Ухвала
Іменем України
17 вересня 2018 р.

м. Київ
справа № 735/14/18

провадження № 51-8537 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 29 травня 2018 року відносно ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 23 січня 2018 року
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого вироком Глухівського районного суду Сумської області від 15.06.2010 за ч. 1 ст.309, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 305, ст.ст. 69, 70 КК України до 3 років позбавлення волі; 11.12.2011 звільненого умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 26 днів,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1784 грн 64 коп. витрат на проведення експертизи.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 29 травня 2018 року вирок місцевого суду відносно ОСОБА_4 залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_4 визнано винними і засуджено за те, що він за обставин, викладених у вироку, приблизно о 19.30 год. 09 листопада 2017 року проник до сараю на території подвір`я господарства по АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав майно ОСОБА_5 на загальну суму 3002 грн 49 коп.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду відносно ОСОБА_4 і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, оскільки було не повною мірою враховано доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного застосування положень ст. 75 КК України та невиправданої м`якості призначеного ОСОБА_4 покарання.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі не піддаються сумніву.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно з положеннями ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, відсутність претензій з боку потерпілої, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у розмірі, передбаченому санкцією частини статті, за якою його визнано винним, та можливість його звільнення від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України.
Таке покарання, на думку колегії суддів касаційного суду, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення ним нових злочинів.
Апеляційний суд переглянув це кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора та, врахувавши, зокрема, позицію прокурора в суді першої інстанції щодо можливості застосування положень до ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України, постановив мотивовану ухвалу, якою визнав вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання ОСОБА_4 законним та обґрунтованим, а саме покарання таким, що повною мірою відповідає вимогам ст. 65 КК України. При цьому доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, зокрема ті, на які прокурор посилається в касаційній скарзі, були предметом розгляду суду апеляційної інстанції та мотивовано спростовані.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та в повній мірі відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування ухвали апеляційного суду, у провадженні не встановлено.
Враховуючи викладене, а також відсутність у касаційній скарзі прокурора переконливих доводів на обґрунтування невиправданої м`якості призначеного ОСОБА_4 покарання, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення цієї скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 29 травня 2018 року відносно ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3