У Х В А Л А
03.09.2018 Справа №607/491/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі колегії суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження №0000021 стосовно ОСОБА_6 про обвинувачення за ч.1 ст.258-3 КК України,-

встановив:
Прокурор заявив клопотання продовжити дію строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , посилаючись на ризики, які було враховано під час обрання йому запобіжного заходу, оскільки вони продовжують існувати на даний час. Зокрема, ОСОБА_6 може вплинути на свідків, яких не допитано, ухилитися від суду та продовжувати сприяти діяльності терористичних організацій, тобто вчиняти нові злочини.
Відповідно до ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку.

Захисник заперечив клопотання сторони обвинувачення, посилаючись на те, що ризики є надуманими. Він пояснив, що для обвинуваченого достатнім може бути запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що він не буде продовжувати вчиняти злочини. Просить врахувати, що у нього болять ноги, він має малолітніх дітей.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення. У реєстрі матеріалів досудового розслідування вказано вагомі докази його винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину. Проте, з метою не допустити сумнівів у неупередженості суд вважає за доцільне зазначити, що на підставі ст.198 КПК України, вказані в ухвалі за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду.
Суд вважає, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість передбаченого законом покарання, яке суд вправі призначити, якщо прокурор доведе його винуватість, може вплинути на свідків, яких не допитано з метою нівелювати докази або ухилитися від суду. Також, він може продовжувати сприяти діяльності терористичних організацій, тобто вчинити нові злочини.
Відповідно до ч.5 ст.176 КПК України запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави і домашнього арешту не можуть бути застосовані до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.

За наведених обставин до ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід адекватний існуючим ризикам у виді тримання під вартою на строк два місяці, враховуючи обсяг доказів, які необхідно дослідити.

Керуючись главою 18, статтями 331 КПК України, суд,-

постановив:
В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 на більш м`який відмовити.

Клопотання сторони обвинувачення задовольнити.

ОСОБА_6 продовжити дію строку тримання під вартою до 2 листопада 2018 року включно.

Ухвала суду про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу.

Копію ухвали вручити прокурору ОСОБА_5 і обвинуваченому ОСОБА_6 та надіслати до Чортківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Тернопільській області(№26).

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3