Справа № 396/827/18
Провадження № 1-в/396/35/18
УХВАЛА
23.05.2018 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області
у складі: головуючого ОСОБА_1
з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,
представника відділу з питань пробації ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новоукраїнка подання начальника Новоукраїнського РВ з питань пробації ОСОБА_4 про звільнення від відбування призначеного судом покарання, у зв`язку з закінченням випробувального строку щодо засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,
Начальник Новоукраїнського РВ з питань пробації ОСОБА_4 звернулась до суду із поданням про звільнення від призначеного судом покарання відносно ОСОБА_5 , посилається на те, що ОСОБА_5 вироком Новоукраїнського районного суду від 04.04.2014 року був визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.ч. 1,2 ст.185, ч.1 ст.277 КК України, на підставі ст.70 КК України засуджений до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання із випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
У травні 2016 року засудженому ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні під час іспитового строку кримінальних правопорушень за ч.ч. 2,3 ст.185 КК України. На час складення подання обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 по суті не розглянуто. Останній зарекомендував себе позитивно, 26.03.2015 року призваний на військову службу.
Посилаючись на презумпцію невинуватості, завжаючи на відсутність обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 , який набрав законної сили, просить суд вирішити питання щодо звільнення його від призначеного судом покарання.
В судовому засіданні представник відділу з питань пробації ОСОБА_4 подання підтримала з підстав, зазначених у ньому, просить його задовольнити, повідомила, що засуджений ОСОБА_5 не допускав грубих порушень обов`язків, покладених на нього судом, не вчиняв адміністративних правопорушень, на даний час відсутні обвинувальні вироки, які б підтверджували його вину у вчиненні нових злочинів.
Прокурор заявлене подання заперечила, вважаючи його безпідставним, просить відмовити у його задоволенні, повідомила, що ОСОБА_5 не може бути звільнений від призначеного судом покарання, оскільки вчинив нові злочини під час іспитового строку, хоча обвинувальних вироків на даний час немає, але обвинувальний акт відносно нього протягом тривалого часу перебуває на розгляді суді, й суд позбавлений можливості розглянути його, у зв`язку із перебуванням ОСОБА_5 в зоні проведення АТО (ООС).
Засуджений ОСОБА_5 і його захисник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, адвокат ОСОБА_6 у телефонному режимі повідомив, що його підзахисний ОСОБА_5 перебуває в зоні проведення ООС і не може з`явитися до суду, у зв`язку із загостренням ситуації на лінії розмежування, оскільки він знаходиться на передовій позиції оборони, сам захисник також не може прибути до суду, внаслідок зайнятості в судовому засіданні в Апеляційному суді Кіровоградської області, просить розглянути подання у їх відсутності та задовольнити його.
Згідно ч.5 ст.539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Зважаючи на відсутність заперечень від прокурора та представника відділу з питань пробації, суд ухвалив про розгляд подання у відсутності засудженого ОСОБА_5 і його захисника.
Вирішуючи заявлене подання про звільнення ОСОБА_5 від призначеного судом покарання, суд виходить із наступного.
Згідно ч.3 ст.75 КК України, у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71,72 цього Кодексу.
Згідно ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, ЗУ "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Системний аналіз вищезазначених правових норм, на думку суду, вимагає наявність таких обов`язків підстав, які унеможливлюють звільнення засудженого від призначеного судом покарання, якими є невиконання покладених обов`язків і вчинення під час іспитового строку нового злочину, а також систематичне вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Згідно ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
За таких обставин, суд приходить до переконання про неприпустимість розширеного трактування положень ст.ст. 75,78 КК України і ст.166 КВК України, а тому, із метою недопущення погіршення становища засудженого, тлумачить зазначені правові норми буквально.
Отже, звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного судом покарання є неможливим лише у випадку вчинення ним нового злочину під час іспитового строку, й ця обставина повинна бути доведена виключно обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили, й не може доводитися за допомогою висловлюванням припущень, такими як повідомлення про підозру чи надісланим до суду обвинувальним актом
Вказана позиція підтверджується Рішенням КСУ від 27.10.1999 року у справі №1-15/99, згідно якої сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи або пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати, як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили.
Крім цього, суд посилається на рішення ЄСПЛ, в яких суд міжнародної інстанції зазначав про неприпустимість порушення презумпції невинуватості, пропонуючи посадовим особам органів державної влади уникати у своїх діяльності, рішеннях та офіційних висловлюваннях передчасних висновків чи тверджень про вчинення особою кримінально караного правопорушення без наявності обвинувального вироку, який набрав законної сили.
