Справа № 445/1854/16-к
УХВАЛА

16 жовтня 2018 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на нічний домашній арешт,

в с т а н о в и в:

в провадженні Золочівського районного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 10.03.2016 за №0000152, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 12.10.2018 подав клопотання про продовження раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного у виді тримання під вартою, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_5 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та продовжують існувати ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України

Захисник ОСОБА_4 16.10.2018 подав клопотання про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою ОСОБА_5 на нічний домашній арешт. Клопотання мотивує тим, що медичною карткою стаціонарного хворого від 09.03.2016 №1007 підтверджується зовсім інший характер тілесних ушкоджень потерпілого, зокрема, наявність у потерпілого тілесного ушкодження не в тім`яній, а у потиличній частині голови, що є характерним для осіб, які мають епітелиптичні припадки. Враховуючи, характер захворювання потерпілого та його падіння на сходовій клітці за день до конфлікту в квартирі ОСОБА_6 , вважає ОСОБА_5 необгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Вказує на недопустимості доказів поданих стороною обвинувачення, зокрема протоколу огляду трупа, висновків експертиз, протоколу огляду місця події, а також на тому, що потерпілий хворів тяжкою невиліковною хворобою, яка є небезпечною для життя своїми судомними приступами, в результаті яких потерпілий міг отримати вказані тілесні ушкодження. Зазначає, про відсутність ризиків передбачених ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений не має наміру переховуватись від суду, позбавлений можливості знищити сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не має потреби впливати на потерпілих, свідків, експертів так як всіх їх уже допитано в суді. Також, наголошує на тому, що ОСОБА_5 постійно проживає із своїми батьками та має постійне місце реєстрації, має вищу освіту та стійкі соціальні зв`язки, хворіє, а тому просить змінити йому запобіжний захід на на домашній арешт з 21:00 год. до 07:00 год.

Заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, ознайомившись із доводами клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт та клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою суду від 20.08.2018 обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 19 жовтня 2018 року включно.

Судовий розгляд кримінального провадження на даний час не завершено.

За приписами ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує, що у відповідності до положень ст.177 Кримінального процесуального кодексу України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_5 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та подальшого продовження терміну дії цього запобіжного заходу, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід. Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строків тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися. Окремо суд звертає увагу, що свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у своїх показах вказували на спроби сторони захисту незаконно вплинути на них, а свідок ОСОБА_9 просив суд застосувати щодо нього заходи безпеки.

Також суд наголошує на тому, що ухвалою від 28.08.2018 призначено судово-медичну експертизу, яка на даний час не проведена, а тому існує ризик незаконного впливу на експертів, які будуть проводити вказану експертизу.

З приводу твердження сторони захисту про необгрутованість оголошеної ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України суд наголошує, що «обґрунтована підозра», відповідно до п.175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 «Нечипорук і Йонкало проти України», означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Таким чином, на обгрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, вказують досліджені в ході судового розгляду докази, зокрема покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , висновки експертиз, інформація операторів телекомунікаційних послуг та інші матеріали кримінального провадження.

Посилання сторони захисту на недопустимість доказів поданих стороною обвинувачення суд вважає передчасним, оскільки в ході судового розгляду не було встановлено очевидної недопустимості таких доказів, а відповідно до ч.1 ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Доводи захисника ОСОБА_4 про те, що дані медичної картки потерпілого свідчать про отримання ним тяжкої травми в потиличній частині голови та двох травм в області вушних раковин, які утворились внаслідок наявного у нього захворювання припадку, який неодноразово мав місце з потерпілим, на даному етапі судового розгляду не знайшли свого підтвердження. Окрім того, суд наголошує, що згідно ч.2 ст.242 КПК України, для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень обов`язковим є проведення експертизи.

Твердження сторони захисту щодо наявних соціальних зв`язків у обвинуваченого ОСОБА_5 вже попередньо враховувались судом, зокрема, з даного приводу суд вважає, що спільне проживання обвинуваченого із батьками-пенсіонерами, його позитивна характеристика та наявність у нього вищої освіти не може бути підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу.

За вказаних обставин, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження терміну дії запобіжного заходу є обґрунтованим та підлягає до задоволення, а вищевикладені обставини, на думку суду, свідчать про недостатність застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України

Відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 331 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на нічний домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 днів, до 15 грудня 2018 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1