Справа № 751/2950/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/480/2018
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000355, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 лютого 2018 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Держанівка Носівського району Чернігівської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Вороб`ївка Новгород-Сіверського району Чернігівської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого верстатником ПАТ «Слов`янські шпалери КФТП», не одруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Вороб`ївка Новгород-Сіверського району Чернігівської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого по

АДРЕСА_3 , проживаючого по АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

На вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність вини обвинувачених, просить його скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених внаслідок м`якості, виключити обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 таку пом`якшуючу обставину, як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Ухвалити новий вироку, яким ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 лютого 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України.

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Стягнуто з обвинувачених на користь держави по 99 грн. процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурор обґрунтовує тим, що судом недостатньо оцінено ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів. Зокрема, не враховано того факту, що злочин по відношенню до потерпілого вчинено в нічний час, групою осіб, в умовах явної фізичної переваги над потерпілим, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, не міг адекватно реагувати на незаконні посягання та захистити себе.

Звертає увагу на те, що умисел на вчинення нападу на потерпілого ОСОБА_13 , з нанесенням ударів останньому, виник у обвинувачених не раптово, вони слідували за ним, вичікуючи слушного моменту для вчинення злочину, дочекались коли потерпілий зійде з центральної вулиці міста та у неосвітленому дворі житлового будинку напали на нього. Вважає, що вказані факти свідчать про високу суспільну небезпеку обвинувачених. Крім того, суд 1 інстанції, дійшовши до переконання про наявність в діях усіх обвинувачених такої пом`якшуючої обставини, як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, не звернув увагу на те, що обвинуваченими жодних активних дій, направлених на з`ясування обставин злочину, вчинено не було. Упродовж судового розгляду обвинувачені надавали різні показання, перекручували фактичні обставини події злочину та визнали свою вину лише під тиском беззаперечних доказів винуватості.

Застосування судом положень ст. 75 КК України можливе лише за умови встановлення суспільної безпечності винних осіб, в той час як вчинення обвинуваченими групою осіб відкритого викрадення чужого майна із застосуванням насильства жодним чином про це не свідчать, у зв`язку з чим застосування покарання з іспитовим строком по відношенню до всіх обвинувачених є неприпустимим.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що 13.01.2017 року, близько 22 год. 15 хв., ОСОБА_6 , знаходячись поряд з будинком № 32 по вул. Коцюбинського в м. Чернігові, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, що виразилося в нанесенні численних ударів руками та ногами по голові та тулубу потерпілому ОСОБА_13 , шляхом вільного доступу, з лівої кишені штанів ОСОБА_13 відкрито заволоділи мобільним телефоном марки «Nokia» 2016» в корпусі жовтого кольору, вартість якого згідно висновку експертизи № 1657/17-24 від 18.04.2017 року, становить 150 грн., у комплекті з сім-карткою мобільного оператора «МТС», вартістю 30 грн, що належать ОСОБА_13 , чим спричинили останньому матеріальну шкоду на загальну суму 180 грн.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив призначити обвинуваченим покарання виключно у виді позбавлення волі, обвинувачених та їх захисників, які просили вирок суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про винність обвинувачених в скоєному кримінальному правопорушенні відповідають встановленим в судовому засіданні фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими доказами, яким суд дав належну оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку. Фактичні обставини справи, кваліфікація дій обвинувачених апелянтом не оскаржується.

Дії обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнали. Зазначили, що у скоєному щиро каються, просили не призначати їм покарання, пов`язане із позбавленням волі, вирок суду залишити без змін.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зі змісту скарги убачається, що прокурор фактично порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання обвинуваченим і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування,наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК тощо; індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Так, призначаючи обвинуваченим міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, дані про особу обвинувачених, обставини що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжують.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Зокрема, матеріалами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 мають постійне місце проживання, де характеризуються позитивно, являються особами молодого віку, крім того ОСОБА_7 працевлаштований (а.п. 168, 176, 178) .

Згідно медичних документів, обвинувачений ОСОБА_7 , через травму голови, страждає лівобічною контузійною втратою слуху ІІІ ступеня, що враховано судом 1 та апеляційною інстанцій (а.п. 218-219).

Всі обвинувачені раніше не судимі, до адміністративної відповідальності не притягувались, у лікаря нарколога та психіатра не перебувають (а.п. 163, 165, 166, 172-175, 181-184).

Згідно позиції потерпілого ОСОБА_13 , він вибачив обвинувачених, які повністю відшкодували йому матеріальну та моральну шкоду (а.п.159, 186), просив не позбавляти їх волі.

Апеляційним судом встановлено, що з моменту вчинення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 даного злочину, минуло півтора роки, протягом цього часу, вони кримінальні та адміністративні правопорушення не скоювали, позитивно характеризуються за місцем проживання, тобто, приймають всі міри по запобіганню противоправної діяльності та ведуть законослухняний спосіб життя, що свідчить про їх стійкі соціальні зв`язки.

Як встановлено судом 1 інстанції та підтверджено в апеляційному суді, обвинувачені в повному обсязі визнали свою вину, щиро каються, відшкодували завдані збитки, обставини, що обтяжують покарання, відсутні, примирилися з потерпілим.

Також колегія суддів враховує висновки досудової доповіді, надані органом пробації, в яких зазначено, що беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинувачених, їх спосіб життя, відсутність попередніх правопорушень, їх виправлення можливе без позбавлення волі або обмеження волі, вони не становлять високої небезпеки для суспільства (а.п. 80-82, 84-85, 198-200).

В апеляційній скарзі прокурора відсутні будь-які дані, що спростовують висновки уповноваженого органу пробації про можливість виправлення обвинувачених без призначення покарання у виді позбавлення в умовах їх реального відбування.

За наявності вищезазначеного, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, відношення до скоєного, колегія суддів вважає про можливість виправлення та перевиховання обвинувачених без ізоляції від суспільства, із звільненням їх на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на певний строк, з покладенням на останніх певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що і визначив суд 1 інстанції. Призначене покарання є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів. Своє рішення щодо виду та розміру покарання суд належно мотивував, воно відповідає вимогам закону щодо мети покарання. Колегія суддів погоджується з таким рішенням і не вбачає підстав для застосування більш суворого покарання.

Що стосується доводів прокурора про тяжкість вчиненого діяння, то це саме по собі, відповідно до закону не є перешкодою для застосування положень ст. 75 КК України і є необґрунтованим.

Колегія суддів не погоджується з доводами прокурора про безпідставне визнання обставиною, що пом`якшує покарання обвинувачених, активне сприяння розкриттю злочину.

Сприяння розкриттю злочину здійснюється добровільно у будь-якій формі: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів, надання доказів, іншої інформації про свою злочинну діяльність.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачені, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, розмір завданої шкоди у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, вину визнали повністю. Крім того, повідомили достовірні обставини вчинення ними злочину, які підтверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_13 .

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому вирок суду є законним та обґрунтованим.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404,405,407,418,419 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 лютого 2018 року відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4