори мозку, утворилася в результаті не менш одноразової значної по силі цілеспрямованої ударної дії в праву половину обличчя у напрямку справа наліво тупого твердого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, яке привело до формування локальних пошкоджень м`яких тканин обличчя та віддалених «протиударних» пошкоджень оболонок, кори лівої великої півкулі мозку, яким могла бути й обута нога.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, що спричинило його смерть, також підтверджена доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Перевірка показань обвинуваченого в суду, їх аналіз та співставлення з іншими доказами по справі, а саме протоколами впізнання за фотознімками учасників події, показаннями численних свідків при проведенні слідчих експериментів та в суді, висновками судово-медичних експертиз, тощо та свідчать про недостовірність заяви обвинуваченого на непричетність до злочину.

Так, обвинувачений не заперечував в суді, що він ввечері 13.06.2016р. та вночі 14.06.2016р. перебував на дитмайданчику м-ну «Молодіжний», тобто на місці події злочину. Також, він не заперечував, що і цей день він був одягнені білі шорти та білі кросівки, що в свою чергу підтверджено відеозаписом камери магазину «Лікер» м. Мирноград. Саме про цю ознаку одягу білі шорти та білі кросівки було зазначено свідком ОСОБА_15 при впізнанні за фотознімками особи, яку він бачив при заподіянні тілесних ушкоджень. Крім того, обвинуваченим були добровільно видані слідчому, належні йому білі шорти та білі кросівки. Зазначені обставини підтверджують факт знаходження обвинуваченого в час події на дитмайданчику та заподіяння ним тілесного ушкодження потерпілому шляхом нанесення з розмаху удару ногою взутою у кросівок в область голови.

Про значну силу нанесеного удару свідчить те, що згідно показань свідка ОСОБА_15 , після його нанесення у потерпілого у конвульсії піднялася нога.

Також колегія суддів звертає увагу на показання свідка ОСОБА_24 в суді про те, що обвинувачений займається спортом, грає у футбол, що обвинувачений підтвердив в суді апеляційної інстанції. Колегія суддів вважає, що тренованість обвинуваченого у певній галузі, якою є гра у футбол, наявність у нього спеціальних навичок та пристосованість до ударяння по м`ячу сприяло заподіянню ним потерпілому удару, який мав значну по силі цілеспрямовану ударну дію та від якого утворилось тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Таким чином судом була надана правильна оцінка показанням обвинуваченого про його непричетність до заподіяння потерпілому умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило його смерть, як таким, що не відповідають об`єктивній обстановці, в якій обвинувачений знаходився до, під час, та після події кримінального правопорушення.

Так, при проведенні слідчого експерименту від 24.06.2016р. за участю обвинуваченого, він в присутності двох понятих, виявив бажання добровільно розповісти про обставини події та показати місце, де саме між ним та незнайомим хлопцем 14.06.2016р. приблизно о 03.30 год. відбувся конфлікт, у ході якого він, захищаючись, наніс незнайомому удар ногою в область голови. Обвинувачений вказав на місце події біля металевої огорожі на території дитячого майданчику навпроти магазину «Лікер», де до нього підійшов незнайомий хлопець, який знаходився у стані алкогольного сп`яніння та почав штовхатись, хапати його за одяг, замахуватись на нього рукою, намагаючись вдарити. Після цього обвинувачений показав на статисті, як він перехвативши однією рукою за руку хлопця, другою рукою схопивши хлопця під ногу, повалив його на землю. Потім ОСОБА_7 показав на статисті, що під час того, коли хлопець лежав на землі, він взутою у кросівок ногою, наніс хлопцеві удар в праву частину обличчя, який прийшовся по щоці. Після цього він відійшов від місця події дитячий майданчик, а до хлопця підійшли дівчина та чоловік та підняли його, незнайомий хлопець на ноги встав самостійно, свідомість він не втрачав.

(т.1 а.с.123-126, 128-130)

Зазначений доказ судом першої інстанції був визнаний недопустимим на тій підставі, що слідчий експеримент проводився з 22.00 год. по 22.30 год., тобто в період часу, коли провадження слідчих дій заборонено ч. 4 ст. 223 КПК України. При цьому суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів щодо невідкладності проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного після 22.00 год., а саме що непроведення цієї слідчої дії саме в цей час могло привести до втрати слідів кримінального правопорушення чи втечі підозрюваного.

