УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чорнобай клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000443 від 27.11.2017 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта-середньо-спеціальна, не працюючого, не одруженого, не судимого,-

- підозрюваного у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

В С ТА Н О В И В:

16 лютого 2018 року до суду надійшли матеріали з клопотанням прокурора про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, посилаючись на те, що на час вчинення інкримінованого діяння та на час внесення клопотання останній за своїм психічним станом не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, через відмічені в клінічній картині прояви межової психопатології, розлади шизотипового спекту в емоційно-вольовій сфері і мисленні, зниження критичності, що становить пасивний тип суспільної небезпеки.
Так, 26 листопада 2017 року близько 09-30 години, маючи умисел на заволодіння чужим майном, яке знаходилось в домоволодінні по АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, через незамкнені двері, проник до будинку, звідки таємно вчинив крадіжку мобільного телефону марки " Nokia-230", вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 07.12.2017 № 4/2428 становить 556,25 грн, з сім- картою стартового пакету мобільного оператора "Київстар", вартість якої становить 25 грн., а також картою пам"яті "Adata 4GB micro- SD HC", вартість якої становить 119 грн., який належить ОСОБА_6 , чим спричинив останній матеріальних збитків на загальну суму 700,25 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисним діями вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні вину визнав, пояснив, що був у знайомої на святкуванні дня народження з , познайомився з ОСОБА_7 . Потім разом пішли до нього додому, щоб взяти табаку, після цього повернулися назад. Далі ОСОБА_8 пішов додому, а він залишився у знайомої на ночівлю. Через деякий час він пішов до ОСОБА_9 , щоб знову взяти табаку. ОСОБА_8 спав, він взяв відеречко з табаком, три запальнички і телефон, щоб туди поставити свою сім-картку і подзвонить, оскільки його телефон розрядився. Вранці прийшов ОСОБА_10 вимагав повернути табак і запальнички, про телефон нічого не говорив. Самостійно телефон ОСОБА_8 не повернув, оскільки забув про нього. Чому після дзінка не залишив телефон на місці не пам"ятає, оскільки був в стані алкогольнго сп"яніння.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти задоволеного клопотання.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 26.11.2017 року поставила телефон на зарядку, так як він розрядився. Близько 5 год ранку цього ж дня вона поїхала з дому, телефон забула. Хату вона не закривала, оскільки дома були чоловік та син. Коли близько 15-00 год. повернулася додому, то виявила відсутність телефону. Сказала сину. Він сходив туди, де гуляв ввечері, але гості вже роз"їхались. За допомогою звернулася до працівників поліції.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, встановив наступне.
Згідно ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.
Статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.
Обставини вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, підтверджуються сукупністю досліджених безпосередньо у судовому засіданні доказів.
Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що у сусідки ОСОБА_12 в кінці листопада 2017 року був день народження, він також пішов. Коли збирався додому, хлопці попросили табаку, щоб не повертатися він взяв з собою ОСОБА_13 , з яким познайомився в той вечір. Дав йому табак і той пішов. Вранці наступного дня коли прокинувся, то побачив, що двері в хаті відкриті. Запитав батька, той відповів, що до хати не приходив, порається в дворі по хазяйству. Повернувся до хати, виявив відсутність відерця з табаком та трьох запальничок. У сусіда, який ремонтував автомобіль, запитав чи бачив когось. Сусід повідомив, що з їхнього двору виходив якийсь хлопець, щось ніс. Здогадавшись хто це був, він побіг до сусідки, там побачив своє відерце з табаком. Сказав Півню, щоб віддав запальнички, той повернув. На той час він не знав, що зник телефон матері.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що вона була понятою під час проведення у сільській раді слідчої дії. Працівники поліції привезли ОСОБА_5 і в кармані куртки виявили телефон Nokia. Він пояснив, що був у гостях в Жорнокльовах і взяв телефон. Також була присутня сектерар сільської ради ОСОБА_15 . Коли працівники поліції виявили телефон, то ОСОБА_5 не був наляканий чи здивований.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що телефон, який виявили у ОСОБА_5 був світлого кольору. Останній сказав, що був в гостях у с. Жорнокльови, телефон взяв в якомусь будинку, кому саме належить телефон він не знає.
Обгрунтованість клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню, а також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами: рапортом чергового відділення поліції про прийняття заяви потерпілої про вчинення злочину, протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколом огляду місця події від 26.11.2017 з фототаблицею, висновком судово-товарознавчої експертизи № 4/2428 від 07.12.2017, висновком судово-психіатричної експертизи № 5 від 05.01.2018 ( матеріали кр. пров. а.с. 2, 3, 11-14, 34-39, 68-71).
Оцінюючи досліджені під час судового розгляду даного клопотання докази, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів достатніми та взаємозв"язаними між собою.
Згідно пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» неосудність є юридичною категорією, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК) належить виключно до компетенції суду.
Так, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 5 від 05.01.2018 року (матеріали кр. пров. а.с. 68-71) ОСОБА_5 на період скоєння інкримінованої йому дії наявність хронічного психічного захворювання у формі шизофренії і на теперішній час - стан ремісії з проявами межової психопатології і за своїм психічним станом через відмічені в клінічній картині пряви межової психопатології, розлади шизотипового спекту в емоційно-вольовій сфері і мисленні, зниження критичності, що становить пасивний тип суспільної небезпеки,що позбавляло на вказаний період інкримінованого йому діяння та позбавляє його на теперішній час здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, та унеможливлює його подальшу участь у слідчих діях та судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.
Відповідно до ч. 4 ст. 503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно-небезпечними.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності, що виключає застосування до нього покарання, а тому відносно нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру.
Згідно статті 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
У відповідності до вимог статей 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом.
Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3-5 ст.94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч.1 ст.94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 5 від 05.01.2018 року, до ОСОБА_5 можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, передбачені ст. 94 КК України, у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Визначаючи вид примусових заходів медичного характеру суд враховує обставини вчинення і тяжкість вчиненого діяння, характер і тяжкість захворювання ОСОБА_5 , стан здоров"я особи на даний час. Суд дійшов висновку, що відносно ОСОБА_5 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 92-94 КК України, ст.ст. 372, 512-513 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Речовий доказ по справі: мобільний телефон "Nokia-230", переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити останній.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Чорнобаївський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1