У Х В А Л А

Справа № 184/1518/18
Номер провадження 1-в/184/83/18

08 жовтня 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника ПВЦ-79 ОСОБА_4 , засудженої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров заяву про умовно-дострокове звільнення засудженої: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Трикрати Вознесенського району Миколаївської області, громадянку України, із середньою освітою, не працююча, не заміжня, дітей на утриманні не має, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:
- 22.11.2010 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст.185 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень;
-15.07.2011 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст.185 КК України до 240 годин громадських робіт;
-23.08.2011 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.3 ст.191 КК України до 3 років обмеження волі, із застосуванням ст.75 КК України звільнена з іспитовим строком на 2 роки.

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року засуджена ОСОБА_5 звернулась до суду з заявою про застосування до неї ст.81 КК України, вказуючи на те, що вона встала на шлях виправлення, за час відбування покарання вона стягнень не має, норми виробітку намагається виконувати, правил внутрішнього розпорядку дотримується, приймає участь у благоустрої території установи, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
В судовому засіданні ОСОБА_5 та її захисник адвокат ОСОБА_6 просила суд задовольнити заяву засудженої та звільнити її умовно-достроково від відбування покарання, з посиланням на обставини, що були вказані у заяві, а також враховуючи її поганий стан здоров`я.

Прокурор ОСОБА_3 та представник адміністрації ПВЦ-79 ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви засудженої, оскільки вважали її необґрунтованою та безпідставною.

Свідок ОСОБА_7 надала суду показання, згідно яких вона приїхала до ПВЦ №79 раніше за засуджену ОСОБА_8 . Коли вона ще були у третьому відділенні, то постійно виходила з ОСОБА_8 на клумби. Вони прибирали клумби у вечорі після основної роботи, сапали, згортала там сніг. Також по вихідним дням робили з ОСОБА_8 хозроботи. Коли ОСОБА_8 було погано, то вона не виходила на роботу. Декілька разів ОСОБА_8 казала про те, що їй зараз погано зі здоров`ям і вона вийде в інший день. На підприємстві вона в одній бригаді з ОСОБА_8 , яка виконує всі ручні роботи. У ручників не має норми виробітки є тільки у швачки. Майстер та директор виробництва вираховують норму виробітки. Якщо не має роботи не по їхній провині, то вони гуляють, або миють панелі. Вона не знає як тоді вираховують норму виробітки. Вона є духовно-просвітницькою головою секції, яку відвідує засуджена ОСОБА_8 . До них кожну неділю приїздять віруючі і ОСОБА_8 постійно ходить на всі заходи. ОСОБА_8 не виходить на роботу лише по хворобі. ОСОБА_8 не виходила на роботу по благоустрою лише одного разу без підтвердження своєї хвороби. Крім цього, ОСОБА_8 вишивала і хотіла приймати участь у концертах, але вже не було місць.

Свідок ОСОБА_9 надала суду показання, згідно яких вона працює начальником майстерень в ПВЦ №79. До січня місяця вона була старшим майстром на цьому швейному підприємстві. Раніше це було підприємство, а зараз майстерні. Довідку про норму виробітку засуджених складає директор підприємства, на підставі даних, які обчислює відділ труда і заробітної плати, данні про об`єм роботи який засуджені зробили за місяць дає вона. Завдання на бригаду дає вона. ОСОБА_8 працює ручником. Якщо вона на костюмах, то вона нарізає фурнітуру, резинки, чистить. Ручник це сама легша робота. Коли приходили на працю, то вона бригадиру казала про те, скільки треба зробити костюмів на 100 % виробітки за день. В день приблизно по 40 костюмів. За місяць рахують всі робочі дні по табелю. На норму виробітки простій не впливає. У кінці місяця в бригаді виставляють коефіцієнт трудової участі в бригаді. Процент, який вказаний в довідці це вже з КТУ, яке залежить від того, як працює засуджена. У кінці місяця проводять збори бригади, там присутні вона, начальник відділення та бригада. І на ціх зборах її думка мало кого хвилює, вирішує бригада. Бригада вирішила у цьому місяці повисити КТУ ОСОБА_8 до 1. В липні у ОСОБА_8 було нижче, в червні у ОСОБА_8 було 1. В них бригадний підряд , але якщо в бригаді з 18 чоловік 10 чоловік швачки, то вони не можуть обробити усю бригаду на 100 % . Сумлінності в роботі ОСОБА_8 не має, їй треба казати весь час що робити. Коли ОСОБА_8 прийшла, то їй було запропоновано працювати комплектовщіком, вона відмовилась, а перед судом погодилась. Під підпис вони повідомляють про норму виробітки засуджених за місяць, але ОСОБА_8 постійно відмовляється від підпису і вони складають акти. Бригадир підписується кожен день за норму виробітку. По розпорядку дня бригада повинна працювати 7 годин. Є розпорядок, є вивіз на роботу, є технічна перерва яка не враховується в робочій час. Якщо перерва і одні засуджені курять, то інші відпочивають. Деякий час ОСОБА_8 працювала вишивальницею, а тому якщо не було роботи, то вона могла підійти до майстра і попроситися вишивати для того, щоб показати своє сумлінне ставлення до праці, але вона не підходила.

Розглянувши заяву засудженої, з`ясувавши її доводи та доводи її захисника, дослідивши матеріали справи і надані суду докази, допитавши свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , заслухавши думку прокурора та представника ПВЦ-79, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 19.07.2012 року ОСОБА_5 засуджена вироком Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді 3 років 2 місяців обмеження волі з позбавленням права займати матеріально-відповідальні посади на 2 роки.

У відповідності до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Разом з тим, однією із найосновніших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є наявність даних, які свідчать про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Разом з тим, Пленум ВСУ у п.17 Постанови від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, слід зазначити, що належна поведінка та відповідальне ставлення до праці, як і виконання законних вимог адміністрації установи, є обов`язком кожного засудженого, а основною підставою для застосування ст.81 КК України щодо засуджених є саме доведення їх виправлення, з огляду на що сумлінне ставлення до праці та відсутність стягнень не може вважатись тими єдиними фактами, що свідчать про виправлення засудженої.

Так, засуджена ОСОБА_5 за період відбуття покарання в установі характеризується посередньо, норми виробітку виконує на посередньому рівні, хоча не займається важкою працею, у взаємовідносинах з іншими засудженими іноді конфліктна, заохочень не має, свідомо уникає виконання робіт по благоустрою установи, не приймає активної участі у виховних заходах, які проводяться в установі, не завжди виконує законні вимоги персоналу установи, не бере участі в роботі самодіяльних організації та не проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи, що знайшло своє підтвердження під час з`ясування обставин по справі, а тому відповідно до вимоги ч.2 ст. 81 КК України, суд доходить висновку, що засуджена ОСОБА_5 не довела своє сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 537539 КПК, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви засудженої ОСОБА_5 щодо застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1