Провадження № 1-кп/520/248/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2018 року Київський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі кримінальне провадження року відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тирасполь, Молдова, громадянина України, з середньою освітою, працював кухарем в кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », не одруженого, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 08.12.2017 року Київським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.186 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання строком на 1 рік, вирок набрав законної сили 08.05.2018 року, обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.10.2017 року близько 15 годин 10 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись на проспекті Маршала Жукова в м. Одесі, з метою заволодіння чужим майном, маючи при собі заздалегідь заготовлений розкладний ніж, перебуваючи біля школи № 82 на проспекті Маршала Жукова, 12-а, підійшов до малолітніх потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , де погрожуючи застосуванням насилля, небезпечного для життя та здоров`я, що виразилося в демонструванні ножа потерпілим, змусив їх пройти на територію занедбаного будинку, що знаходиться біля зазначеної школи.

Потерпілі ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , сприймаючи загрозу ножем, як реальну загрозу для життя та здоров`я, виконали вимогу обвинуваченого ОСОБА_5 та пройшли на територію вказаного будинку, де продовжуючи свої протиправні дії, направлені на заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 , погрожуючи застосуванням ножа, приставивши лезо ножа до правого боку потерпілого ОСОБА_7 , став вимагати від потерпілого передати йому належний потерпілому годинник «Sport Watch», вартістю 300 гривень.

Сприйнявши загрозу, як реальну, ОСОБА_7 , знявши з правої руки годинник, передав його ОСОБА_5 , який в цей час заволодів мобільним телефоном «Samsung galaxy J1 SM-J120H», вартістю 2680 гривень, в якому була встановлена сім-карта оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл», вартістю 20 гривень, грошові кошти на якій були відсутні, діставши його з кишені штанів потерпілого ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_5 з викраденим майном з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальний збиток малолітнім потерпілим: ОСОБА_6 на загальну суму 2700 гривень, та ОСОБА_7 на загальну суму 300 гривень.

Своїми діями ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення.

Пояснив суду, що він згоден з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердив факт скоєння злочину та пояснив суду, що дійсно 09.10.2017 року в 15 годин 10 хвилин на пр.-ті М.Жукова в м.Одесі біля будівельного майданчику він побачив обох потерпілих і пішов за ними з метою пограбування, оскільки бачив, що вони маленькі діти і не зможуть чинити йому опір. Він примусив потерпілих зайти на територію будівництва, погрожуючи їм ножем. На території будівництва він, погрожуючи потерпілим застосуванням ножа, показуючи їм ніж на відстані 20 см. від потерпілих, встав вимагати віддати йому годинник та мобільний телефон. Ніж був складний з лезом 10-15 сантиметрів. Потерпілі боялись, що він застосує відносно них ніж, тому спочатку він забрав годинник у потерпілого ОСОБА_8 , а потім у ОСОБА_9 він забрав мобільний телефон. Після чого, він з викраденим майном потерпілих з місця скоєння злочину втік. Мобільний телефон і годинник він продав ринку «Привоз», гроші витратив на власні потреби.

У скоєнні злочину щиро кається, просить суд суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив обставини скоєння злочину відносно нього і пояснив, що 09.10.2017 року після занять у школі, близько 15 годин він разом з ОСОБА_10 йшли по пр.-ту М.Жукова в м.Одесі, побачили, що за ними йде обвинувачений. Обвинувачений підійшов до них і, погрожуючи їм, заставив їх зайти на територію будівництва, де приставив ніж до ОСОБА_7 і став вимагати віддати йому мобільний телефон і годинник. У ОСОБА_8 обвинувачений забрав годинник, а у нього обвинувачений забрав мобільний телефон. Він не хотів віддавати обвинуваченому телефон, однак обвинувачений все одно забрав у нього телефон. Вони боялися обвинуваченого, оскільки він погрожував їм ножем.

