Справа №:755/7675/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" жовтня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 397, ч.2 ст. 398, ч.2 ст. 186 КК України, про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 ,

за участю учасників судового провадження:

представника потерпілого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_3 звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 у рамках кримінального провадження № 755/7675/18 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 397, ч.2 ст. 398, ч.2 ст. 186 КК України, в якій вона є представником потерпілого.

У судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_3 підтримала в повному обсязі заяву про відвід судді ОСОБА_7 з підстав, викладених в письмовій заяві про відвід.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 заперечив проти задоволення заяви представника потерпілого адвоката ОСОБА_3 , пославшись на її необґрунтованість.

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомлена про судове засідання згідно вимог ст. 135 КПК України, не з`явилася, правом подачі пояснень, у тому числі письмових, не скористалася.

Заслухавши доводи заявника та думку захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_8 , враховуючи вимоги ст. ст.22, 26 та 81 КПК України, вважаю за можливе розглянути заяву про відвід у відсутність осіб, що не з`явилися, і приходжу до наступних висновків.

У провадженні судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 397, ч.2 ст. 398, ч.2 ст. 186 КК України.

18.09.2018 року ОСОБА_3 подано заяву про відвід судді на підставі п. п. 4, 5 ч.1 ст.75 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Згідно положень ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.

Положеннями ст.75, ст.76 КПК України визначено чіткий перелік підстав, за яких суддя не може брати участь у кримінальному провадженні.

У заяві про відвід та додатках до неї адвокат ОСОБА_3 посилається на те, що суддя ОСОБА_7 підлягає відводу на підставі п. п. 4, 5 ч. 1 ст.75 КПК України, зі змісту яких слідує, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення судді для розгляду справи, а також за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Частиною третьою статті 35 КПК України встановлено порядок визначення слідчого судді для розгляду справи, а саме: визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом вірогідності, який враховує кількість проваджень, що знаходяться на розгляді у суддів, заборону брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну їх повноважень. Після визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження не допускається внесення змін до реєстраційних даних щодо цього провадження, а також видалення цих даних з автоматизованої системи документообігу суду, крім випадків, установлених законом.

Як вбачається із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2018 року, вимоги положення ч. 3 ст.35 КПК України щодо вірогідності визначення головуючого судді ОСОБА_7 для розгляду кримінального провадження за номером 755/7675/18, дотримані в повному обсязі, оскільки в розподілі вказаного кримінального провадження брали участь п`ять суддів кримінальної спеціалізації, серед яких у судді ОСОБА_7 було найменше навантаження.

Крім того, з листа в.о. керівника апарату суду ОСОБА_9 вбачається, що станом на 22.05.2018 року у виборі доповідача судді у справі за номером 755/7675/18 приймала участь, серед інших суддів, суддя ОСОБА_10 , однак станом на 22.05.2018 року прізвище вказаної судді у звіті про автоматизований розподіл було зазначено ОСОБА_11 , на даний час суддею змінено прізвище на ОСОБА_10 .

Підстави сумніватися у даних, зазначених в листі в.о. керівника апарату суду, у суду відсутні.

Враховуючи зазначене, вважаю, що доводи адвоката ОСОБА_3 щодо проведеного автоматичного розподілу кримінального провадження за номером 755/7675/18 з порушеннями через те, що суддя ОСОБА_10 не приймала в ньому участь, є безпідставними.

Також, з листа в.о. керівника апарату суду ОСОБА_9 вбачається, що спеціалізацію судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 визначено рішенням зборів суддів Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2018 року, згідно якого суддя ОСОБА_7 входить до складу суддів кримінальної спеціалізації та розглядає справи про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене вважаю, що доводи адвоката ОСОБА_3 в частині порушення суддею ОСОБА_7 законодавства у зв`язку із незаявленням нею самовідводів у справах про адміністративне правопорушення та у цивільних справах , а також у зв`язку з тим, що згідно Засад використання автоматизованої системи документообігу суду Дніпровського районного суду м. Києва про те, що суддя ОСОБА_7 , на її думку, визначена як суддя цивільної спеціалізації, не знайшли свого підтвердження.

Так, згідно відповіді в.о. керівника апарату Дніпровського районного суду м. Києва від 19.09.2018 року вих. 5/4974/18, рішенням зборів суддів Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2018 року визначено, що суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 входить до складу суддів кримінальної спеціалізації та розглядає справи про адміністративні правопорушення.

Враховуючи зазначене, у судді ОСОБА_7 відсутні підстави для заявлення самовідводів у всіх справах про адміністравні правопорушення та кримінальних провадженнях.

Що стосується розгляду нею цивільних справ, то до рішення зборів суддів Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2018 року суддя ОСОБА_7 входила до складу суддів цивільної спеціалізації, а тому автоматизованою системою документообігу їй розподілялись цивільні справи.

Зміна суддею спеціалізації не свідчить про необхідність заявлення нею самовідводів у всіх цивільних справах, які були розподілені їй до зміни спеціалізації.

Щодо доводів адвоката ОСОБА_3 про невідповідність форми протоколу авторозподілу, оскільки вона скасована рішенням Ради суддів України від 12 квітня 2018 року, то вони також не відповідають дійсності.

Так, згідно рішення Ради суддів України від 12 квітня 2018 року № 16, до підключення до модуля автоматизованого розподілу справ та інших підсистем, використання яких є обов`язковим для його роботи, в судах застосовуються норми Положення про автоматизовану систему документообігу суду у редакції, затвердженій рішенням Ради суддів України від 15.09.2016 року, та Засади використання автоматизованої системи документообігу суду, затверджені рішенням зборів суддів відповідного суду.
Згідно відповіді в.о. керівника апарату Дніпровського районного суду м. Києва від 19.09.2018 року вих. 5/4974/18 Дніпровський районний суд м. Києва не підключено до модуля автоматизованого розподілу справ та інших підсистем, використання яких є обов`язковим для його роботи.

Отже, враховуючи рішення Ради суддів України від 12 квітня 2018 року № 16 в Дніпровському районному суді м. Києва застосовуються норми Положення про автоматизовану систему документообігу суду у редакції, затвердженій рішенням Ради суддів України від 15.09.2016 року, та Засади використання автоматизованої системи документообігу суду, затверджені рішенням зборів суддів.
У зв`язку з чим твердження адвоката ОСОБА_3 суперечить рішенню РСУ від 12.04.2018 року № 16.

Таким чином, посилання захисника ОСОБА_3 у своїй заяві про відвід судді ОСОБА_7 на положення п. п. 4, 5 ч. 1 ст.75 КПК України, як на підстави для відводу судді є безпідставним.

Разом з цим, під час судового розгляду даної заяви за наданими суду матеріалами, також не встановлено наявності певної особистої заінтересованості судді, певних її прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).
Відповідно до ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ж ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Таким чином, вважаю, що заявником в силу принципу змагальності сторін не доведено обґрунтованості заявленого відводу та не доведено упередженості судді ОСОБА_7 , що унеможливлювало б постановлення нею об`єктивного судового рішення, та як наслідок встановлено, що підстави згідно вимог кримінального процесуального закону України для відводу судді відсутні.
Керуючись ст. ст.1-2, 7-29, 75-76, 80-81, 369-372 КПК України, суддя, -

у х в а л и в:

У задоволені заяви адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 397, ч.2 ст. 398, ч. 2 ст. 186 КК України, про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала оскарження не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1