Справа № 629/2844/18
Номер провадження 1-м/629/2/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова, Харківської області клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Островщіна Близнюківського району Харківськой області, громадянка України, незаміжньої, не маючої на утриманні інших осіб, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої 28.04.2017 року Дзержинським районним судом м. Ярославль Російської Федерації за ч. 3 ст. 30, п. «а,г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Ярославського обласного суду Російської Федерації, від 10.08.2017 року у виді позбавлення волі на строк 6 років,-

в с т а н о в и в:

Міністерство юстиції України звернулося до Лозівського міськрайонного суду Харківської області із клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, посилаючись на те, що 03 травня 2018 року наказом № 1386/5 Міністерства юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засуджену вироком російського суду громадянку України ОСОБА_4 , керуючись ст. 606 КПК України, ст.3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 19.02.2018 року за № 06-21869/18.

Вироком Дзержинського районного суду м. Ярославль від 28.04.2017 року, з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Ярославського обласного суду від 10.08.2017 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі за вчинення 2 епізодів злочину, передбаченого ч.3 ст. 30, п. «а,г» ч.4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів організованою групою у великому розмірі) КК Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність .

В теперішній час засуджена відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 3 УФСВП Росії по Костромській області», строк покарання відбуває з 06 серпня 2015 року. Станом на 28 листопада 2017 року засуджена ОСОБА_4 відбула 2 роки 3 місяці 22 дні, не відбута частина складає 3 роки 8 місяців 8 днів від покарання призначеного судом, кінець відбуття покарання 05 серпня 2021 року.

Засуджена ОСОБА_4 особисто виказала бажання продовжити подальше відбування покарання в Україні, де останньою відомою адресою її проживання є АДРЕСА_1 .

Міністерство юстиції України у клопотанні просить суд визначити норми (статті, частини статей) Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винною за вироком Дзержинського районного суду м. Ярославль Російської Федерації від 28.04.2017 року, з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Ярославського обласного суду Російської Федерації від 10.08.2017 року та визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженою ОСОБА_4 на підставі вироку Дзержинського районного суду м. Ярославль Російської Федерації від 28.04.2017 року, з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Ярославського обласного суду Російської Федерації від 10.08.2017 року, визначити початок строку відбування покарання.

В судове засідання представник заявника не з`явився, в поданому клопотанні просив провести судовий розгляд без участі у судовому засіданні представника Міністерства юстиції України.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання заявника, посилаючись на наявність правових підстав для його задоволення. Просив привести вирок суду іноземної держави відносно громадянки України ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України та визначити норми КК України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винною вказаним вироком суду РФ від Дзержинським районним судом м. Ярославль Російської Федерації за 2 епізода злочину за ч.3 ст. 30, п. «а,г» ч.4 ст. 228.1 КК Російської Федерації з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Ярославського обласного суду Російської Федерації від 10.08.2017 року, визначити той самий строк для відбування покарання у виді 6 років позбавлення волі, що підлягає відбуванню засуджена ОСОБА_4 на підставі зазначеного вище вироку суду РФ, зі змінами, внесеними апеляційною ухвалою.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи клопотання про приведення вироку суду РФ у відповідність із законодавством України, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та норм Кримінального кодексу України.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Суд, виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч. 3 ст. 603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, або відповідними положеннями КПК України, відмічає, що чинним на території України є Закон України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік».

Зазначена Європейська конвенція згідно з положеннями ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Пунктом «b» частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Пунктами «а», «d» статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України.

При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

Так, згідно вироку Дзержинського районного суду м. Ярославль Російської Федерації від 28.04.2017 року, з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Ярославського обласного суду Російської Федерації від 10.08.2017 року та доданої до них довідки установи покарання, громадянка України ОСОБА_4 засуджена за 2 епізода злочину за ч.3 ст. 30, пп. «а, г» ч. 4 ст. 228.1 Російської Федерації у виді позбавлення волі строком на 6 років, та відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія №3 УФСВП Росії по Костромській області», початок строку відбування її покарання 06.08.2015 року, кінець відбування строку покарання 05.08.2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні, або за місцем знаходження Міністерства юстиції.

Судом встановлено, що остання відома адреса проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 . Відповідно до пункту 1 ст. 5 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_4 є громадянкою України, що підтверджується листом Державної міграційної служби України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року, компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової та адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11 Конвенції, яка передбачає у разі зміни вироку застосовувати процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку.

З огляду на зазначені норми, суд констатує, що ОСОБА_4 є громадянкою України, вирок суду Російської Федерації, яким вона засуджена, набрав законної сили, надано згоду на передачу засудженої в Україну для подальшого відбування покарання, кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст. 30, п. «а,г» ч.4 ст. 228.1 КК РФ, внаслідок вчинення яких було ухвалено вирок, є злочинами згідно із законодавством України.

ОСОБА_4 висловила бажання бути переданою в Україну, що підтверджується її письмовою заявою, написаною особисто ОСОБА_4 , підпис якої на вказаній заяві засвідчена начальником ФКУ ВК-3 УФСВП Росії по Костромській області.

Відповідно до ст. 11 Конвенції, при застосуванні процедури зміни вироку, суд змінює кваліфікацію дій засудженого відповідно до КК України та визначає покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті КК України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Таким чином, за своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинні вважатися обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину.

Так, дії ОСОБА_4 кваліфіковані вироком Дзержинського районного суду м. Ярославль Російської Федерації від 28.04.2017 року, з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Ярославського обласного суду Російської Федерації від 10.08.2017 року за 2 епізоди злочину за ч.3 ст. 30, п. «а,г» ч.4 ст. 228.1. як замах на незаконний збут наркотичних засобів організованою групою у великому розмірі КК Російської Федерації.

