УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2018 р. Слідчий суддя Київський районний суд м. Харкова ОСОБА_1 , вивчивши скаргу потерпілої у кримінальному провадженні №0000715 від 21.08.2014 ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора,-
ВСТАНОВИВ:
03.10.2018 до Київського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора, подана в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України, у якій скаржниця просить:
1. Поновити строк на подання скарги на бездіяльність прокурора, слідчого;
2. Зобов`язати прокурора скласти передбачене ст.575 КПК України клопотання із необхідними документами про видачу ОСОБА_3 в Україну та передати його через прокуратуру Харківської області до Генеральної прокуратури України для вирішення питання звернення із відповідним запитом до компетентного органу Російської Федерації.
На обґрунтування скарги потерпіла ОСОБА_2 зазначила наступне.
Слідчим управлінням ГУ МВС України у Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000715 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у викраденні та вбивстві гр. ОСОБА_5 (п.п. 3, 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.3 ст. 146 КК України), в якому вона, ОСОБА_2 , визнана потерпілою. Підозрюваний у справі ОСОБА_3 ще на початку 2014 року зник зі свого постійного місця проживання та тепер переховується від слідства. Органами внутрішніх справ його було оголошено у міжнародний розшук. Нещодавно їй стало відомо, що 11.01.2018 на території АР Крим ОСОБА_3 був затриманий правоохоронними органами Російської Федерації. 12.01.2018 відділу міжнародного поліцейського співробітництва НП України ГУНП в Харківській області від НЦБ Інтерполу в Російській Федерації надійшло повідомлення про затримання підозрюваного ОСОБА_3 правоохоронними органами Російської Федерації. До прокуратури Харківської області з відділу міжнародного поліцейського співробітництва повідомлення про затримання ОСОБА_3 надійшло 30.01.2018.
Скаржниця вказує, що в порушення імперативної норми, встановленою ст. 575 КПК України, а ні слідчим, а ні прокурором клопотання про видачу в Україну розшукуваного ОСОБА_3 у встановлені законом п`ятиденний строк складене не було. Отже, процедура екстрадиції розпочата не була.
Посилаючись на ч.ч.1,3,4 ст. 9 КПК України, ч.1 ст. 9 Конституції, ч. 2 ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року №1906 « Про забезпечення належного захисту прав і законних інтересів громадян та осіб, що проживають на їхніх територіях", Конвенцію про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, ратифікованої 10.11.1994 року Верховною Радою України, вважала відсутніми правові підстави, які б звільняли прокурора та слідчого від обов`язків, встановлених ст.575 КПК України.
Зазначила, що на запит адвоката була надана відповідь від прокуратури Харківської області вих. №04/2/8-75-15 від 10.08.2018 року, у якій прокурор із посиланням на ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» зазначає, що «Оскільки тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною України, на яку поширюються дія Конституції України та законів України, то у цій частині ситуації неприйнятним буде й порушення питання про видачу підозрюваного перед Російською Федерацією».
Проте, як зазначає скаржниця, зазначений закон питання екстрадиції не регулює, та не встановлює підстав, які б звільняли слідчого або прокурора від обов`язку скласти клопотання про екстрадицію розшукуваної особи та подати його до центрального органу України у порядку, передбаченому ст. 575 КПК України.
Також вказала, що підозрюваний ОСОБА_3 був затриманий правоохоронними органами Російської Федерації, про що НЦБ Інтерполу в Російській Федерації повідомило ГУНП в Харківській області. Тому, на її думку, питання видачі розшукуваного ОСОБА_3 в Україну відноситься до компетенції Генеральної прокуратури Російської Федерації та не потребує взаємодії з незаконними органами, створеними на території АР Крим. Крім того, на її думку, навіть у разі виникнення потреби взаємодії з такими органами, слід виходити з того, що відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону встановлення зв`язків та взаємодія органів державі влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав, свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Таким чином, з метою виконання міжнародних договорів Законом передбачено встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України з незаконними органами, створеними на тимчасово окуповані території.
