ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/0430/61/18 Справа № 182/2271/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової падати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001459 стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нікополі Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше судимий 05 травня 2014 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на три роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нікополі Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше судимий 05 травня 2014 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на три роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскаржуваного рішення.
Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2018 року:
ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Відповідно до ст. 71 КК України шляхом часткового складання з невідбутою частиною покарання, призначеного вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2014 року остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.
ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Відповідно до ст. 71 КК України шляхом часткового складання з невідбутою частиною покарання, призначеного вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2014 року остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.
Цим вироком ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кожного окремо визнано винуватими за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, групою осіб за наступних обставин.
08 квітня 2017 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на перехресті вул. Радіонова та Добролюбова в м. Нікополь Дніпропетровської області шляхом вільного доступу за допомогою заздалегідь приготовленої кувалди, діючи позачергово, розбили чавунну обойму, яку в подальшому викрали разом з чавунною кришкою, які знаходилися на каналізаційному колодязі, що належать КП «НВУВКГ», тим самим спричинили підприємству матеріальну шкоду на суму 677 грн. 82 коп. З місця злочину ОСОБА_7 та ОСОБА_8 разом з викраденим майном втекли, а викраденим розпорядилися на власний розсуд.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити в частині призначення покарання стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважати засудженими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі кожного. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.05.2014 року та остаточно призначити покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі кожному, а в іншій частині вирок залишити без змін.
При цьому прокурор, не заперечуючи доведеність вини обвинувачених у скоєні ними злочину, не оскаржуючи фактичних обставин злочину, вважає, що суд першої інстанції, призначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків, фактично застосував принцип часткового складання призначених покарань, який передбачений ч. 1 ст. 70 КК України та застосовується виключно у випадку призначення покарання за сукупністю злочинів.
Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку суду, кваліфікація їх дій за ч. 2 ст. 185 КК України, з огляду на положення ч. 3 ст. 349 КПК України прокурором в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.
Згідно ч. 1-3 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вирішуючи питання про правильність застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, за доводами апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд виходить з наступного.
З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 раніше судимі вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2014 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки.
В межах кримінального провадження, що переглядається судом апеляційної інстанції, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. При цьому, згідно з встановленими судом обставинами, які не є предметом оскарження, вказаний злочин вчинений ними 08 квітня 2017 року, тобто протягом іспитового строку, встановленого вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2014 року.
Частиною третьою статті 78 КК України встановлено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Частиною першою статті 71 КК України встановлено, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Згідно частини другої та четвертої вказаної норми закону при складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. При складанні покарань у виді позбавлення волі загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, не повинен перевищувати п`ятнадцяти років, а у випадку, якщо хоча б один із злочинів є особливо тяжким, загальний строк позбавлення волі може бути більшим п`ятнадцяти років, але не повинен перевищувати двадцяти п`яти років...
Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався вищевказаних вимог закону в повному обсязі.
Так, як вбачається з вироку, суд призначив кожному з обвинувачених остаточне покарання за правилами ст. 71 КК України за сукупністю вироків, оскільки вони вчинили новий умисний злочин до відбуття покарання за попереднім вироком, за яким їх засуджено вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2014 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки.
З огляду на викладене, доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2018 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4