В судовому засіданні він впізнає обвинуваченого, і підтверджує, що саме обвинувачений скоїв злочин відносно нього. Мобільний телефон йому повернули працівники поліції.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 09.10.2017 року в 15 годин 10 хвилин він разом з ОСОБА_6 повертались зі школи. На пр.-ті ОСОБА_11 вони побачили, що за ними йде обвинувачений, який підійшов до них і погрожуючи їм, примусив їх зайти на територію будівництва, де обвинувачений, тримаючи у руці ніж з дерев`яною ручкою, приставив ніж левієм до його тіла на відстані близько 10 сантиметрів і сказав, що в нього є 3 секунди, щоб віддати обвинуваченому годинник. Він боявся за своє життя та здоров`я, тому віддав обвинуваченому свій годинник. Він впізнає обвинуваченого в залі судового засідання, саме обвинувачений скоїв злочин відносно нього.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні злочину, його вина доведена та підтверджується доказами, дослідженими судом:

-Витягом з ЄРДР від 09.10.2017 року;

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_12 від 09.10.2017 року;

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_13 від 09.10.2017 року;

-План-схемою з місця події;

-Протоколом огляду предмету від 17.10.2017 року з фото таблицями;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.11.2017 року, згідно якого ОСОБА_14 в присутності понятих впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка 09.10.2017 року продав йому мобільний телефон «Самсунг» чорного кольору;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 27.11.2017 року з фото таблицями, згідно якого ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка 09.10.2017 року погрожуючи ножем заволоділа його мобільним телефоном;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 27.11.2017 року з фото таблицями, згідно якого ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка 09.10.2017 року погрожуючи ножем заволоділа його годинником;

-Звітом про незалежну оцінку майна;

-Постановою про залучення речових доказів та передачу їх на зберігання від 01.12.2017 року.

Згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 28.12.2017 року вбачається, що 28.12.2017 року відносно ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На підставі досліджених судом доказів, суд приходить до висновку, що докази по справі є належними, допустимими, достовірними, достатніми які повністю доводять вину обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні злочину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.187 КК України за кваліфікуючими ознаками напад з метою заволодіння чужим майном з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує особу обвинуваченого, що обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст.67 КК України є скоєння злочину щодо малолітніх осіб.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст.66 КК України суд вважає щире каяття обвинуваченого у скоєнні злочину.

Відповідно до ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами покарання" під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має суворо додержуватися вимог норм закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через це реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для їївиправлення та попередження нових злочинів. Суд призначаючи покарання зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненного злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненного кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, вчинення обвинуваченим злочину, який згідно зі ст.12 КК України є умисним тяжким злочином, вчиненим відносно малолітніх осіб.

При цьому, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого, характер умисного злочину, наслідки вчинення злочину, особу обвинуваченого, враховуючи принцип індивідуалізації призначення покарання, що обвинувачений скоїв тяжкий умисний злочин, суд приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства, та вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 статті 187 КК України.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що вироком Київського районного суду м.Одеси від 08.12.2017 року, який набрав законної сили 08.05.2018 року, ОСОБА_5 визнаний винуватим та засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75, ст.76 КК України судом звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Призначаючи вид та міру покарання ОСОБА_5 суд вважає, що покарання обвинуваченому необхідно призначити згідно з правилами, встановленими ч.4 ст.70 КК України, оскільки з матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 скоїв злочин за ч.1 ст.187 КК України, тобто по даному кримінальному провадженню, ще до постановлення вироку іншим складом Київського районного суду м.Одеси від 08.12.2017 року.

Суд при призначенні покарання ОСОБА_5 враховує положення п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», яким передбачено, що коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов
кожний вирок виконується самостійно.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання у виді 4 років позбавлення волі обчислювати з 28.12.2017 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою в ОУВП №21 до набрання вироку законної сили залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» вирок Київського районного суду м.Одеси від 08.12.2017 року, яким ОСОБА_5 засуджений за ст.186 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік із покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.76 ч.1 п.п.1, 2, ч.2 п.2: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації - виконувати самостійно.

Речові докази, які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 повернути власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його оголошення, шляхом подачі скарги через Київський районний суд м. Одеси.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1