Провадження № 11-кп/792/515/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Справа № 675/1606/17-к Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185, ч.3 ст.297, ст.395 КК України (ст.399 КПК України)
У х в а л а
про залишення апеляційної скарги без руху

06 липня 2018 року м. Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07 червня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Ізяславського районного суду від 07 червня 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.297, ст.395 КК України, та призначено покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України - позбавлення волі на строк 1 рік;

- за ст.395 КК України - 3 (три) місяців арешту;

- за ч.3 ст.297 КК України позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч.1 ст.70, ч.1 ст.72 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно покарання ОСОБА_3 визначено у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід залишено без зміни тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання постановлено обчислювати з дня затримання з 04 листопада 2016 року.

Строк попереднього ув`язнення з 04 листопада 2016 року по 20 червня 2017 року зараховано у строк відбутого покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року до набрання вироком законної сили з розрахунку день за день.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, при перевірці якої на відповідність вимог ст.ст.392, 393, 395, 396, 399 КПК України, приходжу до висновку про необхідність залишення її без руху, так як її вимоги не ґрунтуються на нормах чинного Кримінального процесуального кодексу України.

Так, відповідно до положень п.4 ч.2 ст.396 КПК України в апеляційній скарзі повинні бути зазначені вимоги особи, яка її подає, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність та необґрунтованість судового рішення. Виходячи з положень даної норми закону, вимоги, які наведені в апеляційній скарзі щодо неправильності судового рішення, повинні бути обґрунтованими та відповідати повноваженням судової інстанції за наслідками їх розгляду.

Проте, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, вказані вимоги кримінального процесуального закону апелянтом не дотримані.

Зокрема, в апеляційній скарзі обвинувачений просить виправдати його за ч.3 ст.297 КК України у зв`язку з відсутністю доказів вини.

Обвинуваченим у поданій апеляційній скарзі та формулюванні своїх вимог у ній, не враховано того, що апеляційний суд, у відповідності до положень ч.1 ст.417 КПК України, за результатами апеляційного розгляду приймає рішення у формі вироку або ухвали. Тобто, у якій саме формі суд апеляційної інстанції повинен прийняти рішення, апелянтом не визначено.

Вимоги обвинуваченого про виправдання за певним видом злочину не узгоджуються із повноваженнями суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги (ст.407 КПК України).

Крім того, у поданій апеляційній скарзі обвинувачений стверджує про незаконність вироку через невідповідність висновків суду фактичним обставинам подій, неправильну оцінку доказів, порушення норм КПК під час розгляду кримінального провадження, неповноту та однобічність досудового розслідування, а також про недоведеність винуватості обвинуваченого.

Таким чином, апелянтом фактично порушується питання про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, як таких, що досліджені судом першої інстанції не повністю та з порушеннями. Разом із тим автор апеляційної скарги не зазначає, яким чином апеляційний суд повинен перевірити законність вироку суду першої інстанції, які саме докази суд повинен дослідити повторно (процесуальні аспекти вирішення поставленого питання не визначені).

Оскільки вирок суду першої інстанції, відповідно до ст.404 Кримінального процесуального кодексу України, перевіряється судом апеляційної інстанції в межах апеляційної скарги, а ці межі в даному випадку апелянтом не визначені і з вимогами кримінального процесуального закону не узгоджені, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає залишенню без руху, з наданням терміну для усунення їх недоліків.

У поданій апеляційній скарзі, обвинуваченому необхідно привести свої вимоги у відповідність із нормами діючого кримінального процесуального законодавства, з урахуванням того, які рішення (форми рішень) та на яких правових підставах суд апеляційної інстанції вправі ухвалити за результатами їх розгляду, визначити та обґрунтувати доцільність повторного дослідження доказів по справі.

Особі, яка подала апеляційну скаргу, належить роз`яснити, що у випадку не усунення вказаних недоліків у встановлений судом строк, апеляційна скарга буде повернута, однак залишення апеляційної скарги без руху або її повернення не позбавляють його права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому Кримінально процесуальним Кодексом, у межах строку на апеляційне оскарження.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 396, 398, 399 КПК України,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07 червня 2018 року, залишити без руху.

Надати апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом 7 (семи) днів з дня одержання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

суддя /підпис/

згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2