Колегія суддів не може погодитись з вказаним вище висновком суду, вважає його хибним, оскільки слідчим при проведенні цієї слідчої дії були дотримані всі вимоги, передбачені ст.ст. 223,240 КПК України, а саме зазначена слідча дія проводилась з добровільної згоди обвинуваченого, що підтверджується його письмовою заявою (т.1 а.с. 127), перед проведенням слідчої дії, особам, які взяли у ній участь, було роз`яснено їх права та обов`язки, передбачені КПК України, а також відповідальність, встановлена законом.

Що стосується проведення слідчого експерименту після 22год. то, на думку колегії суддів, це також не може бути покладено у підставу визнання цього доказу недопустимим, оскільки смерть від заподіяних йому тілесних ушкоджень потерпілого настала ІНФОРМАЦІЯ_4 , особу ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні цього злочину, оперативними заходами було встановлено 24.06.2016р. , тобто через десять днів після події злочину.

Як видно, 24.06.2016р. слідчим, за його внутрішнім переконанням слідчого та слідчої тактики, з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування було проведено численну кількість слідчих дій, а саме, по-перше, пред`явлення фотознімків ОСОБА_7 та ОСОБА_81 для впізнання, під час якого безпосередній свідок події таксист ОСОБА_15 впізнав учасників події відповідно як обвинуваченого та потерпілого, по-друге, огляд речей обвинуваченого, у яких він перебував у день події та які добровільно видав для проведення експертизи, по-третє, відібрання зразків крові у обвинуваченого для проведення експертизи, по-четверте, ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України з врученням йому пам`ятки про його процесуальні права та обов`язки, роз`яснено право на захист. З огляду на зазначене, п`ятою слідчою дією, яка була проведена слідчим 24.06.2016р., став слідчий експеримент за участю ОСОБА_7 , що був проведений з метою перевірки та уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме шляхом відтворення дій та обстановки, обставин заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, які спричинили його смерть, що в свою чергу можна визнати невідкладним випадком, оскільки затримка в проведенні цієї слідчої дії могла призвести до втрати слідів кримінального правопорушення чи втечі підозрюваного.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що у неї відсутні апеляційні підстави для визнання цього доказу допустимим. З аналогічних підстав також не можуть бути визнані колегією суддів допустимими доказами показання свідків ОСОБА_44 та ОСОБА_45 , які були понятими при слідчому експерименті від 24.06.2017р. за участю підозрюваного ОСОБА_7 , висновок судово-медичної експертизи № 20 від 16.08.2016р. (додатковий) трупа потерпілого в частині можливості утворення тілесних пошкоджень у потерпілого від дій ОСОБА_7 , показаних останнім на слідчому експерименті з його участю.

В суді обвинувачений показав, що вимушений був себе обмовити при проведенні слідчого експерименту, оскільки до нього з боку працівників поліції були застосовані недозволені методи досудового розслідування, обвинувачений також наголошував, що слідчий експеримент був проведений у відсутності захисника, чим були порушені його права.

Проте матеріалами кримінального провадження встановлено, що 24.06.2016р. о 19год. обвинуваченому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення відносно потерпілого з кваліфікацією за ч. 2 ст. 121 КК України, а також вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого з роз`ясненням його права на першу вимогу мати захисника і побачення з ним до першого допиту з дотриманням умов, що забезпечують конфіденційність спілкування, а також після першого допиту - мати такі побачення без обмеження їх кількості й тривалості; на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних дій; на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених КПК та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату. В матеріалах кримінального провадження міститься письмова розписка від 24.06.2016р. про отримання обвинуваченим вказаної вище пам`ятки.

(т. 1 а.с. 116-121)

Протоколом роз`яснення права на захист від 24.06.2016р. підтверджується, що слідчим ОСОБА_82 обвинуваченому було роз`яснено його право на кваліфіковану правову допомогу, яке він може реалізувати обравши собі захисника або шляхом призначення йому захисника безоплатно, за рахунок держави, проте обвинувачений заявив що бажає захищати себе самостійно і що таке рішення не пов`язане з відсутністю у нього коштів на адвоката. В зазначеному протоколі міститься особистий підпис обвинуваченого.