На думку ОСОБА_2 , прокурор не виконав покладених на нього ст.575, ст.9 КПК України обов`язків, у десятиденний строк таке клопотання із відповідними документами не було підготовлено та не було надіслано до Генеральної прокуратури України. Отже, видача ОСОБА_3 в Україну стала неможливою через бездіяльність прокурора та слідчого.
Крім того зазначила, що лист прокуратури Харківської області від 10.08.2018 року був надісланий адвокату простою кореспонденцією та отриманий її представником лише 26.09.2018 року. Отже строк на подання скарги пропущений нею з поважних причин, що не залежали від її волі. Внаслідок чого вона звертається до суду з клопотанням про поновлення строку оскаржена бездіяльності прокурора.
Слідчий суддя, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, приходить висновку про те, що скарга підлягає поверненню заявнику, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.
В ч. 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, серед яких, відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено право заявника оскаржити бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Як зазначено вище, зі скарги вбачається, що скаржниця оскаржує відмову прокурора скласти передбачене ст.575 КПК України клопотання із необхідними документами про видачу ОСОБА_3 в Україну та передати його через прокуратуру Харківської області до Генеральної прокуратури України для вирішення питання звернення із відповідним запитом до компетентного органу Російської Федерації.
В той же час, ОСОБА_2 не зазначає в скарзі якого саме прокурора вона просить суд зобов`язати виконати вищевказані процесуальні дії.
Однак, у скарзі ОСОБА_2 посилається на відповідь від прокуратури Харківської області вих.. №04/2/8-75-15 від 10.08.2018 року.
З доданої до матеріалів скарги копії листа від 10.08.2018 №04/2/8-75-15 вбачається, що вказаним листом за підписом начальника управління прокуратури Харківської області ОСОБА_6 надана відповідь адвокату ОСОБА_7 , яку фактично у поданій до слідчого судді в порядку ч.1 п.1 ст.303 КПК України скарзі оскаржує потерпіла у кримінальному провадженні №0000715 ОСОБА_2 .
При цьому, як вбачається з доданого скаржницею до скарги Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000715 від 21.08.2014, процесуальними керівниками у вказаному кримінальному провадженні є прокурори ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .
Тобто, ОСОБА_2 оскаржує не бездіяльність процесуального керівника у кримінальному провадженні №0000715 від 21.08.2014, яке проводиться Головним управлінням Національної поліції в Харківській області, а начальника управління прокуратури Харківської області ОСОБА_6 .
Виходячи з аналізу норм КПК України, законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному проваджені під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, і з врахуванням положень ч.6 ст.9 КПК України правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду скарг, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом.
Отже, враховуючи те, що скаржник оскаржує бездіяльність начальника управління прокуратури Харківської області, а цей орган розташований по вулиці Б.Хмельницького, 4 у м.Харкові, то дана скарга не підлягає розгляду в Київському районному суді м.Харкова, оскільки прокуратура Харківської області територіально не відноситься до Київського району м.Харкова, а за територіальністю відноситься до Основ`янського району м.Харкова.
Відповідно до п.2 ч.2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.
З огляду на викладене, оскільки скарга не підсудна Київському районному суду м.Харкова, вважаю за необхідне повернути скаргу потерпілої у кримінальному провадженні №0000715 від 21.08.2014 ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора - для подання до належного суду.
Одночасно заявнику роз`яснюються вимоги ч.7 ст.304 КПК України, відповідно до якої повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 303, п.2 ч.2 ст.304, ст.372, ст.392 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвалив:
Скаргу потерпілої у кримінальному провадженні №0000715 від 21.08.2014 ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора - повернути заявнику.
Копію ухвали про повернення скарги, скаргу та додані до скарги документи невідкладно надіслати скаржниці.
Роз`яснити потерпілій ОСОБА_2 , що повернення скарги не позбавляє заявника права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення. Оскільки ухвалу слідчого судді ухвалено без виклику особи, яка може її оскаржити, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1