АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 612/335/18 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/897/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2018 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляціями захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Близнюківського районного суду Харківської області від 25 травня 2018 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Застосовано відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань (№ 27) до 02 липня 2018 року включно. (а.с. 34-37)
Як зазначено в ухвалі слідчого судді, 25 травня 2018 року до Близнюківського районного суду Харківської області надійшло вказане клопотання, погоджене начальником Близнюківського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 (а.с. 2-6).
В обґрунтування клопотання, слідчий вказував, що слідчим СВ Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні №0000138 від 23.05.2018 за підозрою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України.
24.05.2018 року ОСОБА_10 був повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України (а.с. 25-26).
З ухвали слідчого судді вбачається, що задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_10 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, та вважав встановленим існування ризиків, передбачених п. 1, 2 ч.1 ст.177 КПК України.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисники підозрюваного ОСОБА_10 адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_7 подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Близнюківського районного суду м. Харкова від 25 травня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_8 просить обрати ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а ОСОБА_7 просить застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Апеляційні скарги обґрунтовують тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою що підлягає скасуванню внаслідок порушення вимог КПК України.
Адвокати ОСОБА_8 до апеляційного суду не з`явився і подав клопотання про розгляд апеляції за його відсутності, що в силу вимог ст.405 КПК України не є перепоною для апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення захисника що наполягав на задоволенні апеляційних скарг, думку прокурора, що заперечував проти їх задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_10 у скоєнні злочину, та наявності ризиків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України і з цим погоджується колегія суддів.
Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення обгрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Це цілком узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначеному рішенні.

В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України; протоколом допиту ОСОБА_12 від 23.05.2018; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 23.05.2018; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 23.05.2018; протоколом огляду місця події від 23.05.2018; протоколом проведення слідчого експерименту від 23.05.2018; протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 24.05.2018; наявність ризиків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на переконання слідчого, у сукупності із даними про особу підозрюваного свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_10 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою (а.с.2-6).
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
З ухвали слідчого судді вбачається, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про:
1.наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України;
2.наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. 1, 2 ч.1 ст.177 КПК України;
3.недостатність застосування до ОСОБА_10 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України (а.с. 34-37).
З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п. 1, 2 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.
Посилання захисників в апеляційних скаргах на необхідність застосування при розгляді апеляційної скарги Рішень ЄСПЛ «В. проти Швейцарії», «Плесо проти Угорщини», «А. та інші проти Об`єднаного Королівства», «Медведев та інші проти Франції», «Белчев проти Болгарії», «Зенцов та інші проти Російської Федерації», «Мхітарян проти Російської Федерації», «Панченко проти Росії», «Ілійков проти Болгарії», «Летіли проти Франції», «Худойоров проти Росії», «Рохліна проти Росії», «Єлоєв проти України», «Харченко проти України», «Смирнов проти Росії», «Пірузян проти Вірменії», «Тирон проти Румунії», «Панченко проти Росії», «Бекчієв проти Модови», «Сулаоя проти Естонії», «Ноймайстер проти Австрії», «Ідалов проти Росії», «Горицький проти Польщі», « Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії», «Яблонський проти Польщі», «Іловецький проти Польщі», «Кудла проти Польщі», «Ухань проти України», «Хумматов проти Азербайджану», «Петухов проти України», «Харченко проти України» заслуговує на увагу, натомість колегія суддів вважає, що прийняте судом рішення цілком узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначеному рішенні.

Керуючись положеннями ст.183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням підстав та обставин, передбачених ст.ст.177 та 178 КПК України, які викладені у мотивувальній частині ухвали, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні як альтернативний запобіжний захід.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати заставу у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Виходячи з того, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні злочинів середньої тяжкості та тяжкого у відношенні неповнолітньої особи, вчиненого із застосуванням насильства судова колегія погоджується з висновком слідчого судді про не визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу.
За викладених обставин у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою з визначенням застави в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п. 1, 2 ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_10 є недостатнім.
Крім того, колегія суддів приймає до уваги, що підозрюваний ОСОБА_10 раніше не судимий, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, зараз не працює, але допомагає батькам по господарству, однак вказані данні не спростовують вірність висновків слідчого судді.

Окрім того, слід зазначити, що позиції адвокатів дещо відрізняються.

Так адвокат ОСОБА_8 в прохальній частині апеляційної скарги просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до ОСОБА_10 запобіжних захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в той час як адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Проте адвокат ОСОБА_7 не зазначив, який саме домашній арешт слід застосувати до ОСОБА_10 .

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційних скарг не вбачає.
Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Близнюківського районного суду Харківської області від 25 травня 2018 року щодо застосування у відношенні підозрюваного за ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 20 липня 2018 року включно залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді