Справа № 611/1010/18
Провадження № 1-кп/611/87/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2018 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Барвінкового кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Хмельницький, громадянки України, з середньою освітою, одруженої, непрацюючої, раніше не судимої, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою; АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ст. 185 ч. 3 КК України, за таких обставин.

В середині липня 2018 року, у вечірній час, точну дату та час встановити не видалось можливим, ОСОБА_4 перебувала у дворі багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час вона помітила, що вхідні двері одного з сараїв (господарської споруди), розташованих у дворі вказаного будинку, зачинені на дріт. ОСОБА_4 підійшла до сараю і побачила, що всередині сараю знаходиться велосипед. В цей момент у неї виник умисел на крадіжку вказаного велосипеду.

Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, протиправно, з корисливого мотиву, ОСОБА_4 , впевнившись у тому, що її дії не будуть ніким помічені, відчинивши вхідні сараю, проникла до нього і таємно викрала з сараю такий, що був у використанні, велосипед «Аrdis СК 20 рама 16», вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи № 3455 від 10.09.2018, 1387,00 грн. який належав потерпілому ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_4 , запевнивши ОСОБА_6 в тому, що викрадений велосипед належить їй, продала його жительці м. Барвінкового Харківської області ОСОБА_6 за 500 грн.

Зазначеними протиправними діями ОСОБА_4 спричинила потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 1387 грн.

Допитана як обвинувачена, ОСОБА_4 свою винуватість в інкримінованому їй злочині визнала повністю і дала показання щодо обставин скоєного нею злочину так, як це викладено вище.

Роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч. 3 ст. 349 КПК України та вислухавши їх думку щодо можливості її застосування, враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, вважає за можливе у відповідності зі ст. 349 ч. 3 КПК України обмежити дослідження доказів у провадженні допитом обвинуваченої ОСОБА_4 і дослідженням матеріалів провадження, що характеризують особу обвинуваченої, та не досліджувати інші докази щодо обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують її особу, вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_4 у таємному, з проникненням до приміщення, викраденні чужого майна (крадіжці), і кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_4 за статтею 185 ч. 3 КК України.

Призначаючи вид і міру покарання, суд ураховує положення Загальної частини КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують її покарання, відсутність обставин, що обтяжують її покарання.

Вивченням особи обвинуваченої встановлено: ОСОБА_4 раніше не судима, не працює, проживає з чоловіком, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, у вчиненому кається.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає її щире каяття у вчиненому, сприяння розкриттю злочину, а також відшкодування потерпілому збитків шляхом повернення викраденого у нього майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що обвинуваченій слід призначити покарання, передбачене санкцією статті 185 ч. 3 КК України, у виді позбавлення волі, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів, і яке буде відповідати принципу Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - пропорційності обмеження прав людини і легітимної мети покарання та невідворотності покарання.

Статтею 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справах «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) та «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до вимог ст. 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Приймаючи до уваги тяжкість вчиненого злочину, наведені вище дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують її покарання, відсутність обставин, що обтяжують її покарання, суд доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування нею покарання і звільнення її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку 1 рік, який, на думку суду, є достатнім для того, щоб засуджена в умовах здійснення контролю за її поведінкою довела своє виправлення, і покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, необхідних і достатніх для її виправлення і попередження нових злочинів.

На думку суду, такий захід примусу відповідає меті покарання, є співмірним тяжкості і характеру вчиненого діяння та його наслідкам.

Суд, дійшовши висновку про доведеність вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй злочину, вважає за необхідне на підставі ч. 2 статті 124 КПК України стягнути з неї в дохід держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 572 грн. 00 коп.

Долю речових доказів суд визначає у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 374 - 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого статтею 185 ч. 3 КК України, і призначити їй покарання за цією статтею 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, якщо вона на протязі іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, і згідно з п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на неї обов`язки періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації, повідомляти вказаний орган про зміну свого місця проживання та роботи і не виїжджати за межі України без погодження з вказаним органом, необхідні і достатні для її виправлення і попередження нових злочинів.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн. 00 коп.

Речовий доказ у провадженні велосипед «Аrdis СК 20 рама 16», який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити у нього.

На вирок може бути подана апеляція до Харківського апеляційного суду через Барвінківський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1