ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 201/9204/18
Провадження № 1-кс/201/5563/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровськ

у складі: головуючого слідчого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Кияшко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області щодо відсутності нагляду за виконанням постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 04 квітня 2012 року, постанови Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 31 липня 2013 року у справі № 206/5112/13, постанови Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 05 лютого 2018 року у справі № 201/819/18 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області щодо відсутності нагляду за виконанням постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 04 квітня 2012 року, постанови Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 31 липня 2013 року у справі № 206/5112/13, постанови Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 05 лютого 2018 року у справі № 201/819/18 в якій просить визнати незаконною бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області щодо відсутності нагляду за виконанням постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 04 квітня 2012 року, постанови Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 31 липня 2013 року у справі № 206/5112/13, постанови Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 05 лютого 2018 року у справі № 201/819/18 і відсутності визнання заявника потерпілим; зобов`язати суб`єкт оскарження вжити передбачені ст.ст. 55, 214 КПК України заходи стосовно повідомлення йому вказаними рішеннями ЄСПЛ і місцевих судів злочинів проти заявника і забезпечити направлення заявнику постанов про визнання заявника потерпілим від цих злочинів по кожному з них.

В обґрунтування скарги, зазначає, що з часу ухвалення зазначених постанов судів про скасування постанов про відмови у порушенні кримінальних справ заявник не має відомостей про дії правоохоронних органів, щодо вирішення свої заяв про порушення кримінальних справ. З урахуванням рішення ЄСПЛ стосовно тих саме питань за чинним кримінально-процесуальним законодавством відповідні відомості повинні були внесені в ЄРДР і постановами відповідних слідчих заявник повинний був бути визнаний потерпіли, про що мав бути повідомлений з роз`ясненням його процесуальних прав. Наразі заявнику нічого такого не відомо. Згідно з КПК України нагляд за відповідною діяльністю правоохоронних органів є обов`язком прокуратури Дніпропетровської області. Виконання вказаних обов`язків закон не пов`язує з обов`язком заявника ганятися за кожним правоохоронним органом, який не виконує свої обов`язки.

Заявник у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином. Через канцелярію надав до суду клопотання, в якому останній просить скаргу розглянути без його участі та наполягає на її задоволенні, а тому враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі заявника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Представник прокуратури Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ст. 107 КПК України у зв`язку з відсутністю учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

У ході розгляду скарги встановлено, що постановою судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 01.12.2011 року у справі № 2-а-846/11 визнано дії Головного лікаря Комунального закладу «Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради», щодо не повідомлення ОСОБА_1 про наслідки розгляду його заяви від 29 вересня 2009 року неправомірними. ОСОБА_1 у задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 04 квітня 2012 року скаргу ОСОБА_2 на постанову помічника прокурора Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2011 р. про відмову в порушенні кримінальної справи за ч. 1 ст. 366, ст. 375 КК України відносно судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_3 задоволено повністю. Скасовано постанову помічника прокурора Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2011 р. про відмову в порушенні кримінальної справи за ч. 1 ст. 366, ст. 375 КК України відносно судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду Прокопчук Т.С. Матеріали повернуто до прокуратури Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська для проведення додаткової перевірки.

Постановою судді Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 31 липня 2013 року скаргу ОСОБА_2 на постанову дільничого інспектора міліції Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Свістунова С.М. від 17 листопада 2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи задоволено. Постанову дільничого інспектора міліції Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Свістунова С.М. від 17 листопада 2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи скасовано, а матеріали про відмову в порушенні кримінальної справи № 2102 (ЖРЗПЗ № 2613 від 04.08.2011 р.) повернуто до Самарського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області для проведення додаткової перевірки.

На час розгляду даної справи, зазначені ухвали суду не виконано. Від прокуратури ніяких відомостей, які б спростовували цей факт слідчому судді не надано.

Відповідно до ч.1 ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Зазначений принцип отримав подальше закріплення у нормах судоустрійного та процесуального законодавства.

Так, відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ч.2 ст.21 КПК, вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

В той же час, відповідно до ч.2 ст.129-1 Конституції України, контроль за виконанням судового рішення здійснює суд в межах тієї територіальної юрисдикції який виносив судове рішення.

Відповідно до ч.4 ст.535 КПК України, органи, особи, які виконують судове рішення, повідомляють суд, який постановив судове рішення, про його виконання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Положення цієї статті конкретизуються спеціальними нормами, якими встановлені повноваження кожного із зазначених суб`єктів стосовно встановлення процесуальних строків.

Згідно із ч. 2 вказаної вище статті будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Таким чином, слідчий суддя може встановлювати певні, конкретно визначені процесуальні строки, лише щодо тих процесуальних дій, для яких законом визначено певні граничні строки.

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що в порядку контролю за виконанням судового рішення, заявник має право звернутися до суду територіальної юрисдикції який ухвалив вказані рішення.

В той час вимоги скарги про визнання ОСОБА_1 потерпілим є передчасними, та повинні виконуватися після фактичного виконання зазначеної ухвали, оскільки у разі внесення відповідних відомостей до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення, орган досудового розслідування вирішує питання про визнання особи потерпілим.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Таким чином, для визнання особи, яка звернулася до правоохоронних органів з заявою про вчинення злочину щодо неї, потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа. Така особа набуває прав і обов`язків потерпілого з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення і винесення в такому випадку постанови про визнання потерпілим не є необхідним, а винесення постанови про відмову в визнанні потерпілим є протиправним.

Разом з тим, вимога заявника щодо визнання незаконною бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області стосовно відсутності нагляду за виконанням постанов, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, оскільки відповідно до частини 2 ст.307 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Згідно ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Такі приписи процесуального закону узгоджуються із Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якою зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі, «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А, в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява №42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява №21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява №42310/04, параграф 150).

Таким чином, оскільки заявнику не було надано жодних відомостей про результати скасованих постанов, приходжу до висновку, що скарга ОСОБА_1 , підлягає частковому задоволенню, в частині зобов`язання уповноваженої особи прокуратури Дніпропетровської області організувати проведення перевірки законності прийняття рішень відповідними органами після прийняття судових постанов про відмову в порушенні кримінальної справи та у разі якщо рішення після цього не прийняті, прийняти відповідні процесуальні рішення передбачені вимогами чинного законодавства.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 25,28,55,214,303-307 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області щодо відсутності нагляду за виконанням постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 04 квітня 2012 року, постанови Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 31 липня 2013 року у справі № 206/5112/13, постанови Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 05 лютого 2018 року у справі № 201/819/18 задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області організувати проведення перевірки законності прийняття рішень відповідними органами після прийняття судових рішень про скасування постанов про відмову в порушенні кримінальної справи та у разі якщо рішення після цього не прийняті, прийняти відповідні процесуальні рішення передбачені вимогами чинного законодавства.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя С.С. Федоріщев