Так, ЄСПЛ визнав, що порушення презумпції невинуватості має місце, коли:
- слідчий або прокурор в тій чи іншій формі офіційно заявляє про характеристику вчинених особою дій як «злочинів» і про те, що вони є винними у їх вчиненні (справа «Хужин та інші проти Росії»);
- прокурор допускає заяви задовго до складання обвинувального висновку про те, що особа була «фактичним злочинцем» (справа «Шагін проти України»);
- заяви працівників поліції, які містили недвозначні твердження щодо вини у вчиненні злочинів до ухвалення вироку (справа «Довженко проти України»);
- відображення у судовому рішенні щодо особи, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, думки про те, що вона винна без доведення її вини відповідно до закону. Навіть без формального висновку про винуватість достатньо наявності будь-якого висловлювання, з якого вбачається, що суд вважає особу винною (справи «Грабчук проти України», «Пантелеєнко проти України»).
Зважаючи на вищевикладені правові висновки ЄСПЛ, згода суду із позицією прокурора про те, що ОСОБА_5 вчинив під час іспитового строку новий злочин до постановлення обвинувального вироку, означатиме свідоме нехтування презумпцією невинуватості.
Крім цього, вирішуючи заявлене подання суд керується внутрішнім переконанням і принципом судової дискреції, можливість застосування якої підтверджена висновком ВС/ККС (постанова від 01.02.2018 у справі №634/609/15-к), згідно якої суд вищої інстанції роз`яснив поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві.
Це поняття включає повноваження суду обирати між законними альтернативами та діяльність суду із вирішення спірних правових питань.
Суд вважає спірним питання неможливості звільнення особи від призначеного судом покарання у випадку наявності повідомленої підозри чи висунутого обвинувачення, за відсутності обвинувального вироку, який набрав законної сили, а тому не може погодитися із судовою практикою, в яких суди аналогічні питання вирішують на формальних підставах, по єдиному шаблону, і з порушенням презумпції невинуватості.
При цьому суд переконаний, що такі питання повинні вирішуватися, виходячи із принципу верховенства права, застосовуючи індивідуальний підхід, із врахуванням конкретних обставин, особи засудженого та суспільного інтересу.
Так, судом не встановлено та прокурором не доведено фактів невиконання засудженим ОСОБА_5 покладених на нього судом обов`язків. При цьому, й представник відділу з питань пробації не зазначає у своєму поданні про невиконання таких обов`язків чи систематичне вчинення засудженим адміністративних правопорушень, у зв`язку з чим суд не вправі виходити за межі доводів подання і самостійно перевіряти чи встановлювати такі обставини.
Єдиною підставою, яку прокурор вважає перешкодою для звільнення засудженого від призначеного судом покарання, є наявність обвинувального акту, в якому ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні трьох злочинів під час іспитового строку, проте суд не вправі визнавати цю обставину як належний і допустимий доказ вчинення ним нового злочину.
Інших доказів вчинення ОСОБА_5 злочину не надані, у зв`язку з чим приходить до висновку про відсутність перешкод для задоволення заявленого подання.
При цьому, суд враховує особу засудженого, який характеризується виключено позитивно.
Також суд оцінює суспільний інтерес, пов`язаний із вирішенням вказаного подання.
Так суд частково погоджується із доводами прокурора про те, що ОСОБА_5 міг вчинити нові злочини під час іспитового строку, на що вказує направлений до суду обвинувальний акт, навіть зважаючи на відсутність обвинувального вироку.
Дана обставина може свідчити про те, що ОСОБА_5 після надання йому судом шансу довести перед суспільством своє виправлення та зміну своєї поведінки допустив помилку та знову став на злочинний шлях, чим заподіяв шкоду суспільним інтересам.
Проте така, ймовірно, завдана суспільству шкода, на переконання суду, цілком компенсується подальшою поведінкою ОСОБА_5 , який протягом двох років здійснює захист цих же суспільних інтересів, боронячи Вітчизну на передових позиціях лінії розмежування від збройної агресії Російської Федерації.
Згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи самовіддану поведінку ОСОБА_5 , факт щоденного ризикування своїм життям задля захисту народу України, суд переконаний, що останній, на даний час, в повній мірі спокутував свою вину перед суспільством і довів факт свого перевиховання, що і є головною метою умовного засудження.
Зважаючи, що іспитовий строк закінчився 04.04.2016 року, відсутні перешкоди для звільнення засудженого від призначеного покарання, ОСОБА_5 довів своє виправлення та перевиховання, а тому подання підлягає до задоволення.
Керуючись ст.539 КПК України, ст.78 КК України,
Подання задовольнити.
Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Новоукраїнського районного суду від 04.04.2014 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 7 діб через Новоукраїнський районний суд.

Головуючий: ОСОБА_1