Справа№ 640/1537/17
н/п 1-кп/640/302/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2018 р. Київський районний суд м.Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретері ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Самбек Р-Несвітайського р-ну Ростовської області РФ, громадянина України, одруженого, з середньотехнічною освітою, військовозобов`язаного,працюючого у ПАТ «ФЕД» на посаді налагоджувальника верстатів і маніпуляторів, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
03.11.2016р. ОСОБА_5 , близько до 14:30 годині , керував технічно справним автомобілем «ВАЗ 2108», р/н НОМЕР_1 та рухався по вул. Чернишевського у м. Харкові в напрямку вул. Петровського.
В ході руху, в районі, перехрестя вул. Чернишевського та вул. Петровського, ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п.п. 10.1 та 16.2 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: п.10.1 - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху...» ; п.16.2. - «На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або наліво, повинен поступити дорогу пішоходам, перехідним проїжджу частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, рухомим прямо в попутному напрямку», та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка перетинала проїжджу частину дороги з права на ліво по регульованому пішохідному переходу по ходу руху автомобіля «ВАЗ 2108».
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи №44-А/17 від 13.07.2017, пішохід ОСОБА_6 отримала середнього ступеню тяжкості тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому зовнішнього виростка лівої великогомілкової кістки з ушкодженням медіальної бічної зв`язки лівого колінного суглоба.
Порушення вимог Правил дорожнього руху України ОСОБА_5 , які знаходяться у причинному зв`язку з подією та її наслідками, виявилось в тому, що він керуючи транспортним засобом, при наближенні до регульованого пішохідного переходу, не вжив усіх необхідних заходів для того, щоб забезпечити безпеку при проїзді пішохідного переходу, тобто не зупинив керований автомобіль, маючи таку можливість, щоб дати дорогу пішоходу, який перетинав проїжджу частину з права на ліво по регульованому пішохідному переходу, що спричинило вищевказані наслідки.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, визнав повністю та пояснив , що дійсно він 03.11.2016р. близько до 14:30 годині , керував технічно справним автомобілем «ВАЗ 2108», р/н НОМЕР_1 та рухався по вул. Чернишевського у м. Харкові в напрямку вул. Петровського, в ході руху, в районі, перехрестя вул. Чернишевського та вул. Петровського, він грубо порушив вимоги п.п. 10.1 та 16.2 Правил дорожнього руху України, та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка перетинала проїжджу частину дороги з права на ліво по регульованому пішохідному переходу по ходу руху автомобіля «ВАЗ 2108», внаслідок чого пішохід ОСОБА_6 отримала середнього ступеню тяжкості тілесне ушкодження. Щиро кається, зазначає, що надав грошову допомогу потерпілій, просить застосувати до нього ЗУ «Про амністію у 2016 році».
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України.
За таких обставин суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення , доведена у повному обсязі, та кваліфікує його дії за ст. 286 ч.1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатру не перебуває, характеризується формально-задовільно, офіційно працює, має мати ОСОБА_7 1936 р. народження.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не знаходить.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, і вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів для ОСОБА_5 слід призначити покарання у вигляді обмеження волі , з застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами в межах санкції ст. 286 ч.1 КК України.
При цьому, ОСОБА_5 підлягає звільненню від відбування покарання на підставі ст.1 п. «є» ЗУ «Про амністію у 2016р.», оскільки злочин, передбачений ст. 286 ч.1 КК України , відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості , скоєним з необережності, а сам ОСОБА_5 не є особою, щодо яких визначені обмеження в застосування амністії відповідно до ст. 9 ЗУ «Про амністію у 2016р.», має матір ОСОБА_7 1936 р. народження, в якої інших дітей немає.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 слід залишити без розгляду, оскільки ні її представник , ні вона сама до судових засідань не з`явились та не подали відповідних заяв, щодо можливості розв`язання цивільного позову за їх відсутністю. Що в подальшому не позбавляє права потерпілої звернутися до суду з відповідним позовом.
Процесуальні витрати у справі за проведення судової експертизи в розмірі 1055 грн 52 коп. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, ст.ст. 1, 9 ЗУ «Про амністію у 2016 році», суд -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 (один ) рік.
В силу ст.ст. 1 п. «є», 9 ЗУ «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання за цим вироком.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 залишити без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в розмірі 1055 (одна тисяча п`ятдесят п`ять) грн. 52 коп.
Речовий доказ: автомобіль «ВАЗ-2108» д/н НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 - залишити у його розпорядженні.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - суддя ОСОБА_1