Дата документу Справа № 335/3292/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 335/3292/17 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/778/554/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.ст. 170-173 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали кримінального провадження з апеляційною скаргою ОСОБА_7 в якій порушується питання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2017 року, якою

задоволено клопотання слідчого про арешт майна. Накладено арешт на майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_8 , а саме: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; садовий будинок АДРЕСА_2 .

Згідно з ухвалою, в провадженні СВ прокуратури Запорізької області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000311 від 13.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

21.11.2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 79901767 від 08.02.2017 року, ОСОБА_8 на праві власності належить наступне майно: квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 та садовий будинок АДРЕСА_2 .

Беручи до уваги, положення ст.170 КПК України, а також, те що санкція ч.3 ст.368 КК України передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, слідчий суддя вважав за необхідне накласти арешт на зазначене у клопотанні нерухоме майно, яке належить ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді посилаючись на ту обставину, що під час розгляду даної справи вона чи її представник, а також її батько ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 присутніми не були, копія ухвали слідчого судді їм не направлялась та не отримувалась. Про існування оскаржуваної ухвали її батько ОСОБА_8 дізнався 11.05.2018 року знайшовши його в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Посилаючись на незаконність ухвали слідчого судді вважає її такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що накладення вказаного арешту грубо порушує її право власності. Вказані в ухвалі слідчого судді об`єкти нерухомого майна перебувають у приватній власності ОСОБА_7 вже майже 4 роки, квартира належить їй на підставі договору дарування з 11.10.2013 року, а садовий будинок з 10.11.2014 року. На момент постановлення ухвали слідчого судді та на момент, коли ОСОБА_8 нібито скоїв злочин, передбачений ч.3 ст.368 КК України вересень 2016 року, зазначені об`єкти нерухомого майна йому на праві приватної власності не належали.

На підставі викладеного, просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати ухвалу слідчого судді про арешт.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що ухвала слідчого судді законна та обґрунтована; перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду. Положенням ст.117 КПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Оскаржуване рішення слідчого судді було винесено 10.03.2017, за відсутності ОСОБА_8 і ОСОБА_7 . Відомості про те, коли саме апелянт отримав копію ухвали слідчого судді і чи отримував взагалі відсутні. Твердження про те що ОСОБА_8 дізнався про існування ухвали лише 11.05.2018 не спростовуються матеріалами справи, тому колегія суддів вважає що у цьому випадку, причини пропуску строку на апеляційне оскарження можна визнати поважними і тому вказаний строк підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті колегія суддів зазначає наступне.

За матеріалами наданими суду, слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду із клопотанням про арешт майна ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, санкція якого передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Слідчий суддя погодившись із доводами слідчого, наклав арешт на майно зазначене у клопотанні пославшись на положення ч.2 ст.170 КПК України (відповідно до якої, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання).

У клопотанні слідчого про арешт майна були зазначені підстави, у зв`язку з якими необхідно здійснити арешт майна, вид майна, що належить арештувати і були додані документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати (ч.2 ст.171 КПК України).

Клопотання було розглянуто у відповідності до вимог ст.172 КПК України, а безпосередньо при вирішенні питання про арешт майна були дотримані положення ст.173 КПК України.

Твердження апелянта про застосування слідчим суддею заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підозрюваного стосовно майна, яке йому не належить, а належить іншій особі є безпідставними.

Так відповідно до ч.1 ст.181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до Закону України від 01.07.2004 № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Вчинення будь-якого правочину щодо передачі прав на нерухоме майно повинно обов`язково супроводжуватися подальшою державною реєстрацією відповідних змін щодо права власності та інших прав на нерухоме майно у Реєстрі прав власності на нерухоме майно. При цьому, виключно відомості про право власності на нерухоме майно наявні у вказаному Реєстрі є єдиною достовірною інформацією про власника конкретного нерухомого майна.

Клопотання слідчого щодо власника майна обґрунтовувалося інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта з індексним номером документа 79901767 від 08.02.2017.

Інформація про інші права на вказане майно у реєстрі була відсутня.

Дійсно на підтвердження своїх доводів ОСОБА_7 були надані копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, при цьому вказана і у них інформація суперечить інформації наданої слідчим. Однак витяги, копії яких надала апелянт не були предметом дослідження слідчим суддею, крім того вони датовані 2013 і 2014 роками, тоді як інформаційна довідка надана слідчим датована лютим 2017 року.

Враховуючи вказані обставини (наявність витягу, який сформовано пізніше) колегія суддів вважає, що зазначені в апеляційній скарзі доводи не тягнуть за собою підстав для скасування ухвали слідчого судді, оскільки надані ОСОБА_7 документи станом на 10.03.2017 не спростовують зміст доказів, які надав слідчий на підтвердження клопотання про накладення арешту.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_7 не позбавлена права звернутися із клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст.174 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді також не встановлено.

Керуючись ст. ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт майна. Накладено арешт на майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_8 , а саме: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; садовий будинок АДРЕСА_2 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4