(т. 1 а.с.122)

Згідно постанови слідчого від 25.06.2016р. на підставі договору про надання правової допомоги від 25.06.2016р. до участі у кримінальному провадженні для захисту інтересів обвинуваченого був залучений захисник ОСОБА_5

(т.1 а.с. 131-136)

Згідно постанови слідчого від 18.08.2016р. на підставі договору про надання правової допомоги від 12.08.2016р. до участі у кримінальному провадженні для захисту інтересів обвинуваченого був залучений захисник ОСОБА_6

(т.1 а.с. 229-234)

Таким чином професійний захист інтересів обвинуваченого з 25.06.2016р., тобто з наступного дня після проведення слідчого експерименту за його участю здійснював захисник ОСОБА_5 , з 18.08.2016р. захисник ОСОБА_6 .

Заява обвинуваченого про застосування до нього з боку працівників поліції недозволених методів досудового розслідування була перевірена, відомості внесені до ЄРДР 27.10.2016р., та не знайшла свого підтвердження, оскільки згідно постанови про закриття кримінального провадження від 23.12.2016р. кримінальне провадження № 0001151 від 27.10.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Зазначена постанова не була оскаржена обвинуваченим та його захисниками. Із змісту постанови вбачається, що обвинувачений 25.06.2016р. о 14:10 звертався до лікарняного закладу та й нього були виявлені тілесні ушкодження, які за його повідомленням, він отримав 24.06.2016р. о 11год. внаслідок побиття невідомими особами. Працівникам поліції з цього приводу ОСОБА_7 відмовився надавати пояснення. Крім того, на підставі ухвали слідчого судді Димитровського міського суду Донецької області від 01.07.2016р. про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту 18.07.2016р. до ЄРДР було внесено повідомлення про те, що під час даного судового засідання надійшла заява обвинуваченого про застосування до нього недозволених методів слідства. При цьому, обвинувачений також відмовився надати пояснення з цього приводу працівникам прокурати. Постановою від 17.08.2016р. кримінальне провадження за ч. 2 ст. 365 КК України було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

(т.2 а.с. 112-116)

Крім того, показаннями свідків ОСОБА_83 , ОСОБА_82 , ОСОБА_84 в суді, які є працівниками поліції також спростовуються показання обвинуваченого щодо застосування до нього недозволених методів слідства, внаслідок чого він змушений був обмовити себе, а саме що обвинувачений за викликом слідчого добровільно прийшов до відділу поліції, добровільно надав пояснення з приводу події кримінального правопорушення, добровільно видав належний йому одяг білі шорти та білі кросівки та добровільно прийняв участь у проведенні з ним слідчого експерименту.

Таким чином, доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників про те, що обвинувачений в час події був відсутній на дитячому майданчику, приблизно о 02:00год. був вдома, а при проведенні слідчого експерименту обмовив себе, не містять під собою підґрунтя оскільки спростовуються незмінними на протязі досудового розслідування та в суді показаннями свідка ОСОБА_15 , які узгоджуються з іншими доказами, а саме показаннями свідків ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , матері потерпілого, та висновками судово-медичних експертиз. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про критичне відношення до показань свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_88 , ОСОБА_39 та ОСОБА_40 про те, що обвинувачений знаходився на дитмайданчику вночі 14.06.2016р. разом з ними до 02:00 год., обвинувачений нікого не бив та до 03:30год. пішов з майданчику, оскільки вони є друзями обвинуваченого, згідно їх особистих показань були відсутні на місці події в час вчинення злочину.

З аналогічних підстав судом першої інстанції правильно були відкинуті показання свідків ОСОБА_37 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , які згідно яких, вони були свідками бійки між двома компаніями, серед яких знаходився обвинувачений, в період часу до 24:00год. 14.06.2016р., при цьому потерпілого взагалі в цей день не бачили, нічого з приводу кримінального правопорушення пояснити не могли.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників про те, що є помилковими висновки суду про те, що показання обвинуваченого про його відсутність на дитячому майданчику під час вчинення злочину щодо потерпілого спростовуються показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та матері потерпілого, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, у вироку не надана належна оцінка усім доказам, не зазначено мотиви, з яких не враховано окремі докази, не надана оцінка щодо їх допустимості та достатності, також є неслушними, оскільки саме показаннями безпосереднього свідка події водія таксі ОСОБА_15 та диспетчера служби таксі ОСОБА_17 спростовуються показання обвинуваченого про його відсутність на місці події.

Що стосується показань свідка ОСОБА_91 , то вони також, на думку колегії суддів, спростовують вказані вище показання обвинуваченого, оскільки ОСОБА_92 прямо показав, що бачив саме обвинуваченого в місці події злочину неподалік від дитмайданчика, бачив два силуети, чув крики «що робиш, навіщо вдарив?», після цього до місця конфлікту підійшло двоє людей, неподалік від місця конфлікту стояло таксі, та ці показання повністю узгоджуються з встановленими судом фактичними обставинами справи.

