В И Р О К
Іменем України
30.05.2018 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ;
при секретарі: - ОСОБА_2 ,
із участю: - прокурора ОСОБА_3 ,
- обвинуваченого ОСОБА_4 ,
- потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051 від 24.01.2018 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , з повною загальною середньою освітою, не працюючого, інваліда третьої групи загального захворювання, розлученого, раніше не судимого (кримінальне провадження №0000706 від 16.11.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України із обвинувальним актом з 31.01.2018 року перебуває в провадженні Немирівського районного суду Вінницької області),
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,
ВСТАНОВИВ :
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачений у тому, що він близько 11 годин 00 хвилин 30.03.2017 року з корисливих мотивів прибув у м.Жмеринка Вінницької області до відділення ПАТ КБ "Приватбанк", що розташовано по вул. Центральній, 5. Знаходячись у приміщенні банку поблизу кас обслуговування громадян, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 слідкував за особами, що мають намір здійснити банківські операції, пов`язані з обміном валют. В цей час біля кас вказаного банківського відділення перебував ОСОБА_5 , який отримав переказ коштів в сумі 1200 доларів США, які він бажав отримати у валюті гривні. Почувши про намір здійснення обміну валюти, ОСОБА_4 , повторно, переслідуючи вказану мету, діючи умисно, з корисливих мотивів запропонував останньому обміняти долари на гривні, на що той погодився. Під час відрахунку коштів та передачі їх ОСОБА_5 , ОСОБА_4 умисно не додав до обіцяної суми 29000 гривень, що еквівалентна коштам 1200 доларів США, кошти в сумі 200 грн., що було ОСОБА_5 виявлено із висуненням претензій. При повторному перерахунку коштів ОСОБА_4 , який він ініціював з метою маніпуляцій з грошовими купюрами, визнав, що у обіцяній сумі не вистачає 200 грн., після чого передав гривні до рук ОСОБА_5 та демонстративно доплатив йому кошти в сумі 200 грн. купюрами дрібного номіналу, таким чином запевнивши його, що він розрахувався у повному обсязі, а натомість отримав від ОСОБА_5 гроші в сумі 1200 доларів США та зник у невідомому напрямку. Одразу при повторному перерахунку коштів ОСОБА_5 виявив, що з обіцяних 29000 грн. ОСОБА_4 було надано лише 14000 грн. Таким чином ОСОБА_4 шляхом обману заволодів коштами ОСОБА_5 в сумі 15000 грн., чим спричинив останньому майнової шкоди на зазначену суму.
Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
В підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 подав до суду укладену між ним та обвинувачним ОСОБА_4 угоду про примирення від 19.02.2018 року за змістом погодження вказаними сторонами вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин із аналогічною кваліфікацією його протиправних дій за ч.2 ст.190 КК України, визначення міри кримінального покарання у виді штрафу в розмірі сімдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн., застереження щодо усвідомлення сторонами наслідків укладання та затвердження судом даної угоди, а також наслідків її невиконання, а також із вказівкою щодо добровільного відшкодування у повному обсязі завданої майнової шкоди в сумі 15000 грн., обставину чого сукупно із щирим каяттям та активним сприянням розкриттю злочину визначено у якості обставин, що пом`якшують покарання. При цьому потерпілий ОСОБА_5 підтвердив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення.
Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він цілком розуміє характер та суть обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.190 КК України, в повному обсязі; щиро розкаявся, визнав фактичні обставини справи, встановлені в ході досудового розслідування. Заявив, що він заперечує проти застосування щодо нього закону про амністію.
Потерпілий та обвинувачений просили затвердити укладену ними угоду про примирення, пояснивши, що дану угоду кожен з них укладав добровільно, без примусу чи обіцянок з боку інших осіб.
Прокурор не заперечував проти затвердження судом укладеної сторонами кримінального провадження угоди про примирення, посилаючись на відповідність її умов вимогам кримінального та кримінального процесуального закону.
Заслухавши думки учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, угоду про примирення, а також матеріали кримінального провадження №0000051 суд доходить висновку, що угода про примирення підлягає затвердженню з наступних підстав.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
У відповідності до вимог п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення щодо угоди: затвердити її або відмовити у її затвердженні та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.
Згідно ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.
Так, подана на затвердження угода про примирення у повній мірі відповідає вимогам ст.471 КПК України щодо її форми та змісту, датована та підписана відповідними сторонами.
Кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.190 КК України, у вчиненні якого обвинувачено ОСОБА_4 , за максимальною санкцією відповідно до визначеної у ст.12 КК України класифікації є злочином середньої тяжкості, можливість застосування угоди про примирення щодо якого законом прямо передбачена.
Погоджена сторонами угоди міра покарання перебуває в межах санкції відповідного кримінального закону.
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.5 ст.474 КПК України, а потерпілий ОСОБА_5 цілковито усвідомлює наслідки затвердження угоди, за встановленням чого не отримано заяв сторін про відмову від угоди.
Суд також переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є їх добровільним прагненням, яке не стало наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Таким чином, під час підготовчого розгляду судом встановлено відповідність умов угоди про примирення вимогам кримінального процесуального та кримінального законів, визначено правильність правової кваліфікації кримінального правопорушення, тяжкість якого передбачає можливість укладення угоди про примирення; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; не виявлено обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним або сторони не примирились; неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань та відсутність фактичних підстав для визнання винуватості не є очевидними, що у сукупності визначає відсутність в даному конкретному випадку застережених законом підстав для відмови у затвердженні умов угоди про примирення, за наслідком чого остання підлягає затвердженню судом.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні не встановлені.
Цивільний позов не заявлено.
За відсутності клопотань щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу судом дане питання не вирішується.
Враховуючи викладене, керуючись ст.314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
Затвердити угоду про примирення, укладену 19.02.2018 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначити йому за ч.2 ст.190 КК України узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень.
Вирок набирає законної сили після закінчення строків його оскарження, якщо не було подано апеляційну скаргу.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав передбачених ст.394 КПК України, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1