н/п 1-кс/640/5200/18
"18" травня 2018 р.Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
18.05.2018 року старший слідчий відділу СУ ГУНП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_3 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням погодженим з прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , яким просив:
1.Накласти арешт на нерухоме майно, а саме: автомобіль марки «RENULT TRAFIC», білого кольору, VIN: НОМЕР_1 , державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
2.Накласти арешт на нерухоме майно, а саме: автомобіль марки «SHEVROLET AVEO», білого кольору, VIN: НОМЕР_3 , державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
3.Заборонити ОСОБА_5 розпоряджатись даним майном.
На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_6 в період з 11.07.2006 по 27.08.2007 працюючи у відділенні №31 ВАТ КБ «Надра» ХРУ, розташованого за адресою: м.Харків вул. Пушкінська, 92, згідно наказу №-150П від 12.07.2006 директора філії ВАТ КБ «Надра» Харківського регіонального управління, займаючи посаду менеджера по роботі з фізичними особами, маючи досвід роботи в банківській системі і споживчого кредитування фізичних осіб, бажаючи отримувати доходи будь-яким шляхом включаючи і злочинний, керуючись корисливими мотивами, з метою незаконного збагачення та заволодіння чужим майном - грошовими коштами ВАТ КБ «Надра» ХРУ, розуміючи переваги вчинення злочинів організованою групою спільно з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , який був посадовою особою - начальником відділення №31 ВАТ КБ «Надра» Харківського регіонального управління, котрий обіймав цю посаду відповідно до наказу №137-П від 03.07.2006 року директора філії ВАТ КБ «Надра» ХРУ з 03.07.2006г. по 05.05.2008р., будучи обізнаним про їх злочину діяльність, увійшов до складу створеної і очолюваної ОСОБА_8 організованої групи, діяльність якої була спрямована на систематичне заволодіння чужим майном - грошовими коштами ВАТ КБ «Надра» ХРУ, що видаються банком як кредитування фізичних осіб, відповідно до відведеної йому функцією в складі організованої групи, в період з 27 лютого 2007 року по 31 травня 2007 року, під час відсутності позичальників, незаконно оформляли кредитні договори від імені останніх, за якими учасниками організованої групи в подальшому здійснювалося заволодіння грошовими коштами за що були в їх розпорядженні платіжними кредитних картах, оформлених на цих осіб без їх відома і згоди.
26.03.2018 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.5 ст.191, ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366 КК України.
Відповідно до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, для забезпечення цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.
Слідчий вказав, що в ході досудового розслідування ВАТ КБ «Надра» в рамках даного кримінального провадження заявлено цивільний позов про стягнення солідарно з підозрюваних на користь ВАТ КБ «Надра» завдану майнову шкоду в розмірі 16 992 896,58 гривень.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Відповідно до копії довідки реєстраційної картки транспортного засобу, у власності ОСОБА_5 перебуває транспортний засіб автомобіль марки «RENULT TRAFIC», білого кольору, VIN: НОМЕР_1 , державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .
Відповідно до копії довідки реєстраційної картки транспортного засобу, у власності ОСОБА_5 перебуває транспортний засіб автомобіль марки «SHEVROLET AVEO», білого кольору, VIN: НОМЕР_3 , державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 .
Згідно з ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Слідчий, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, проте в судове засідання не з`явився.
18.05.2018 до суду надійшла заява слідчого СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_9 від 18.05.2018, якою він просив розглядати клопотання про арешт майна підозрюваної ОСОБА_5 без його участі. Вказав, що клопотання підтримує в повному обсязі.
Оскільки сторона кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, довела наявність достатніх підстав вважати, що майно, яке не було тимчасово вилучене, власником може бути відчужене, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, дане клопотання розглядається слідчим суддею без повідомлення власника майна.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
26.03.2018 о 17 год. 45 хв. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України.
В межах даного кримінального провадження представником ВАТ КБ «Надра» - ОСОБА_10 заявлено цивільний позов в порядку ст.. 28 КПК України, яким просив стягнути з винних осіб на користь ВАТ КБ «Надра» спричинену матеріальну шкоду у розмірі 16 992 896, 58 грн.
Згідно реєстраційної картки транспортного засобу, у власності ОСОБА_5 перебуває транспортний засіб автомобіль марки «RENULT TRAFIC», білого кольору, VIN: НОМЕР_1 , державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 та автомобіль марки «SHEVROLET AVEO», білого кольору, VIN: НОМЕР_3 , державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 .
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність підстав вважати, що вчинено кримінальне правопорушення, накладання арешту на вказане у клопотанні майно підозрюваного забезпечить цивільний позов у даному кримінальному провадженні.
Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов"язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити власнику транспортних засобів ОСОБА_5 , відчуження та розпорядження вказаними транспортними засобами, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 107, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на транспортні засоби, а саме: автомобіль марки «RENULT TRAFIC», білого кольору, VIN: НОМЕР_1 , державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , та автомобіль марки «SHEVROLET AVEO», білого кольору, VIN: НОМЕР_3 , державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , які на праві власності належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони їх відчуження та розпорядження до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1