Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/371/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2018 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький матеріали кримінального провадження № 0000528, №0000560 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 30 березня 2018 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Балта, Одеської області, українець, громадянин України, освіта повна загальна середня, який не працює, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 07.07.1994 року Маневицьким районним судом Волинської області за ч.2 ст. 183-3, ст.. 43 КК України на 6 років позбавлення волі. 17.06.2000 року звільнений по відбуттю строку покарання;

- 05.02.2001 року Балтським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 140 КК України на 3 роки позбавлення волі. 10.09.2002 року звільнений по відбуттю строку покарання;

- 07.07.2004 року Балтським районним судом Одеської області за ч.3 ст. 187 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 13.09.2013 року звільнений по відбуттю строку покарання;

- 08.06.2015 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст. 190 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі. 10.11.2016 року на підставі ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.11.2016 року звільнений умовно-достроково з невідбутим строком 4 місяці 21 день;

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2, 3 ст.185 КК України, і призначено покарання із врахуванням ч.1 ст. 70 КК України , шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі обвин6увачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати. Зазначає, що не погоджується із застосуванням ч.3 ст. 185 КК України, а саме те, що обвинувачений замок не ламав. Вказує, що двері гаражу були відчинені, побачивши велосипед ОСОБА_6 вирішив його викрасти. Що стосується епізоду по ч.2 ст. 185 КК України зазначає, що грошові кошти в розмірі 500 грн. не викрадав, оскільки в цей час знаходився в судовому засіданні Онуфріївського районного суду Кіровоградської області по епізодові крадіжці велосипеда за ч.3 ст. 185 КК України.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та повторне викрадення жужого майна, поєднана з проникненням у інше приміщення за наступних обставин.

23 листопада 2017 року, близько 13.00 години, ОСОБА_6 , в с. Попівка, Онуфріївського району, Кіровоградської області, зі сторони городу пройшов на територію домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , шляхом пошкодження навісного замка на вхідних дверях, проник в приміщення гаража вказаного домоволодіння, звідки повторно таємно викрав належний потерпілій ОСОБА_9 гірський велосипед марки Titan Cayman, вартістю з урахуванням зносу 4139 грн. 63 коп. Після чого з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди, на зазначену суму.

14 грудня 2017 року близько 14.30 години, ОСОБА_6 , проходив повз домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_3 , що належить потерпілому ОСОБА_10 , зайшов до приміщення вказаного домоволодіння, скориставшись відсутністю власника домоволодіння, шляхом вільного доступу, таємно викрав 500 грн. Після чого з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на зазначену суму.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора у кримінальному провадженні, який просив вирок суду залишити без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

В судовому засіданні апеляційного суду Кіровоградської області обвинувачений ОСОБА_6 вину по епізоду крадіжки велосипеда визнав, проте заперечує кваліфікацію ч.3 ст. 185 КК України, оскільки замок не зламував, в гараж зайшов шляхом вільного доступу.

Крадіжку 500 грн. в потерпілого ОСОБА_10 заперечує, наголошує, що він себе обмовив. В цей час знаходився в приміщенні Онуфріївського районного суду Кіровоградської області, тому не міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_6 , його вина у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, доводиться іншими доказами, які узгоджуються між собою були предметом дослідження в суді першої інстанції:

- Протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 23.11.2017 року;

- Протоколом огляду місця події від 23.11.2017 року з фототаблицею, в якому зазначено, що місцем події є домоволодіння АДРЕСА_2 . На момент огляду встановлено, що в приміщенні гаражу відсутній гірський велосипед., згідно фототаблиць підтверджено пошкодження навісного замка;

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 05.12.2017 року за участю підозрюваного ОСОБА_6 з фототаблицею. Під час проведення слідчого експерименту підозрюваний повідомив обставини вчинення крадіжки майна з проникненням, належного потерпілій ОСОБА_9 ;

- Протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 14.12.2017 року;

- Протоколом огляду місця події від 14.12.2017 року з фототаблицею, в якому зазначено, що місцем події є домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_3 , належне потерпілому ОСОБА_10 ;

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 18.12.2017 року за участю підозрюваного ОСОБА_6 з фототаблицею. Під час проведення слідчого експерименту підозрюваний повідомив обставини вчинення крадіжки належного потерпілому ОСОБА_10 майна.

- Висновком судово-товарознавчої експертизи № 3816 від 24.11.2017 року, відповідно до якої ринкова вартість з урахуванням зносу гірського велосипеда марки «Titan Cayman», розміром рами 16, придбаний в травні 2017 року, бувший у використанні з весни 2017 року, у справному стані та без пошкоджень, станом на 23.11.2017 року складає 4139,63 грн..

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час досудового розслідування і в судовому засіданні не допущено порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 як і на правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України.

Колегія суддів звертає увагу, що кваліфікація за епізодом крадіжки у потерпілого ОСОБА_11 500 грн. фактично вчинена за ч.3 ст. 185 КК України. Оскільки суд апеляційної інстанції не може погіршувати становище обвинуваченого, кваліфікацію дії ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 слід вважати вірною.

Суд першої інстанції, діючи в межах пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення ( ч.1 ст. 337 КПК ) дійшов висновку про його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, 3 ст. 185 КК України.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції в оскаржуваному вироку зазначив про те, що враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які законом класифікуються, як злочин середньої тяжкості та тяжкий злочинон, особу ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимим, не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, під час відбування покарання у державній установі «Кременчуцька виправна колонія № 69», на обліку у лікарів амбулаторно-профілактичного відділення СТЛ при установі не перебував, на обліку в наркологічному кабінету Кременчуцької центральної районної лікарні не перебуває, на обліку в психіатричному кабінеті Кременчуцької центральної районної лікарні не перебуває, на обліку в наркологічному кабінету Онуфріївської центральної районної лікарні не перебуває, на обліку в психіатричному кабінеті Онуфріївської центральної районної лікарні не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст.66 КК України, суд визнав щире каяття, активне сприяння органам досудового розслідування в розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст.67 КК України, суд визнав рецидив вчинення злочинів.

Згідно роз`яснень п.п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, тощо).
Положеннями ч. 2 ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, його особи, досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити покарання в умовах ізоляції від суспільства.

Колегія суддів вважає, що суд, призначив ОСОБА_6 покарання, в межах санкції ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України, яке є справедливим і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Підстав для скасування вироку суду колегія суддів не вбачає.
Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів.

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задовлення.
Вирок Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 30 березня 2018 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін .
Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді: ( підписи )
Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2