Що стосується показань матері потерпілого, то вони підтверджують той факт, що умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть її сина, він отримав в період часу з 03:30 до 03:55год.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників про те, що судом не були перевірені всі можливі версії заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, а саме під час конфлікту в кафе із свідком ОСОБА_18 , при цьому судом не надана оцінка показанням свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 та безпідставно взято до уваги висновок судово-медичної експертизи № 20 від 16.08.2016р. та показанням свідка ОСОБА_18 під час слідчого експерименту, є неспроможними, оскільки судом були перевірені всі можливі версії заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, дана правильна оцінка показанням свідків ОСОБА_19 в суді, ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_25 при проведенні слідчих експериментів та в суді, висновкам судово-медичних експертиз, та обґрунтовано взято до уваги висновки судово-медичних експертиз про причину смерті потерпілого та механізм заподіяння йому смертельного тілесного ушкодження.

Так, з урахуванням зазначених доказів встановлено, що смерть потерпілого настала від одного удару значної по силі цілеспрямованої ударної дії в праву половину обличчя у напрямку справа наліво тупого твердого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, та неможливості отримання тілесних ушкоджень потерпілим при його падінні біля барної стійки в кафе «Кураж», при нанесенні йому свідком ОСОБА_34 удару долонею руки по правій щоці, при цьому комплекс пошкоджень мав би зовсім інший характер, так як даний вплив не відповідає за фізичними характеристиками: значно менша контактна площа травмуючого предмету.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом необґрунтовано не взяті до уваги показання свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 про відсутність бійки на дитячому майданчику в час події з тих підстав, що вони не узгоджуються з показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_23 , оскільки потерпіла не була очевидцем побиття її сина, розташування дитячого майданчика їй відомо з чужих слів; свідок ОСОБА_23 підтвердив в суді, що впізнав себе, свідка ОСОБА_21 та інших осіб на відеозапису, які пішли безпосередньо до місця розташування дитячого майданчика, а він особисто пішов в інший бік; свідок ОСОБА_22 знаходився навпроти дитячого майданчика в час скоєння злочину, колегія суддів також вважає неспроможними оскільки, судом першої інстанції дана правильна оцінка як показанням свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , суть показань яких була зведена до констатації факту про відсутність бійки на дитмайданчику в час події, так і показанням матері потерпілого та свідка ОСОБА_91 , які узгоджуються з іншими показаннями безпосереднього свідка події таксиста ОСОБА_15 свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_56 , та не мають протиріч.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників про те, що судом не взяті до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а саме роздруківку карти місцевості, згідно якої будинок за місцем мешкання обвинуваченого знаходиться на відстані 900 метрів від дитячого майданчика; показання свідка ОСОБА_24 про те, що він в день події привіз обвинуваченого власним автомобілем додому близько 02:50 год.; факту знаходження обвинуваченого у тверезому стані, що підтверджується відеозаписом з камери відеоспостереження магазину; факту відсутності виходів в мережу мобільного зв`язку після 00:40 год. 14.06.2016р. з мобільного телефону обвинуваченого, колегія суддів також на може взяти до уваги, оскільки факт знаходження обвинуваченого на місці події злочину у визначений у вироку час підтверджується наведеною вище сукупністю доказів, які були належним чином перевірені та оцінені судом.

