233 № 233/5011/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001212 від 25 вересня 2017 року стосовно:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Київ, українця, громадянина України, має середньо-спеціальну освіту, працює укладчиком-пакувальником на Дружківській харчосмаковій фабриці, зареєстрований як ФОП « ОСОБА_5 » та директор ТОВ «БИТЛЕКС», не одружений, дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч. 2, 185 ч. 3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

25 вересня 2018 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001212 від 25 вересня 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 186 ч. 2, 185 ч. 3 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 надав письмове клопотання про продовження дії обраного запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з підстав, викладених у письмовому клопотанні та доданих документів, обґрунтовуючи це тим, що ризики, які існували при обранні такого виду запобіжного заходу до теперішнього часу не зникли.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти продовження застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, зазначені прокурором у клопотанні не підтверджені. Одночасно заявив клопотання про зміну застосованого відносно нього запобіжного заходу на більш м`який, такий як домашній арешт.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти продовження застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивуючи це тим, що прокурором не зазначено нових ризиків, а також не доведено існування тих ризиків, наявність яких була встановлення під час досудового розслідування. Підтримав клопотання свого підзахисного про зміну застосованого відносно нього запобіжного заходу на більш м`який.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 червня 2018 року стосовно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого в подальшому був продовжений останній раз ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2018 року до 19 жовтня 2018 року.

При продовженні строку застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею 13 вересня 2018 року було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України а саме: ризик того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

В теперішній час кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 186 ч. 2, 185 ч. 3 КК України, перебуває на стадії підготовчого судового провадження.

Враховуючи, що розгляд кримінального провадження по суті неможливо завершити до закінчення строку дії запобіжного заходу, тобто до 19 жовтня 2018 року, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченого ОСОБА_5 , не даючи оцінки зібраним доказам, вважає, що на теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

-обвинувачений може спробувати переховуватись від суду, що підтверджується тим, що суворість покарання за тяжкі кримінальні правопорушення, в скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_5 , у виді позбавлення волі на строк до 6 років може бути визнана ним більш небезпечною, ніж втеча. При цьому суд враховує, що ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на території м. Костянтинівки та Костянтинівського району постійного місця проживання не має, що вбачається з того, що в різний період часу ним повідомляються правоохоронним органам та суду різні адреси проживання в ухвалі слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13.09.2018 року зазначено адресу його прживання : АДРЕСА_4 , в той час як зараз він зазначає іншу адресу: АДРЕСА_2 , вказуючи, що квартира за цією адресою належить йому, але не надає суду будь-яких правовстановлюючих документів на неї. Також враховується, що м. Костянтинівка знаходиться в безпосередній близькості до лінії розмежування з тимчасово непідконтрольною територією України, і ОСОБА_5 має реальну можливість перетину вказаної лінії, що зробить неможливим його прибування до суду за кожною вимогою. Так суду надані відомості про те, що до ОСОБА_5 за ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18.01.2018 року було обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, однак він порушив вимоги даного запобіжного заходу.

-обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що він за короткий проміжок часу вчинив декілька корисливих злочинів проти власності в різних регіонах України і в теперішній час кримінальні провадження відносно нього знаходяться на розгляді не тільки в Костянтинівському міськрайонному суді, а також у Миргородському міськрайонному суді Полтавської області та у Шевченківському районному суді м. Києва, що свідчить про його стійку схильність до скоєння злочинів.

Суд вважає, що обраний стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду.

Вирішуючи питання про доцільність продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 саме такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, судом враховано, в тому числі, те, що він офіційно працевлаштований, а також відсутність підтвердження факту визнання його недієздатним в судовому порядку.

Враховуючи, що на даний час не відпали, а є дійсними та триваючими описані вище ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 , що на даний час виключає можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини визнає виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (Рішення Європейського суду з прав людини від 22 травня 2012 року по справі Ідалов проти Російської Федерації, Рішення у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року).

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності встановлених ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 судом на теперішній час не встановлено.

Отже, з урахуванням вищенаведеного та вимог ст. 183 КПК України, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну застосованого відносно нього запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 193-199, 314-317 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 186 ч. 2, 185 ч. 3 КК України, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Київ, громадянину України, строк тримання під вартою в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» в Донецькій області строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 15 грудня 2018 року.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну застосованого до нього запобіжного заходу в виді тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Копії ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому і направити начальнику Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» в Донецькій області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1