Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/313/2018 Справа №641/433/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2018 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

роззглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про повернення обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному 14.07.2016 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000765 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 14.07.2016 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000765 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України,
В підготовчому судовому засіданні обвинуваченим заявлене клопотання, про повернення обвинувального акту як такого, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Прокурор в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання та зазначила, що обвинувальний акт відповідає вимогам Закону та вважала за можливе призначити провадження до судового розгляду.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, ознайомившись з обвинувальним актом та доданими до нього матеріалами, вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
З обвинувального акту вбачається, що вказаний чітко визначений законодавцем порядок - порушено.
Формулювання обвинувачення повинно ґрунтуватися на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) злочину, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості, тощо.
Так, згідно обвинувального акту дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 296 КК України, при цьому не зазначено, в якій саме час за яких обставин,обвинувачений наносив тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Крім того, не зазначено, коли і на підставі чого було анульоване службове посвідчення ОСОБА_4 , та чи був ознайомлений останній з підставами анульовання його службового посвідчення, що має істотне значення для встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення.
Крім цього, відповідно до вимог ст. 337 КПК України розгляд справи в суді проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Зі змісту останнього вбачається, що ОСОБА_4 пред"явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 1 ст. 296 КК України. В порушення вимог ст. 42 КПК України обвинуваченим пред`явлено не конкретне обвинувачення. Під час формулювання обвинувачення не враховані положення ст. 91 КПК України, щодо обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні з врахуванням особливостей об`єктивної і суб`єктивної сторони складу злочину, що передбачений ч. 1 ст. 296 КК України.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2008 року, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».
У рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції».
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність, яке висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Разом з цим ч. 1 ст. 337 КПК передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в його межах.
Проте, згідно пред?явленого обвинувачення ОСОБА_4 , звинувачується у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, однак дії обвинуваченого не конкретизовані
Пунктом 1 ст. 91 КПК України регламентовано, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інші обставини, які мають значення для кримінального правопорушення.
Як вказують приписи ч. 1 ст. 91 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, які, виходячи зі змісту закону, має містити обвинувальний акт в формулюванні обвинувачення, з посиланням на фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, - покладається на слідчого, прокурора.
Такий виклад фактичних обставин справи унеможливить зміну обвинувачення у суді, оскільки зміна обвинувачення в суді допускається як винятковий випадок за наявності підстав, передбачених у ст. 338 КПК України та згідно положень ст. 338 КПК України передбачає виключно зміну правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення, але не стосується викладу фактичних обставин кримінального правопорушення.
Крім того, зміна обвинувачення в суді це право прокурора, яким він в процесі розгляду справи може і не скористатись. Тому суд приходить до висновку, що дані недоліки повинні бути усунуті до призначення справи до судового розгляду, щоб суд мав можливість постановити законний та обґрунтований вирок у справі, який би у разі апеляційного оскарження не був би скасований у зв`язку з недоліками, допущеними на досудовому слідстві.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України законом передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 110, 291, 314 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000765 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, повернути прокурору, що його затвердив для приведення у відповідність до вимог кримінально-процесуального закону.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя- ОСОБА_1