Справа № 206/3677/18
Провадження № 1-кп/206/306/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" вересня 2018 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000512 від 12.05.2018 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має середню освіту, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 15 08.2007 Самарським районним судом Дніпропетровська за ч.2 ст. 263 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; - 17.09.2009 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 309 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;
- 04.08.2010 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.309 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. На підставі ст. 71 КК України приєднане не відбутий строк 6 міс. за вироком Амур - Нижньодніпровського районного суд м. Дніпропетровська від 17.09.2009 до відбування покарання строком 3 роки позбавлення волі;
- 30.06.2017 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 125 КК України, призначено покарання у вигляд штрафу 680 гривень; - 13.02.2018 Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, призначено покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст.75, ч.1 ст.76 КК Україні звільнений від відбування покарання іспитовим строком 1 рік, у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України,
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 будучи раніше судимим за вчинення умисних злочинів, маючи не зняту та непогашену в встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та вчинив новий умисний злочин. 11.05.2018, приблизно о 22 годині 30 хвилин ОСОБА_3 знаходився поблизу будинку №2 по вулиці Наставників у м. Дніпро, де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вчинив сварку з ОСОБА_6 , в ході якої у нього виник злочинний умисел направлений на спричинення останньому тілесних ушкоджень. Далі, цього ж дня, о 22 годині 35 хвилин, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку №2 по вул. Наставників у м. Дніпро, правою рукою підняв з дороги декілька каменів, підійшов до ОСОБА_6 на відстань близько 2-3 м та діючи умисно, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння, кинув їх у бік ОСОБА_6 . В результаті, один з каменів влучив ОСОБА_6 у ліву скронево-тім`яну область голови.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 , заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді: забійної рани у лівій скронево-тім`яній області, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1789 е відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні. (21 день).
Так, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , вину свою визнав повністю, та підтвердив усі фактичні обставини викладені в обвинувальному акті, та суду показав, що він 11.05.2018, приблизно о 22 годині 30 хвилин знаходився поблизу будинку №2 по вулиці Наставників у м. Дніпро, де вчинив сварку з потерпілим ОСОБА_6 , в ході якої правою рукою підняв з дороги декілька каменів, кинув їх у бік останнього. Один з каменів влучив ОСОБА_6 у область голови.
Окрім, того обвинувачений ОСОБА_3 , підтвердив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам справи, у вчиненому щиро кається. Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 , підтвердив усі фактичні обставини викладені в обвинувальному акті, та показав, що він 11.05.2018 приблизно о 22 годині 30 хвилин, знаходився поблизу будинку №2 по вулиці Наставників у м. Дніпро, де з ним вчинив сварку обвинувачений, в ході якої ОСОБА_3 кинув у його бік декілька каменів, які останній підняв з дороги. Один з каменів влучив йому у область голови, внаслідок чого йому було спричинено легкі тілесні ушкодження. В судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням обвинуваченого та за відсутності заперечень інших учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого обвинуваченими злочину, які ніким не оспорюються.
Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суді в правильності і логічності його показань про обставини злочину, добровільності та істинності його позиції.
Обвинувачений визнав свою провину та щиро розкаявся.
Враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, суд доходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні вказаного злочину. Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення при вищевказаних обставинах.
Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 , доведеною і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки він вчинив умисні дії які виразились у спричиненні легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно (т.2 а.п.59 ). На обліку у лікаря-нарколога перебуває з 05.03.2010 р. з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання інших стимуляторов, включно з кофеїном (т.2 а.п. 60), на обліку у лікаря психіатра не перебуває ( т.2 а.п.61), відповідно до довідки, виданої Центром з Профілатики та Бородьби зі СНІД м. Дніпро, останній перебуває з діагнозом ВІЧ інфекція, ІV клінічна стадія, іммуносупресія, яка додана до матеріалів кримінального провадження, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2 а.п.87), а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.
Згідно ст. 67 КК України обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченому ОСОБА_3 , є рецидив злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи відношення обвинуваченого до скоєного, його щире каяття, також наслідки, що настали від дій обвинуваченого, суд вважає, що з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, необхідно призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі в межах санкції статті - ч.2 ст.125 КК України, у відповідності з правилами ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпропетровського районного суді Дніпропетровської області від 13.02.2018 і остаточно призначити покарання за сукупності вироків у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця обмеження волі.
На підставі наведеного, керуючись ст. 50, 65, 66, 67 КК України, ст. 342-380 КПК України, -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дніпропетровського районного суді Дніпропетровської області від 13.02.2018 року і остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця обмеження волі.
Запобіжний захід не обирався. Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Самарський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1