Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/703/18
Провадження № 1-кп/480/188/18
ВИРОК
Іменем України

14 травня 2018 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

потерпілого ОСОБА_4 ;

захисника ОСОБА_5 ;

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 квітня 2018 року за № 0000222 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кир`яківка Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 3 ст. 357 КК України,-

встановив:

07.04.2018 року у нічний час, більш точний час в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_7 , прийшов до бару «Вагончик», розташованого по вул. Центральній у с. Киряківка Миколаївського району Миколаївської області, де помітив мопед марки «NAVIGATOR», який належить ОСОБА_4 .
Під час перебування у приміщенні вказаного бару у ОСОБА_6 виник намір на заволодіння транспортним засобом, а саме мопедом марки «NAVIGATOR». Переслідуючи раптово виниклий умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_6 попросив ОСОБА_8 допомогти йому перевезти мопед на мотоциклі МТ-11, належному ОСОБА_8 , на якому останній приїхав до бару. При цьому, не повідомивши про факт протиправного заволодіння мопедом, пояснив ОСОБА_8 , що мопед зламався. На прохання ОСОБА_9 ОСОБА_8 погодився, після чого чоловіки вийшли з приміщення зазначеного вище бару, погрузили мопед марки «NAVIGATOR» на мотоцикл та поїхали до місця мешкання ОСОБА_9 , а саме - у район будинку АДРЕСА_2 . За вказаною адресою ОСОБА_8 залишив ОСОБА_9 з мопедом та поїхав до дому, а ОСОБА_7 заховав мопед у напівзруйнованій будівлі, що розташована поблизу буд. АДРЕСА_2 , після чого, з метою приховування характерних ознак викраденого мопеду, демонтував його передню панель. Приховавши мопед та демонтувавши його передню панель, ОСОБА_6 розпорядився мопедом на власний розсуд.
Вказаними діями ОСОБА_10 завдав ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 1040 гривень.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом.
Крім цього, 07.04.2018 у нічний час (більш точний час в ході досудового розслідування та судового слідства не встановлено), ОСОБА_7 , знаходячись у напівзруйнованіі будівлі, розташованій по вул. Комсомольській у с. Кир`яківка Миколаївського району, Миколаївської області, відкинув місце для сидіння мопеду «NAVIGATOR», який належить ОСОБА_4 , де побачив особисті документами ОСОБА_4 , а саме: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 ; дві картки платника податків на ім`я ОСОБА_4 ; посвідчення про приписку до призовної дільниці на ім`я ОСОБА_4 та реєстраційний талон на мопед «Навигатор» модель ТАТ-30 на ім`я ОСОБА_11 .
Переслідуючи раптово виниклий умисел, спрямований на незаконне заволодіння важливими особистими документами ОСОБА_4 , ОСОБА_6 взяв вищезазначені документи, а саме: паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , дві картки платника податків на ім`я ОСОБА_4 , посвідчення про приписку до призовної дільниці на ім'я ОСОБА_4 та реєстраційний талон на мопед «Навигатор» модель ТАТ-30 на ім`я ОСОБА_11 та переніс вказані документи до власного домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав їх до моменту добровільної видачі працівникам поліції.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбаченого ч. З ст. 357 КК України - незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом та іншими важливим особистим документом.
25 квітня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000222 між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Відповідно до угоди про примирення, потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 289, ч. 3 ст. 357 КК України.

ОСОБА_6 беззаперечно визнав свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення, а також зобов`язується упродовж трьох місяців з моменту набрання вироком законної силі відшкодувати потерпілому ОСОБА_4 витрати, понесені останнім у зв`язку із ремонтом мопеду у даному кримінальному провадженні.При цьому, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_6 має понести за вчинення злочинів, а саме: за ч. 1 ст. 289 КК України 5 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 357 КК України 2 роки обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю три роки, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, передбачені ст. ст. 473, 476 КПК України, які зрозумілі обвинуваченому та потерпілому.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_4 просили затвердити угоду про примирення між ними та призначити узгоджене сторонами покарання. При цьому прокурор підтримав затвердження угод.

Розглядаючи в порядку ч. 5 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угод про примирення, суд виходить з такого.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.
Так, вчинені ОСОБА_6 злочини, у вчиненні яких він визнав свою вину, відповідно до ст. 12 КК України, є злочинами середньої тяжкості.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє свої права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 5 ст. 474 КПК України, та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим та потерпілим, визначена сторонами угоди про примирення є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення нових злочинів, а також визначена з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, а також обставин що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання. Підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що сторони примирились і укладення угод є добровільним. Взяті обвинуваченим на себе за угодою про примирення зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_4 повністю усвідомлюють зміст угоди про примирення, наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, при цьому обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє свої права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що умови угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_6 кваліфіковані вірно, покарання узгоджене сторонами угоди про примирення є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення ОСОБА_6 , суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

За вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 3 ст. 357 КК України обвинувачений ОСОБА_12 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про примирення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речових доказів у кримінальному провадженні не має.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. 369, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення укладену 25 квітня 2018 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 квітня 2018 року за № 0000222.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 289 та ч. 3 ст. 357 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання:

за ч. 1 ст. 289 КК України п`ять років позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 357 КК України два роки обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточно покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_6 не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1

14.05.2018