У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/2543/18 № 1-кс/610/912/2018

м. Балаклія 31.08.2018 року

Слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 за кримінальним провадженням № 0000870 про арешт майна,

в с т а н о в и в:

29.08.2018р. до суду поштою надійшло клопотання про арешт майна від 27.08.2018 року, яке було здано на пошту 28.08.2018 року.

Предметом клопотання є майно: 1) порожній корпус гранати Ф-1, 2) учбовий підривач до ручних гранат типу УЗРГМ-2 без капсуль детонатора, 3) корпус гранати РГД-5, 4) підривач до ручних гранат типу УЗРГМ.

Клопотання обґрунтовано тим, що в ході проведення досудового розслідування за ч. 1 ст. 263 КК України, при огляді місця події було виявлено та вилучено вказане майно, яке відповідає критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України підшукане та використане як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, та є речовими доказами, тобто могло бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення та містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому на нього доцільно накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів.

Також необхідність арешту вказаного майна зумовлюється тим, що воно буде відігравати доказову роль у кримінальному провадженні, в подальшому буде забезпечено проведення відповідних судових експертиз.

Незастосування цього заходу буде перешкоджати встановленню істини по справі, внаслідок того, що вилучене майно може бути відчужене, спотворене чи взагалі знищене (а.с. 13, 14).

В суді слідчий клопотання підтримав з наведених у ньому підстав.

Власник майна не заперечував проти задоволення клопотання.

Як убачається з матеріалів клопотання, Балаклійським ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000870. Відомості про вчинене кримінальне правопорушення з кваліфікацією за ч. 1 ст. 263 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) було внесено 26.08.2018р.

Частиною 1 ст. 263 КК України передбачено кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

З витягу з ЄРДР про внесення 26.08.2018р. відомостей про вчинений злочин за ч. 1 ст. 263 КК України вбачається, що 25.08.2018 року о 18.32год. надійшло повідомлення, що за адресою: Харківська область м. Балаклія вул. Арсенальна невідомий чоловік підійшов до чергового КПП № 1 в/ч НОМЕР_1 та запропонував йому придбати у нього дві гранати (а.с. 1).

Згідно картки первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону 25.08.2018р. від помічника чергового в/ч НОМЕР_2 , 25.08.2018р. о 18.00год. за адресою: Харківська область м. Балаклія вул. Арсенальна невідомий чоловік підійшов до чергового по КПП № 1 вищевказаної в/ч ОСОБА_5 та запропонував йому придбати у нього дві гранати, які, зі слів, мав при собі. При виїзді на місце події було встановлено, що вищевказаний ОСОБА_4 при собі мав гранату РГД-5 зі з'єднаним запалом та гранату Ф-1 з запалом до неї (окремо)(а.с. 5).

25.08.2018р. при огляді місця події, а саме приміщення КПП № 1 в/ч НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено порожній корпус гранати Ф-1, учбовий підривач до ручних гранат типу УЗРГМ-2 без капсуль детонатора, корпус гранати РГД-5, підривач до ручних гранат типу УЗРГМ (а.с. 6-9).

За постановою слідчого від 27.08.2018р. зазначене у клопотанні майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (а.с. 12).

Згідно акту перевірки об`єкта на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів від 26.08.2018р., група спеціалістів-вибухотехніків, ознайомившись з обстановкою виявлення та вилучення ВНП, здійснила огляд предметів, виявлених у ОСОБА_4 , який намагався продати дві гранати черговому по КПП № 1 в/ч НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 . В результаті огляду було виявлено та вилучено порожній корпус гранати Ф-1, учбовий підривач до ручних гранат типу УЗРГМ-2 без капсуль детонатора, корпус гранати РГД-5, підривач до ручних гранат типу УЗРГМ (а.с. 10).

З довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів вбачається, що виявлені та вилучені у ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 предмети належать до вибухових категорій - безпечні, обмежено небезпечні та небезпечні (а.с. 11).

Згідно до ч. 7 ст. 237 КПК України майно вважається тимчасово вилученим.

П. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України регламентує арешт майна як один з заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, могло бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є речовими доказами у даному кримінальному провадженні та на них необхідно накласти арешт з метою їх збереження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування цим майном є доцільним, оскільки в даному випадку забезпечує запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.

Матеріали клопотання та встановлені судом обставини свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження зазначених речей, як речових доказів.

Відповідно до п. 11 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. ч. 5 ст. 173 КПК не містить вимоги про те, що в ухвалі про арешт майна має бути зазначено строк дії цієї ухвали, згідно з ч. 1 ст. 170 КПК арешт майна передбачає тимчасове позбавлення можливості відчужувати певне майно до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку. З огляду на наведене зазначення в ухвалі про арешт майна строку її дії за аналогією із ухвалою про тимчасовий доступ до речей і документів є необґрунтованим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174 КПК України,

п о с т а н о в и в:

1.Клопотання задовольнити.

2.Накласти арешт на майно:

1)порожній корпус гранати Ф-1;
2)учбовий підривач до ручних гранат типу УЗРГМ-2 без капсуль детонатора;
3)корпус гранати РГД-5;
4)підривач до ручних гранат типу УЗРГМ,

позбавивши права на відчуження, розпорядження та користування цим майном.

3.Місцем зберігання арештованого майна визначити Балаклійський ВП ГУНП в Харківській області.

Ухвала виконується неґайно, може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення. Можливо слідчому судді заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1