Справа 635/2008/18
Провадження 1-кп/635/696/2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває зазначене кримінальне провадження.
В судовому засіданні обвинуваченим заявлено клопотання про заміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. В обгрунтування свого клопотання посилався на те, що стан його здоров"я погіршився, крім того, ризики, які слугували підставою для обрання у відношенні нього запобіжного заходу відпали. Також пояснив, що стан здоров"я його матері значно погіршився за час перебування його під вартою.
Заслухавши захисника обвинуваченого, яка підтримала заявлене клопотання, прокурора, який заперечував проти задоволення заявленого клопотання і просив продовжити обраний у відношенні обвинуваченого запобіжний захід ще на 60 днів, оскільки, ризики, які стали підставою для обрання у відношенні нього такого запобіжного заходу не відпали, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 червня 2018 року у відношенні ОСОБА_4 був продовжений раніш обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05 серпня 2018 року включно.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
При цьому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_4 злочинів свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч.3 ст.185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів та злочинів середньої тяжкості, їх суспільну небезпечність, що згідно з отриманими судом відомостями з ДУ "Центр охорони здоров"я Державної кримінально-виконавчої служби України" за №46 від12.07.2018 року, стан здоров"я обвиунваченого задовільний, без загострень, дані про особу обвинуваченого, які свідчать про те, що обвинувачений в разі зміни запобіжного заходу може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також враховуючи ту обставину, що розгляд судового провадження не закінчений, потерпілі та свідки не допитані, письмові та речові докази не досліджені, суд вважає наявним існування ризиків, які стали підставою для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З зазначених підстав суд приходить до висновку про продовження існування ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу та виправдовують тримання особи під вартою.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 331 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_4 та його захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Харківська установа виконання покарань (№27)" до 29 вересня 2018 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1