З аналогічних підстав не мають під собою підґрунтя доводи апеляційної скарги про те, що в зазначеному кримінальному провадженні судом не встановлено подію злочину та винуватість ОСОБА_7 у вчиненні цього злочину; судом не надана належна оцінка показанням свідка ОСОБА_25 про те, що в день події після 03:17 год. він зустрів потерпілого, який прослідкував в інший бік від дитячого майданчика, при цьому, в цей день він обвинуваченого ні в кафе, ні біля магазину не бачив; крім того, потерпіла вказала на побиття її сина на дитячому майданчику м-ну «Даманський» (народна назва трьох мікрорайонів в м. Мирноград), без конкретизації місця події, оскільки на теперішній час в місті знаходиться численна кількість повноцінних дитячих майданчиків.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників про те, що судом належним чином не надано оцінку висновкам судово-медичних експертиз № 184 від 04.08.2016 р. та № 20 від 16.08.2016р., в яких експерт визначив утворення тілесних ушкоджень у потерпілого в строк не більше доби до настання його смерті, на думку колегії суддів, є необґрунтованими, оскільки зазначеним доказам по справі судом надана відповідна оцінка, наведена вище, крім того частина висновку судово-медичної експертизи № 20 від 16.08.2016р., що стосується показань обвинуваченого при проведенні слідчого експерименту за його участі визнано недопустимим доказом, та в цій частині в обґрунтування винуватості обвинуваченого покладено не було.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників про те, що вони не погоджується з висновками суду, що між обвинуваченим та потерпілим виникла сварка, оскільки усі допитані в суді особи показали, що обвинувачений не був знайомий з потерпілим; також не погоджується з висновками суду про встановлення неправомірних дій обвинуваченого відносно потерпілого, які виразились у поваленні останнього на землю, та не підтверджені жодними доказами, колегія судді вважає надуманими, оскільки в суді повно та всебічно були досліджені фактичні обставини, докази, надані сторонами, та судом першої інстанції зроблений обґрунтований та вмотивований висновок про доведеність події злочину та доведеність винуватості обвинуваченого в її вчиненні.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників про те, що окремі висновки суду містять істотні суперечності, та є такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а саме це висновки суду про узгодженість показань свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_23 з показаннями потерпілої ОСОБА_14 та відеозаписом камери спостереження магазину, оскільки показання свідка ОСОБА_15 не відповідають фактичним обставинам справи, він не бачив на місці події свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_26 , ОСОБА_22 , які знаходились біля магазину навпроти дитмайданчика, що підтверджується записом камер відеоспостереження магазину в період 03:22год. до 03:35год. показаннями свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_22 про це та про відсутність бійки в місці події, показаннями свідка ОСОБА_26 про те, що обвинувачений є його знайомим, в день події він його в районі дитмайданчику є також необґрунтованими, оскільки спростовуються незмінними та логічними показаннями свідка ОСОБА_15 та показаннями свідка ОСОБА_91 , який підтвердив в суді, що він бачив в час події в районі дитмайданчику обвинуваченого, чув крики під час конфлікту двох осіб, також бачив автомобіль таксі.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників про те, що показання свідка ОСОБА_23 в суді з приводу події кримінального правопорушення містять протиріччя, які не усунуті судом при ухваленні вироку, та що показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_23 не в повній мірі узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_14 щодо побиття її сина саме на дитячому майданчику навпроти буд. № 3 м-ну «Молодіжний» є неспроможними, оскільки у зазначеному кримінальному провадженні після дослідження всіх доказів у сукупності судом доведено, що саме показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_91 підтверджується факт знаходження обвинуваченого в час події на дитмайданчику та заподіяння ним потерпілому умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило його смерть, при обставинах зазначених у вироку. Зазначені показання свідків узгоджуються з показаннями потерпілої про факт побиття її сина на дитмайданчику однією особою у встановлений у вироку час.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників про те, що свідок ОСОБА_15 помиляється в обставинах скоєння злочину, а саме в даті, часі події та колі осіб, які були учасниками цієї події, колегія суддів вважає помилковими, оскільки зазначений свідок, який до події злочину не були відомі ні обвинувачений, ні потерпілий, надав чіткі, логічні, незмінні та послідовні показання щодо обставин вчинення злочину, впевнено впізнав обвинуваченого за зачіскою та рисами обличчя, як особу, яка вчинила злочин щодо потерпілого, при цьому описав одяг та взуття обвинуваченого.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників про те, що судом необґрунтовано було відмовлено в клопотанні захисника про дослідження фотознімків місця біля дитячого майданчика з різних ракурсів, зроблених в грудні 2017р., що є неповнотою судового розгляду, колегія суддів вважає надуманими, оскільки при досудовому розслідуванні слідчим при проведенні слідчого експерименту за участю безпосереднього свідка події ОСОБА_15 з його показань було встановлено конкретне місце заподіяння потерпілому тілесного ушкодження ділянка місцевості біля дитмайданчику навпроти магазину «Лікер» м. Мирноград, та дослідження фотознімків місця події, зроблених після спливу півтора років після події, є не доцільними, оскільки не несуть доказового змісту.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників про те, що судом не надано належну оцінку протоколам впізнання свідком ОСОБА_15 обвинуваченого та потерпілого щодо їх допустимості; при досудовому розслідуванні при впізнанні обвинуваченого йому не було забезпечено право на захист, колегія суддів вважає надуманими, оскільки судом належним чином досліджені та оцінені протоколи впізнання свідком ОСОБА_15 обвинуваченого та потерпілого, зазначені слідчі дії були проведені слідчим із дотриманням вимог ст.