Справа № 466/7155/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/329/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 20.02.2018р.

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

До суду першої інстанції із клопотанням про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» звернувся засуджений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Дрогобич Львівської області, проживав до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянин України, не одружений, із середньою освітою, раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Трускавецького міського суду від 06.03.2009р. за ст. ст. 185 ч.3, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки. 21.05.2012р. Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області на підставі ст. 78 ч.2 КК України засудженому ОСОБА_6 скасовано звільнення від відбування покарання з іспитовим терміном та направлено у місця позбавлення волі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 20.02.2018р. відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році».

Не погоджуючись із даною ухвалою засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить перевірити підставність не застосування до нього судом першої інстанції Закону України «Про амністію у 2016 році». Покликається на те, що суд першої інстанції вказав неправдиву інформацію щодо його засудження. Зазначає, що у нього перша судимість по тяжкому злочину, при цьому його було звільнено від відбування покарання з випробуванням. Судом не досліджено обставини порушення ним умов іспитового строку, матеріали справи, які були представлені суду не відповідають дійсності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив таку задоволити, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу як безпідставну та зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, вивчивши матеріали судового провадження та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та мотивованим. На переконання колегії суддів, оскаржувана ухвала суду відповідає даній нормі закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Згідно п. «в» ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Як вірно встановлено судом першої інстанції ОСОБА_6 раніше був судимий: 12.12.1994р. Дрогобицьким районним судом Львівської області за ст. 140 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 16.11.1999р. Дрогобицьким районним судом Львівської області за ст.ст. 140 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі із конфіскацією майна; 05.03.2001р. Трускавецьким міським судом міста Львова за ст. 140 ч.2 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна.

Останній раз ОСОБА_6 засуджений 06.03.2009р. Трускавецьким міським судом Львівської області за ст. ст. 185 ч.3, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням 3 роки.

21.05.2012р. Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області на підставі ст. 78 ч.2 КК України ОСОБА_6 скасовано звільнення від відбування покарання з іспитовим терміном та направлено у місця позбавлення волі.

Отже, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив засудженому ОСОБА_6 у застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016р.».
Апеляційні доводи засудженого про те, що судом першої інстанції не досліджено обставини порушення ним умов іспитового строку є безпідставними, оскільки дані обставини не можуть бути предметом розгляду у даному провадженні.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів визнає апеляційну скаргу засудженого необґрунтованою та не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 20.02.2018р. про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» - без змін.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4