Ухвала

03 жовтня 2018 року
м. Київ

справа № 756/5682/16-к
провадження № 51-489км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду м. Києва від 26 червня 2018 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Зі змісту касаційної скарги потерпілого вбачається, що він не погоджується з вказаним вироком апеляційного суду.
Виходячи з положень ст. 429 КПК України касаційна скарга має відповідати вимогам, визначеним ст. 427 цього Кодексу, відповідно до яких у касаційній скарзі зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; прізвище, ім`я, по батькові (найменування), поштова адреса особи, яка подає касаційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; перелік матеріалів, які додаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Однак, касаційна скарга потерпілого не відповідає наведеним вимогам процесуального закону.
Так,ОСОБА_4 у касаційній скарзі не наводить конкретних порушень закону, допущених судом апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваного судового рішення, які відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 412, 413, 414, 419 цього Кодексу є підставами для його скасування або зміни.

При цьому, доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і неповноту судового розгляду, в силу статей 433, 438 КПК України не можуть бути предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Також, вимоги потерпілого до суду касаційної інстанції, не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України та є неповними, оскільки ОСОБА_4 вказавши на необхідність, зміни вироку не зазначив, що суд касаційної інстанції має змінити у судовому рішенні щодо ОСОБА_5 .
Крім того, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України потерпілий у скарзі не зазначає чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Окрім вказаного, ОСОБА_4 не додав до касаційної скарги її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження, що не узгоджується з ч. 6 ст. 427 КПК України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду м. Києва від 26 червня 2018 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_6