Справа № 452/803/18
Провадження № 1-кп/452/136/2018
ВИРОК
іменем України

14 червня 2018 року м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, пенсіонера, інваліда ІІІ групи, з вищою освітою, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 17.03.2018 року біля 10.00 год. перебуваючи в приміщенні загального коридору на першому поверсі будинку АДРЕСА_2 , на грунті неприязних відносин, вчинив конфлікт з ОСОБА_4 , під час якого, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень останній, почав наносити удари дерев`яною милицею по ногах, чим спричинив ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичної експертизи тілесні ушкодження, а саме синець на зовнішній поверхні правого стегна в середній третині, синець на передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки в верхній третині, які за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження. У діях ОСОБА_5 вбачається склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Потерпіла ОСОБА_4 до початку судового розгляду пред`явив цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень, посилаючись на те, що у зв`язку із завданням їй ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, зазнала значної моральної шкоди, яка виразилась у фізичному болю, емоційних та душевних стражданнях і хвилюваннях.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину не визнав, цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 також не визнав та показав, що потерпіла ОСОБА_4 викликала на нього комісію зі Львова по архітектурі. Прийшла комісія та почали ставити претензії щодо його дій, однак не виявивши порушень пішли. Потім прийшли електрики та почали ставити претензії та повідомили, що потерпілою на нього подана скарга щодо незаконного підключення світла до сараю. Потерпіла вийшла на вулицю, почала своє доказувати. Він міг зробити їй зауваження, оскільки вона являється неадекватною людиною. В подальшому вона викликала працівників поліції, які приїхали на місце. Також туди прибула і швидка допомога. Працівники поліції ні про що його не запитували. Працівники швидкої відразу направились до потерпілої. Він підійшов до поліцейського, який стояв на вулиці і попросив звернути увагу на дії потерпілої, вчинені нею разом зі спільником, який являється свідком по справі, оскільки вони взяли його речі з другого поверху і викинули на вулицю. Поліцейський пішов до неї. Ні один поліцейський не ставив йому запитань, не відбирали пояснень. Він просив працівників поліції розібратись в тому що сталось, оскільки потерпіла не повинна була викидати його речі.

Потерпілу він не бив. Він міг зачепити її машинально при падінні. У потерпілої є бажання наговорити на нього.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 не визнав вини, його винуватість стверджується слідуючими доказами:

Показаннями потерпілої ОСОБА_4 про те, що з обвинуваченим перебуває у неприязних стосунках. Між ними виникають конфлікти на побутовому ґрунті. 17.03.2018 року о 10 годині вона покликала брата ОСОБА_7 щоб допомогти у прибиранні. Після повернення ОСОБА_5 з дружиною додому, конфлікт тривав в загальному коридорі біля її дверей. Конфлікт виник через те, що вона винесла їхню тумбочку біля гаражу. Дана тумбочка знаходилась в загальному коридорі біля її лічильника. Обвинуваченому не сподобалось, що винесли тумбочку, тому почав бити її тим, що мав біля себе, а саме палицею. При цьому були присутні дружина обвинуваченого і її брат, який не міг їй допомогти, оскільки знаходився дальше. Удари їй ОСОБА_5 наносились у передньо-зовнішню поверхню стегна і передньо-внутрішню поверхню гомілки. Це були три удари. При ній обвинувачений не падав. В подальшому вона викликала швидку допомогу, оскільки їй стало погано. Працівниками швидкої було надано їй невідкладну допомогу.

Даними витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.03.2018 року про обставини спричинення обвинуваченим ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. ( а.с. 34).

Даними заяви ОСОБА_4 , щодо прийняття міри до ОСОБА_5 , який наніс їй тілесні ушкодження. ( а.с. 36).

Даними висновку експерта № 43/18 від 22.03.2018 року, про те, що при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_4 , 1989 р.н., виявлено синець на зовнішній поверхні правого стегна в середній третині, синець на передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки в верхній третині, які утворилися від дії твердих тупих предметів продовгуватої форми, можливо при обставинах вказаних у постанові, по давності утворення можуть відповідати часу 17.03.18 р. і відносяться до легкого тілесного ушкодження. ( а.с. 31).

Даними протоколу проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 28.03.2018 року проведеного слідчим за участю потерпілої ОСОБА_4 та статиста у присутності понятих, де потерпіла розповіла та показала в які ділянки тіла 17.03.2018 року їй наносив удари ОСОБА_5 ( а.с. 37-39).

Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що 17.03.2018 року він не наносив ударів потерпілій ОСОБА_4 і не надає їм віри, а розцінює як намагання ОСОБА_5 уникнути кримінальної відповідальності. Дані показання спростовуються показаннями потерпілої, даними висновку експерта № 43/18 від 22.03.2018 року та даними протоколу проведення слідчого експерименту від 28.03.2018 року.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України спричинення легких тілесних ушкоджень.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_5 являється інвалідом третьої групи, захворювання пов`язане з проходженням військової служби.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді штрафу.

З приводу цивільного позову ОСОБА_4 , слід врахувати наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно, зокрема: від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Ураховуючи наведене, а саме: обставини вчинення злочину, глибину фізичних та душевних страждань, які зазнала потерпіла унаслідок нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 у користь ОСОБА_4 моральну (немайнову) шкоду в розмірі 500 (п`ятсот) грн. 00 коп.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя