Номер провадження: 11-кп/785/763/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_8 , на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 03 березня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001644 від 29 вересня 2017 року,яким

ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Фараонівка Саратського району Одеської області, громадянин України, має неповну середню освіту, зі слів перебуває в цивільному шлюбі, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості,
обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 03 березня 2018 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Термін відбування покарання ОСОБА_8 обчислюється з моменту його фактичного затримання, тобто з 03 березня 2018 року.
Оскаржуваним вироком встановлено, що 16 червня 2017 року близько 12:00 години, ОСОБА_8 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (який вже засуджений вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 14.02.2018 року) з корисливих мотивів, маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи на вул.Агрономічній в м.Одесі, побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який йшов по вище вказівній вулиці, майно якого визначили об`єктом свого злочинного посягання.
Реалізуючи свій протиправний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна та переслідуючи ціль збагачення, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , наздогнали потерпілого біля будинку АДРЕСА_3 , де згідно відведеним ролям, ОСОБА_8 шляхом ривку зірвав з шиї ОСОБА_10 золотий ланцюг (цепочку) з золотим хрестиком загальною вагою 21 грамів вартістю 10500 гривень. З викраденим майном ОСОБА_9 та ОСОБА_8 зникли в невідомому напрямку, тим самим своїми навмисними діями заподіяли потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 10500 гривень.
Крім того, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи повторно, 19 червня 2017 року, близько 12 години, за попередньою змовою з ОСОБА_9 та іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з корисливих мотивів, маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи на розі вулиць Нікітіна та Дорожньої в м.Одесі, побачили раніше незнайому їм ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка йшла по вище вказівній вулиці, майно якої визначили об`єктом свого злочинного посягання.
Реалізуючи свій протиправний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна та переслідуючи ціль збагачення, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 разом з іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, наздогнали потерпілу біля будинку АДРЕСА_4 , де згідно відведеним ролям, ОСОБА_8 , шляхом ривку, зірвав з шиї ОСОБА_11 золотий ланцюг (цепочку) вагою 2 грами вартістю 2000 грн. із золотим хрестиком вагою 3 грами вартістю 3000 гривень. З викраденим майном ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та інша особа матеріали відносно якої виділені в окреме провадження з місця вчинення злочину зникли в невідомому напрямку, тим самим своїми навмисними діями заподіяли ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 5000 гривень.
Не погодившись із зазначеним вироком суду захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , в якій він не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій свого підзахисного просить вирок суду скасувати частково та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що призначене ОСОБА_8 покарання хоч і не виходить за межі санкції ч.2 ст.186 КК України, проте є явно несправедливим через надмірну суворість. Зазначає, що суд не врахував, обставини, які пом`якшують покарання, а саме те що обвинувачений давав правдиві показання, сприяв встановленню істини у кримінальному провадженні, щиро каявся та активно сприяв розкриттю злочину, злочин вчинив внаслідок тяжких особистих та сімейних обставин.

В судове засідання апеляційного суду захисник ОСОБА_7 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином засобами поштового зв`язку, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. З заявами про відкладення судового розгляду до суду не звертався.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 не заявляв клопотання про виклик ОСОБА_8 в судове засідання апеляційного суду. Не заявляв такого клопотання і сам обвинувачений ОСОБА_8 , а тому, відповідно до ч.4 ст.401 КПК України, ОСОБА_8 до апеляційного суду не викликався.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Згідно з ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В ході судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, у зв`язку з чим, суд обґрунтовано, в порядку ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Порушень під час судового розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України судом апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає доведеною вину ОСОБА_8 у вчиненні двох епізодів злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України за кваліфікуючими ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб та відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб повторно.

Пленум Верховного Суду України у пункті 1 своїй постанови №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" роз`яснив, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд при призначенні покарання ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував в якості обставин, що пом`якшують покарання повне визнання своєї провини та сприяння в розкритті злочинів.

Також суд врахував, особу обвинуваченого, його молодий вік, сімейний стан ОСОБА_8 , який зі слів перебуває у цивільному шлюбі.

Крім того суд при призначенні покарання врахував думку потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які просили призначити ОСОБА_8 покарання на розсуд суду.

В якості обставин, передбачених статтею 67 КК України, які б обтяжували покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочинів відносно осіб похилого віку.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст.75 КК України, оскільки ОСОБА_8 вчинив два епізоди тяжких злочинів проти власності щодо осіб похилого віку в громадських місцях та в денний час, що свідчить про особливу зухвалість вчинених злочинів і характеризує ОСОБА_8 виключно з негативної сторони.

Захисник в своїй апеляційній скарзі взагалі не обґрунтував, яким чином пом`якшуючі покарання обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 злочинів.

Слід зазначити, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.186 КК України, яке на думку апеляційного суду в повній мірі відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, є справедливим, достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчиненню ним нових злочинів, в зв`язку з чим не вбачає підстав для звільнення його від відбування реального покарання на підставі ст.75 КК України.

Враховуючи викладені обставини апеляційний вважає апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 подану в інтересах ОСОБА_8 не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, в зв`язку з чим відсутні підстави для його скасування або зміни.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м.Одеси від 03 березня 2018 року, яким ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4