№ 336/5531/18
пр.1-кс/336/1706/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна по кримінальному провадженні № 0003067, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

20.09.2018 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно, яке направлено суду поштовим зв`язком 19.09.2018 року.

У клопотанні зазначено, що 17.09.2018 року до Шевченківського відділення поліції надійшло повідомлення про те, що 16.09.2018 року, приблизно о 20.00 годині, невстановлена особа, знаходячись біля школи № 53, розташованої по вул. Шевченка, 123 у м. Запоріжжі, незаконно заволоділа транспортним засобом скутером «Хонда» в кузові чорного кольору, який належить ОСОБА_3 і перебував у користуванні неповнолітнього ОСОБА_4 , чим спричинила матеріальну шкоду на суму 11500 грн.

16.09.2018 року в період часу з 22.45 години до 23.50 години було проведено огляд ділянки місцевості біля будинку № 46 по вул. Чавунній у м. Запоріжжі, в ході якого виявлено та вилучено: скутер чорного кольору марки «Хонда», ключі до скутеру, змив на марлевий тампон та контроль до нього з поверхні ручки скутера, змив на марлевий тампон та контроль до нього з поверхні шолому.

Слідчий просить накласти арешт на наступне майно: скутер чорного кольору марки «Хонда», ключі до скутера, шолом синього кольору, змив на марлевий тампон та контроль до нього з поверхні шолому.

Як підставу зазначено, що вказані речі можуть бути предметом злочину, зберігати на собі сліди його скоєння і необхідними для проведення судових експертиз.

Слідчий, прокурор у судове засідання не прибули, у відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України їх неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання.
Оскільки клопотання розглядається за відсутності всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Перевіривши матеріали, якими слідчий обгрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

За змістом ч. 6 ст. 115, ст. 116 КПК України, якщо відповідну дію належить вчинити в суді, то строк закінчується у встановлений час закінчення робочого дня в цій установі.

Процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.

Майно, на яке слідчий просить накласти арешт, було вилучено 16.09.2018 року, а здано на пошту 19.09.2018 року, тобто після спливу строку, встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України.

За ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

В порушення вимог ст. 117 КПК України питання про поновлення строку слідчий не заявляє.

Статтею 7 КПК України серед іншого передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, як то доступ до правосуддя; забезпечення права на оскарження судових рішень.

Оскільки нормами КПК України не визначені наслідки пропуску процесуальних строків, слідчий суддя, керуючись ст. 7 КПК України, дійшов висновку, що клопотання підлягає розгляду по суті.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як випливає із змісту ст. 172 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Оскільки слідчий не довела правової підстави для застосування арешту, а також не довела і наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя не вбачає процесуальних підстав для ухвалення рішення на користь доводів клопотання.

При цьому слідчий суддя переконана, що навіть за доведеності ризику відчуження скутера його власником застосування арешту було б невиправданим, оскільки таке відчуження жодним чином не перешкоджатиме проведенню ефективного розслідування.

Керуючись ст. ст. 7, 115, 116, 132, 170, ч. 1, 2, 5 ст. 171, ч. 2 ст. 171, ст. 173, 309, 372, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1