ст. 223, 228, 231 КПК України, в протоколах слідчих дій відсутні будь-які виправлення, протиріччя, вони не викликають сумніву у їх допустимості. Твердження про те, що впізнання було проведено за фотознімками, хоча в цей час обвинувачений знаходився у відділку поліції, є безпідставними, оскільки згідно ч. 6 ст. 228 КПК України впізнання за фотознімками може провадитись слідчим за необхідності з огляду на положення ч. 4 ст. 228, та ч. 6 ст. 9 КПК України.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників про те, що в порушення ст. 9 КПК України, ст. 6 п. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод людини, без урахування рішень Європейського Суду по справах «Шабельник проти України» від 19.02.2009р., «Омельченко проти України» від 17.10.2014р. слідчим необґрунтовано була прийнята відмова обвинуваченого при проведенні слідчих дій за його участю від свого права на юридичну допомогу колегія суддів також не може прийняти до уваги, оскільки згідно матеріалів кримінального провадження обвинуваченому, який має вищу освіту, слідчим неодноразово було роз`яснено його право на захист, проте він відмовився скористатись правовою допомогою до 25.06.2016р., що підтверджуються письмовими доказами, а підстави при яких участь захисника є обов`язковою були відсутні. Також протокол слідчого експерименту за участю обвинуваченого у відсутності захисника визнано судом першої інстанції визнано недопустимим доказом з інших підстав.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників про те, що згідно відмітки у журналі відвідування відділу поліції обвинувачений прибув туди о 07:30 год. 24.06.2016р. та вибув в цей же день о 22:38 год., декілька записів про залишення обвинуваченого відділу поліції та новий прихід до поліції в цей день, не відповідають дійсності, спростовуються запереченням цього факту обвинуваченим, що свідчить про незаконне тримання обвинуваченого у відділенні поліції тривалий час та тягне до визнання недопустимим доказом такої слідчої дії, як впізнання обвинуваченого за фотознімками, на думку колегії суддів не мають під собою підґрунтя, оскільки нічим не підтверджені та спростовуються наведеним вище обґрунтуванням допустимості протоколу впізнання за фотознімками.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників про те, що судом необґрунтовано не визнано недопустимими дані, що містяться у протоколі слідчого експерименту за участю із свідком ОСОБА_15 , оскільки в у вступній частині протоколу відсутні відомості про осіб, які брали участь при його проведенні, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації при його проведенні, відсутній статус гр. ОСОБА_30 , який підписав протокол; та що судом не надана оцінка тому, що показання свідка ОСОБА_15 в суді містять протиріччя з його показаннями, наданими ним при проведенні слідчого експерименту є неслушними, оскільки протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 відповідає вимогам ст.ст. 103, 104, 105, 240 КПК України, не містить будь-яких виправлень,неточностей, протиріч, в ньому у вступній часті зазначені відомості про осіб, які брали учать при його проведенні, а також значено процесуальний статус гр. ОСОБА_30 статист. Показанням свідка ОСОБА_15 , наданим ним при проведенні слідчого експерименту та його показанням в судовому засіданні суд дав належну оцінку, визнавши їх логічними, послідовними та незмінними, та такими, що не містять протиріч, з чим погоджується колегія суддів.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників про те, що судом не дана оцінка, щодо наявності чи відсутності у обвинуваченого будь якого мотиву вчиненого злочину; навпаки, мотив для спричинення тілесних ушкоджень потерпілому міг бути у свідка ОСОБА_20 , його дружини ОСОБА_31 , власника кафе ОСОБА_32 , проте судом цьому не надана відповідна оцінка, на думку колегії суддів, також є надуманими, оскільки в зазначеному кримінальному провадженні судом доказана форма вини обвинуваченого його мотив і мета вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений при заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження діяв з прямим умислом, з метою заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, з мотиву раптово виниклих неприязних відносин з підстав неналежної поведінки потерпілого, до настання смерті потерпілого обвинувачений ставився необережно. Судом належним чином були оцінена вся сукупність доказів, яка підтверджувала чи спростовувала заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому іншими особами, та зроблений обґрунтований та вмотивований висновок про відсутність мотиву заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому його дружиною та свідком ОСОБА_93 , який до події злочину двічі допомагав піднятись потерпілому після падіння, а потім намагався відправити його додому на таксі. Що стосується доводів апеляційних скарг про те, що у ОСОБА_32 був наявний мотив для заподіяння потерпілому тілесних ушкоджені, то на думку колегії суддів, суд першої інстанції перевірив цю версію та дійшов правильного висновку про те, що від дії ОСОБА_32 не могла утворитись у потерпілого закрита черепно-мозкова травма, яка стала причиною його смерті.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників про те, що дані судово-медичних експертиз про наявність численних тілесних ушкоджень на обличчі потерпілого свідчать про спричинення йому кількох ударів по обличчю, та на його думку, є сумнівними в частині зазначення, які саме тілесні ушкодження було заподіяно ОСОБА_34 , також експертом не встановлено, з якою силою потерпілому був нанесений удар по голові, щоб спричинити розрив судин м`яких мозкових оболонок і крововиливи під них, з урахуванням інвалідності потерпілого; висновки судово-медичної експертизи, за результатами слідчого експерименту за участю ОСОБА_32 не спростовують можливість заподіяння ним потерпілому тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть, є безпідставними, оскільки вказаний вище висновок експерта є обґрунтованим та науково вмотивованим, не містить будь-яких виправлень та протиріч, не викликає ніяких сумнівів з приводу вирішення питання про кількість наявних на обличчі та інших частинах тіла потерпілого тілесних ушкоджень, які розмежовані експертом із зазначенням механізму їх утворення та ступеню тяжкості згідно показань безпосереднього свідка події ОСОБА_15 , а також свідків ОСОБА_86 , ОСОБА_94 .

