Дата документу Справа № 336/4004/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 336/4004/18 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/778/880/18 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7

розглянула 15 серпня 2018року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21 липня 2018 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Владивосток Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002507 від 19 липня 2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 18.07.2018 року до 19.07.2018 року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , через дерев`яний паркан, проник на територію вказаного домоволодіння.
Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, через розбите вікно проник до будинку АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав базальтову вату в чорній обмотці в кількості 80 квадратних метрів, вартістю 3000 гривень, камери відеоспостереження «Olbec» модель LC 302-3.6, в кількості 2 штуки, загальною вартістю 4000 гривень, мікрохвильова піч червоного кольору, вартістю 5000 гривень, які належать ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Після чого ОСОБА_8 переніс викрадені речі до себе додому, а саме за адресою АДРЕСА_1 , чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 12000 гривень.
19 липня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0002507 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

19 липня 2018 рокуОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України.

20 липня 2018 рокуОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

21 липня 2018 року слідчий Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , в обґрунтування якого послався на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і неможливість застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні тяжкого злочину, а також те, що знаходячись на свободі ОСОБА_8 зможе незаконно впливати на осіб, які є свідками по кримінальному провадженню, може переховуватися від органів досудового розслідування, не працевлаштований та не має постійного джерела доходів.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_11 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, просить її скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що слідчим і прокурором не було надано жодного доказу, який би вказував на намір підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, перешкоджати розслідуванню або вчинити нове кримінальне правопорушення. Вказані докази не були наведені в оскаржуваній ухвалі також. Крім того, підозрюваний має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, мешкає разом з дружиною, працює неофіційно та має джерело доходу. Також зазначає, що ОСОБА_8 визнав свою провину у скоєному злочині, надав пояснення щодо обставин його вчинення, дозволив огляд свого місця проживання, добровільно видав викрадене майно, повністю відшкодував матеріальну шкоду, сприяє розкриттю та розслідуванню кримінального правопорушення. Вказує на те, що потерпіла та свідки вже були допитані, а тому обрання більш м`якого запобіжного заходу не вплине на можливість підозрюваного впливати на них, знищити, сховати чи спотворити будь-який доказ, який має істотне значення для обставин кримінального правопорушення. Вважає, що ухвала слідчого судді скопійована з клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, навіть містить аналогічні помилки. Крім того, в порушення ч. 2 ст. 193 КПК України, слідчий суддя не роз`яснив підозрюваному його права, пам`ятка про які під час розгляду клопотання йому не вручалась.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

У відповідності до ст. 29 Конституції України та ст.ст.176, 177, 178 КПК України, право на свободу і особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід враховувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки останнього.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та вказаною нормою передбачені виключення, які, натомість, не стосуються обставин даного провадження.

Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Крім того, при судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен врахувати вимоги п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, в правовій позиції Європейського суду з прав людини, викладеній у рішенні від 26 червня 1991 року у справі "Летельє проти Франції", попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути "формою очікування" обвинувального вироку.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29 вересня 2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження вимоги закону, з якими пов`язані питання застосування до особи запобіжного заходу та практику Європейського суду з прав людини, яка згідно ч.2 ст. 8, ч.5 ст. 9 КПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавстваслідчим суддею дотримано не було.

За змістом поданої апеляції, обгрунтованність висунутої ОСОБА_8 підозри за ч.3 ст. 185 КК України не оспорюється та, з урахуванням наданих доказів і початкової стадії досудового розслідування, є такою, що підтверджується наданими матеріалами.

Однак, слідчий суддя, належним чином не перевіривши клопотання слідчого в частині наявності усіх зазначених слідством ризиків, не умотивувавши свій висновок, вказав в ухвалі, що більш м`які заходи не зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного.

При цьому судова колегія звертає увагу на змістовність оскаржуваного судового рішення, яке збігається із змістом клопотання органу досудового розслідування та, без належного обґрунтування, носить формальний характер, що вказує на небезпідставність доводів апеляції з цього приводу.

Так, за змістом ухвали слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. При цьому, усі встановлені ризики аргументовані лише відсутністю постійного доходу і вчиненням тяжкого злочину.

З цього приводу колегія суддів зауважує, що наявність підозри у вчиненні тяжкого злочину, відповідно до вимог ст. 178 КПК України та усталеної практики Європейського суду з прав людини, сама по собі не може слугувати підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу та повинно враховуватися у сукупності з іншими обставинами.
У справі «Мамедова проти Росії»(Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість продовження тримання заявниці під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Слідчий суддя зобов`язаний проаналізувати особисті обставини щодо підозрюваної особи докладніше та навести на користь тримання його під вартою конкретні підстави, підкріплені доказами, що узгоджується із положеннями ст. 196 КПК України.

Зазначеного вище слідчий суддя не виконав.

За ч.3 ст. 183 КПК України встановлений обов`язок слідчого судді, суду при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави. При цьому, у даному випадку, означені в ч.4 ст. 183 КПК України обмеження для визначення стосовно ОСОБА_8 розміру застави, відсутні.

Однак, зазначених вимог слідчий суддя також не дотримався.

Встановлені істотні порушення вимог КПК України, згідно п.3 ч.1 ст. 409 КПК України, передбачають скасування оскаржуваного рішення.

Вирішуючи клопотання по суті, судова колегія знаходить, що ризик вчинення нового злочину, враховуючи, що на розгляді в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 342 КК України, таким, що знайшов своє підтвердження.
Однак,з огляду на надані органом досудового розслідування матеріали і за відсутності інших відомостей, прокурором не доведена неможливість застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу.

При цьому, згідно ст. 178 КПК України, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_8 раніше не судимий, документально підтверджені наявність у останнього постійного місця проживання, родинних зв`язків, оскільки він одружений та має двох неповнолітніх дітей.

З огляду на сукупність наведених обставин, колегія суддів вважає недоведеною неможливість забезпечити належну поведінку підозрюваного шляхом застосування менш репресивного запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що належну поведінку ОСОБА_8 можливо забезпечити шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, що відповідатиме меті досягнення дієвості цього провадження і буде адекватним превентивним заходом.
На думку колегії суддів, такий запобіжний захід, який слід застосувати цілодобово, що передбачає часткове задоволення апеляції, здатний убезпечити негативну поведінку підозрюваного.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи і підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати більш м`який запобіжний захід, знайшли своє підтвердження, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

У відповідності до вимог п.1 ч.3 ст. 202 КПК України підозрюваний підлягає негайному звільненню. Виконання зазначеної ухвали, згідно ч.3 ст. 181 КПК України покладається на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_8 .
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2018 року, якою ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.
Обрати відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на шістдесят днів, починаючи з 15 серпня 2018 року по 18 вересня 2018 року включно.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово протягом строку дії домашнього арешту залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за винятком виконання обов`язку щодо прибуття за викликом слідчого, прокурора, слідчого судді або суду у встановленому законом порядку.
Звільнити з-під варти ОСОБА_8 негайно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4