Справа №522/2311/17
Провадження № 1-кс/522/5928/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2018 року Місто Одеса
Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , про арешт майна, -

У С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 про накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яке перебуває у власності ОСОБА_5 , заборонивши його відчуження;

В обґрунтування доводів клопотання слідчий посилається на наступне.

Слідчим відділом Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000463 від 27.01.17р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в середині липня 2006 р. ОСОБА_6 та невстановлені слідством особи, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, з корисливих спонукань вступили в попередню злочинну змову між собою, спрямовану на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, а саме: на заволодіння готівковими коштами громадян (вкладників), внесених ними у кредитну спілку, яку вони мали намір створити.

Згідно з розробленим планом, заволодіння коштами вкладників КС повинно було здійснюватися шляхом укладання фіктивних кредитних договорів.
Ставши до реалізації свого злочинного плану, ОСОБА_6 та невстановлені слідством особи за завідомо підробленими документами створили та зареєстрували кредитну спілку, давши їй назву Кредитна спілка «Одеське кредитне товариство» (КС «ОКТ»).

У подальшому, до заволодіння коштами цієї кредитної спілки, залучались невстановлені слідством особи, які не були у змові з ОСОБА_6 та іншими щодо системного заволодіння коштами вкладників КС «ОКТ» в особливо великих розмірах.

Вищезазначені невстановлені особи, отримавши від Голови правління КС «ОКТ» ОСОБА_6 особисті гарантії щодо: a) або неможливості у подальшому встановлення факту отримання цією особою кредиту через знищення відповідних документів; b) або надання у подальшому документу, який мав би підтвердити факт нібито погашення цією особою кредитної заборгованості (фіктивний прибутковий касовий ордер).

Як наслідок цього за період з 26 червня 2006 року по 20 травня 2009 року, вищезазначені невстановлені слідством особи, укладаючи фіктивні кредитні договори, шахрайським шляхом заволоділи коштами Кредитної спілки « Одеське кредитне товариство» на загальну суму 10 732 909,23 грн., які за відповідну грошову винагороду передали ОСОБА_6 .

У ході досудового розслідування була виявлена та долучена до матеріалів кримінального провадження певна кількість кредитних договорів та інших документів, пов`язаних з укладанням кредитних договорів (особові справи).

Зокрема, з особової справи ОСОБА_5 вбачається, що ставши членом кредитної спілки «Одеське кредитне товариство», вона, за укладеним строком на 12 місяців кредитним договором №ОКОНП-000182 від 05.10.2007 року, отримала у касі цієї фінансовою установи готівкові кошти у сумі 100 000 грн. (загальна сума з відсотками складає 160 203,48 грн.).

Станом на даний час ані в матеріалах кримінального провадження, ані в документах, які містяться в особовій справі ОСОБА_5 немає даних, які свідчили б про те, що кредитна заборгованість нею погашена у повному обсязі.

Згідно з відомостями із реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна та відомостей з державного реєстру іпотек, ОСОБА_5 (код: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищевикладене, з метою недопущення можливості протиправних дій переліченим майном, а також недопущення знищення, відчуження та інших дій, враховуючи вимоги ст. 170 КПК України, яка вказує на те, що арешт майна може також передбачати заборону особі, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатись будь-яким чином таким майном, слідство вважає за необхідне заборонити будь-яке його відчуження, шляхом накладення арешту, оскільки невжиття таких заходів може призвести до його втрати пошкодженню, що у подальшому може перешкодити відшкодуванню заподіяної потерпілому матеріальної шкоди.

Тому слідчий просить накласти арешт на зазначене майно.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, відповідно до письмової заяви слідчого просить здійснити розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримує в повному обсязі.

Розгляд клопотання здійснено без повідомлення власника майна на підставі ч.2 ст.172 КПК України.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання необхідно повернути прокурору для усунення недоліків на підставі ч.3 ст.172 КПК України, з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Згідно ч.2 ст.171 КПК України У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З матеріалів клопотання встановлено, що метою накладення арешту на зазначене майно є запобігання його знищення та відчуження, а також забезпечення відшкодування заподіяної потерпілому матеріальної шкоди.

Однак, матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання не підтверджують наведені у клопотанні слідчого доводи, оскільки твердження слідчого про необхідність арешту вказаного майна з метою запобіганням його знищення та відчуження є лише припущенням та не гуртуються на будь-яких фактичних даних та спростовується тим, що кримінальне провадження триває з 27.01.2017 року та до теперішнього часу, майно на яке слідчий просить накласти арешт не є пошкодженим, знищеним чи відчуженим.

Таким чином, в порушення приписів ст.171 КПК України у клопотанні про арешт майна не зазначено відповідне обґрунтування необхідності такого арешту.
При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, стороною обвинувачення повинно бути зазначено правову підставу для арешту майна
Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Таким чином, слідчим суддею встановлено невідповідність клопотання слідчого про накладення арешту на майно вимогам ст.171 КПК України, в якому до клопотання не додано доказів, які б в достатній мірі підтверджували існування підстав для накладення арешту на майно, визначених в ч.2 ст.170 КПК України, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна
За таких обставин, у вказаному кримінальному провадженні, на даному етапі його розслідування, клопотання прокурора не може бути розглянуто по суті, оскільки воно не відповідає вимогам ст.171 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Повернути клопотання про арешт майна прокурору Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 для усунення вказаних недоліків.

Встановити строк усунення недоліків протягом сімдесяти двох годин з дня постановлення ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

01.08.2018