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників про те, що висновки суду про місце та час скоєння злочину, а також знаходження на місці злочину обвинуваченого не відповідають фактичним обставинам справи, в суді не встановлено наявність конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, не встановлені мотив та мета скоєння обвинуваченим злочину, не дана оцінка наявності мотиву скоєння злочину у інших осіб, не дана оцінка факту побиття потерпілого свідком ОСОБА_34 , на надана оцінка, щодо порушень КПК під час проведення слідчих дій та частині оцінки доказів на предмет їх допустимості, також не відповідають дійсності, оскільки спростовуються наведеним вище.

Таким чином, доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників про те, що вирок підлягає скасуванню та кримінальне провадження відносно обвинуваченого закриттю у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати, на думку колегії суддів, є неспроможними, оскільки подія злочину, винуватість обвинуваченого в ньому та інші обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, судом доведені у повному обсязі

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників про те, що за межами судового розгляду залишилось питання, чи мав фізичну можливість потерпілий здійснювати активні дії після отримання такої травми, від якої помер через 16 год. після отримання, оскільки він самостійно доїхав додому на таксі, при цьому спілкувався з водієм, а потім - вдома з матір`ю, тобто здійснював значно активні дії для особи, що мала значні травми; також на встановлено точного часу вчинення злочину, що в свою чергу, дає підстави, стверджувати, про можливість отримання потерпілим смертельного ушкодження в період часу з 03:30 до 12:00 год., також не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах кримінального провадження та були досліджені та оцінені судом, в тому числі і висновок експерта № 20 від 16.08.2016р. про те, що форма черепно-мозкової травми (субдуральна гематома) у потерпілого при своєму клінічному перебігу може мати «світлий» проміжок часу, який обраховується й декількома годинами, на протязі якого він здатний чинити достатній об`єм дій (самостійно пересуватися, чинити опір тощо) до моменту втрати свідомості. Крім того, згідно показань свідка ОСОБА_15 , свідка ОСОБА_87 , матері потерпілого, потерпілий міг здійснювати активні дії у проміжок час з 03:30год. до 03:55год., тобто після отримання тілесного ушкодження, під час слідування додому, поїздки у таксі та прибуття додому.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників про те, що додатковий висновок судово-медичної експертизи ґрунтується на даних, отриманих при проведенні слідчого експерименту з обвинуваченим, проте протокол цієї слідчої дії судом визнано недопустимим доказом, а також недопустимими визнані показання свідків ОСОБА_95 та ОСОБА_45 , які були понятими, що спростовує висновок експерта про механізм отримання тілесних ушкоджень потерпілим, на думку колегії суддів є не слушними, оскільки зазначений висновок експертизи обґрунтований не тільки на даних, отриманих при проведенні слідчого експерименту з обвинуваченим. Так, експертом надані висновки про механізм заподіяння потерпілому тілесного ушкодження, що спричинило його смерть, та інших ушкоджень, з урахуванням показань, наданих свідками ОСОБА_15 , ОСОБА_93 , ОСОБА_34 , ОСОБА_96 , ОСОБА_61 проведенні слідчих експериментів за їх участю.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників про те, що при досудовому розслідуванні та розгляду справи в суді обвинувачення не було вжито заходів на встановлення чоловіка та жінки, які згідно показань свідка ОСОБА_15 , також були свідками конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, на думку колегії суддів, хоч і є обґрунтованими, оскільки встановлення цих осіб має певне доказове значення, проте в матеріалах кримінального провадження містяться достатні докази, які були досліджені та оцінені судом, для визнання винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину.