Відповідно до діючого Кримінального кодексу України замах на незаконний збут наркотичних засобів організованою групою у великому розмірі кваліфікується за ч. 3 ст. 307 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років.

Санкція п. «а, г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ на момент постановлення вироку передбачала покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до двадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двадцяти років або без такого та зі штрафом в розмірі до одного мільйона рублів або в розмірі заробітної плати або іншого доходу засудженого за період до п`яти років або без такого

Згідно ч. 2 ст. 69 КК РФ якщо всі злочини, вчинені за сукупністю, є злочинами невеликої або середньої тяжкості, або приготуванням до тяжкого або особливо тяжкого злочину, або замахом на тяжке чи особливо тяжкий злочин, остаточне покарання призначається шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом часткового або повного складання призначених покарань. При цьому остаточне покарання не може перевищувати більш ніж половину максимальний строк або розмір покарання, передбаченого за більш тяжкий з вчинених злочинів.

При цьому, вироком Дзержинського районного суду м. Ярославль Російської Федерації, від 28.04.2017 року, з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Ярославського обласного суду Російської Федерації, від 10.08.2017 року за 2 епізода злочину за ч.3 ст. 30, п. «а,г» ч.4 ст. 228.1 КК РФ ОСОБА_4 засуджено на строк 6 років позбавлення волі. Місцем відбування покарання визначено виправну колонію загального режиму.

За своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинне вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину.

З урахуванням наведеного, з огляду на те, що призначене ОСОБА_4 за вироком Дзержинським районним судом м. Ярославль Російської Федерації, від 28.04.2017 року за 2 епізода злочину за ч.3 ст. 30, п. «а,г» ч.4 ст. 228.1 КК Російської Федерації з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Ярославського обласного суду Російської Федерації, від 10.08.2017 року покарання за 2 епізада злочину, передбаченого ч.3 ст. 30, п. «а,г» ч.4 ст. 228.1 КК Російської Федерації відповідає покаранню, яке могло бути призначене за вчинення злочину у відповідності до кримінального законодавства України, суд вважає можливим привести у відповідність із законодавством України вирок Дзержинського районного суду м. Ярославль Російської Федерації від 28.04.2017 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Ярославського обласного суду Російської Федерації, від 10.08.2017 року щодо ОСОБА_4 та вважати її засудженою за епізодами від 16-17.07.2015 та від 05.08.2015 року за ч. 1 ст.15, ч. 3 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі, вказавши на відсутність необхідності кваліфікувати дії винної двічі, окремо по кожному з епізодів від 16-17.07.2015 та від 05.08.2015 року за одними і тими ж частинами і статтями КК України.

Визначення режиму відбування покарання не є компетенцією суду України і належить до повноважень регіональних комісій з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 28.04.2017 року, зарахувати в строк відбування покарання час її тримання під вартою з 06.08.2015 року по 27.04.2017 року. Вирок набрав чинності 10.08.2017 року.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про попереднє увязнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення від 18.05.2017 № 2046-VIII ( далі Закон № 2046-VIII), попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

При вирішенні питання про зарахування строку попереднього ув`язнення суд враховує положення ч. 2 ст. 4, ст. 5 КК України та зазначає, що період перебування ОСОБА_4 під вартою з 24.12.2015 року по 27.04.2017 року є попереднім ув`язненням та має бути зарахований у строк відбування покарання виходячи відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (до внесення змін Законом № 2046-VIII) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки дане положення поліпшує становище особи.

Виходячи з викладеного, клопотання про приведення вироку Дзержинського районного суду м. Ярославля Російської Федерації за 2 епізода злочину за ч.3 ст. 30, пп. «а,г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації, від 28.04.2017 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Ярославського обласного суду Російської Федерації, від 10.08.2017 року відносно засудженої ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9-12 Конвенції «Про передачу засуджений осіб», ст.ст. 372, 602-604, 610 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Задовольнити клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Дзержинського районного суду м. Ярославля Російської Федерації за 2 епізодами злочину від 16-17.07.2015 та від 05.08.2015 року, за ч.3 ст. 30, пп. «а,г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації, від 28.04.2017 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Ярославського обласного суду Російської Федерації, від 10.08.2017 року відносно засудженої ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України.

Привести вирок Дзержинського районного суду м. Ярославля Російської Федерації за 2 епізодами злочину від 16-17.07.2015 та від 05.08.2015 року, за ч.3 ст. 30, пп. «а,г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації, від 28.04.2017 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Ярославського обласного суду Російської Федерації, від 10.08.2017 року відносно засудженої ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України.

Визначити, що відповідальність за 2 епізодами злочину від 16-17.07.2015 та від 05.08.2015 року, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винною вироком Дзержинського районного суду м. Ярославля Російської Федерації 28.04.2017 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Ярославського обласного суду Російської Федерації від 10.08.2017 року передбачена ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженою за 2 епізодами злочину від 16-17.07.2015 та від 05.08.2015 року, за ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 06.08.2015 року, зарахувати в строк відбування покарання час її тримання під вартою з 06.08.2015 року по 27.04.2017 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати засудженій ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з 24.12.2015 року по 27.04.2017 року з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дня позбавлення волі, з 06.08.2015 року по 23.12.2015 року та з 28.04.2017 року з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом семи діб з моменту її проголошення, а засудженим - з моменту її вручення.

Суддя ОСОБА_1