Справа № 202/4670/18
Провадження № 1-кс/202/4037/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області старший ОСОБА_2 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000299, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 березня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України -

ВСТАНОВИВ:

07 серпня 2018 року старший слідчий СУ ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із клопотанням про накладення арешту в межах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000299, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 березня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, в якому просить накласти арешт на речові докази у кримінальному провадженні №0000541 від 06.06.2018 шляхом заборони будь-кому розпоряджатись будь-яким чином майном та використовувати його, а саме: на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:101:0015, :01:052:0002, :01:052:0004, :02:101:0021, :02:101:0028, :02:101:0022; на сільськогосподарську культуру соняшника, що розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :02:101:0022.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що в провадженні слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000299, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05 березня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, за фактом самовільного зайняття земельних ділянок, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику. Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи, самовільно, всупереч установленому законом порядку, без відповідних документів, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, зайняли земельні ділянки державної власності, які розташовані на території Дніпропетровської області, здійснюють їх обробку і вирощування сільськогосподарських культур, чим завдали значної шкоди інтересам держави.

В ході досудового розслідування було встановлено, що посадові особи ПАТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» філії «Вільногірський Гірничо-Металургійний Комбінат» на території Верхівцевської міської ради, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, самовільно зайняли земельну ділянку загальною площею 210, 0164 га.

Мешканці с.Петрівка, Верхньодніпровського району, які входять у Малоолександрівську територіальну громаду, неодноразово скаржилися та зверталися до сільської ради з питанням про припинення робіт з видобутку мінералів та розширення меж кар`єру, де здійснюється видобуток надр. До найближчої жилої будівлі від місця проведення добувних робіт близько 60 метрів, що порушує вимоги Земельного кодексу України. Це підтверджено у ході проведення допиту свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та в ході відібрання пояснення у ОСОБА_6 (землевпорядник Маоолександрівської сільської ради), ОСОБА_7 (голова Маоолександрівської сільської ради).

Земельні ділянки з кадастровими номерами :02:101:0015, :01:052:0002, :01:052:0004, :02:101:0021, :02:101:0028, які згідно публічної кадастрової карти України, знаходяться у власності держави та без будь-яких дозвільних документів, без зміни цільового призначення, використовуються ПАТ «ОГХК» для видобутку рідкоземельних та інших корисних копалин. Згідно законодавства України, для розробки земельних ділянок, окрім того, що землі повинні мати цільове призначення з видобутку надр «для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами», так повинні мати гірничий відвід на території в межах, яких здійснюється видобуток надр. При використанні земельних ділянок за нецільовим призначенням, порушується хімічний та біологічний склад поверхні ґрунту, що призводить до повної втрати родючості та у подальшому, після проведення всіх видобувних робіт, безповоротно втрачаються землі сільськогосподарського призначення, тим самими завдається значний екологічний збиток державі.

23 червня 2018 року у ході проведення огляду земельної ділянки з кадастровим номером :02:101:0022, яка перебуває у державній власності та в постійному користуванні ПАТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» філії «Вільногірський Гірничо-Металургійний Комбінат» для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані із користуванням надрами встановлено, що вказана земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, а на ній засіяно сільськогосподарську культуру соняшника.

Відповідно до вимог ст.212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

При зайнятті земельної ділянки за відсутності відповідних правовстановлюючих документів, у особи яка засіяла таку земельну ділянку, не виникає право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію на вказаній земельній ділянці.

Крім того, відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004, відповідно до статей 90, 95, 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки повертаються їх власникам або землекористувачам з передачею останнім незібраного врожаю без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

03 серпня 2018 земельні ділянки з кадастровими номерами :02:101:0015, :01:052:0002, :01:052:0004, :02:101:0021, :02:101:0028, :02:101:0022, сільськогосподарська культура соняшника, що розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :02:101:0022 визнані речовими доказами.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ст.170 КПК України вказаний об`єкт є майном. Завданням арешту майна є запобігання можливості його передачі, відчуження.
Відповідно до ч.1, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.
Крім того у ст.170 КПК України чітко прописана правова підстава накладення арешту на майно, яка відповідає обставинам кримінального правопорушення, а саме арешт майна допускається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкову вартість і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у п.1-4 ч.1 ст.96-2 КК України, про що на теперішній час є достатньо підстав вважати.
Отже, орган досудового розслідування зобов`язаний поставити питання перед судом про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт.
Разом з тим у ході досудового розслідування призначено земельно-технічну експертизу з метою встановлення завданих збитків державним інтересам.
Не зважаючи та те, що на теперішній час досудовим розслідування не встановлено особу, яка самовільно зайняла вказану земельну ділянку та засадила її посівами соняшника, проте її відсутність не перешкоджає розгляду вказаного клопотання та накладення арешту на речові докази земельну ділянку, яка відповідно до вимог законодавства підлягає поверненню державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, та посіви соняшника, які підлягають поверненню в дохід держави.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що у кримінальному провадженні самовільно зайняті земельні ділянки та посіви соняшника на них, визнано у встановленому порядку речовими доказами самовільного використання вказаних земельних ділянок, з метою забезпечення збереження речових доказів та недопущення пошкодження, псування, знищення посівів соняшника, їх збирання та подальшого відчуження особами, що вчинили вказаний злочин та на теперішній час не встановлені, на час розслідування, на них слід накласти арешт, який полягає в забороні будь-кому розпоряджатись будь-яким чином вказаним майном та використовувати його.

Таким чином виникла необхідність накласти арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:101:0015, :01:052:0002, :01:052:0004, :02:101:0021, :02:101:0028, :02:101:0022, сільськогосподарську культуру соняшника, що розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :02:101:0022.
Ознайомившись із клопотанням, вважаю за необхідне його повернути, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст.171 КПК України у клопотання про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України.

Згідно ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 КПК України, повертає його прокурору та встановлює строк в 72 голини для усунення недоліків.

Разом із цим, в клопотанні не зазначена мета накладення арешту, без чого не можливо вирішити заявлену вимогу, що і є підставою для повернення клопотання слідчому.

Крім того, до клопотання не був долучений витяг з Єдиного реєстру досудового розслідування.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173, 369-372 КПК України -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області старший ОСОБА_2 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000299, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 березня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України повернути.

Встановити прокурору строк сімдесят дві години з часу отримання цієї ухвали для усунення вказаних недоліків клопотання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1