Таким чином, заперечення обвинуваченого щодо його непричетності до заподіяння потерпілому умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило його смерть спростовуються наведеною вище сукупністю доказів, по-перше, протоколами впізнання свідком ОСОБА_15 обвинуваченого та потерпілого, як учасників кримінального правопорушення при фактичних обставинах встановлених судом, по-друге, показаннями свідка ОСОБА_15 при проведенні слідчого експерименту та в суді, під час якого він детально розповів та показав обставини заподіяння обвинуваченим потерпілому тілесного ушкодження, що спричинило його смерть, по-третє, показаннями свідка ОСОБА_91 про те, що він бачив обвинуваченого на місці події у час вчинення злочину, по-четверте, численними висновками судово-медичних експертиз щодо причини смерті потерпілого, механізму заподіяння йому смертельного тілесного ушкодження, тощо.

Умисел обвинуваченого був спрямований на заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, про що свідчить його поведінка до, під час події та після неї, характер та інтенсивність дій обвинуваченого, цілеспрямованість та сила удару, його локалізація, спосіб заподіяння тілесного ушкодження, стосунки обвинуваченого з потерпілим, причини припинення злочинних дій, байдуже ставлення обвинуваченого до долі потерпілого після заподіяння йому удару.

Так обвинувачений діючи умисно, повалив потерпілого, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, на землю, після чого з розмаху наніс один удар ногою, взутою у кросівок в обличчя з правого боку потерпілого, при цьому він усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, допускав можливість заподіяння потерпілому тілесного ушкодження будь-якої тяжкості, у тому числі і тяжкого, та бажав його заподіяти, проте обвинувачений не передбачав настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, хоча повинен був і міг їх передбачити. Між заподіяним обвинуваченим потерпілому тяжким тілесним ушкодженням та суспільно небезпечним наслідком у вигляді смерті потерпілого є прямий причинний зв`язок.

Мотивом заподіяння тілесного ушкодження є раптово виниклі неприязні відносини з приводу неналежної поведінки потерпілого, а метою злочину - заподіяння тілесного ушкодження потерпілому.

У вироку суду першої інстанції належним чином обґрунтована кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України шляхом зіставлення ознак вчиненого ним діяння та ознак вказаного злочину, та обґрунтований фактичними обставинами висновок про їх відповідність, правильно встановлено час та місце події, а також винуватість обвинуваченого, тому доводи апеляційних скарг про те, що у справі не встановлені достатні докази винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у зв`язку з чим кримінальне провадження підлягає закриттю за недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненому злочині, а також доводи апеляційних скарг про невідповідність висновків суду фактичним обставинами справи є неспроможними, спростовуються наведеним вище.

Судом першої інстанції обвинуваченому призначено покарання з урахуванням вимог ст. 65 КК України, а саме в межах установлених у санкції ч. 2 ст. 121 Особливої частини Кримінального Кодексу України, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу. При цьому суд першої інстанції на основі всебічного врахування фактичних обставин справи в їх сукупності, визначив ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься до тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, при цьому врахував індивідуальний її ступінь та дав її оцінку у вироку.

Також судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому виду та строку покарання враховано особу винуватого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжує його покарання.

Таким чином, на думку колегії суддів, покарання, призначене обвинуваченому є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та є справедливим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 418 КПК України,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Димитрівського міського суду Донецької області від 29.12.2017р., яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років шість місяців залишити без задоволення.

Вирок Димитрівського міського суду Донецької області від 29.12.2017р., яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років шість місяців залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді