печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

його представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання третьої особи, щодо якої вирішувалось питання про накладення арешту на майно, - ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні № 0001340,

В С Т А Н О В И В :
До провадження слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні № 0001340, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.08.2017 у справі № 757/44011/17-к, яке було вилучено під час обшуку 27-28.07.2017 року, за адресою: м. Київ, вул. Лобановського, 50, а саме: грошові кошти у сумі 70 325 доларів США, 222 973 грн., 73 500 російських рублів.
Зазначає, що під час проведення обшуку 27.07.2017 по 28.07.2017 приміщення, яке фактично використовує ТОВ «Технологічна Група Маресто» () та яке розташоване за адресою: м. Київ, пр-т. Лобановського (колишня назва проспект Червонозоряний), буд. 50, слідчим було вилучено грошові кошти власником яких є ОСОБА_4 . Грошові кошти ОСОБА_4 зберігалися у сейфі за згодою власника житлового приміщення ОСОБА_6 . Влучені грошові кошти не мають відношення до кримінального провадження та їх походження не пов`язане із діяльністю ТОВ «Технологічна Група Маресто».
У судовому засіданні власник майна, його представник клопотання підтримали, просили задовольнити. Надали на адресу суду постанову слідчого про закриття кримінального провадження стосовно ТОВ «Технологічна Група Маресто».
Прокурор заперечив щодо задоволення клопотання, мотивуючи тим, що постанова про закриття винесена лише за одним епізодом діяльності ТОВ «Технологічна Група Маресто».
Вислухавши позиції сторін, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив такі обставини.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Під час розгляду клопотання встановлено, що Управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.
Як вбачається з матеріалів справи, що службові особи підприємства імпортера ТОВ «Технологічна Група Маресто» (), яке являються імпортерами, імпортовану продукцію реалізують за готівковим розрахунком фізичним особам підприємцям, а отриману готівку та сформований за рахунок зовнішньоекономічних операцій ПДВ, відпускають за певний відсоток під час проведення фінансово-господарських операцій з ТОВ «ЄВРОСТАНДАРТ 2000» (); ТОВ «ЄВРОМАРКЕТ ІНВЕСТ» (); ТОВ «РДК ГРУП» (); ТОВ «НОРД ФУД» (); ТОВ «ІМБІСС ГРУПП» (); ТОВ «ЕСТІМАТІКА КОНСАЛТІНГ» (); ТОВ «АБС ТЕХНІКА» (); ТОВ «ТК-АКВАМАРІН» (); ТОВ «АРІСС-ГРУП» (); ТОВ «ДЕЦЕНТРА КОМ» ();ТОВ «ТЕХНОСТАРТ ІНВЕСТ» (); ТОВ «АПЕРОЛЬ» (); ТОВ «ЛОГІСТІК ПРЕМІУМ» (); ТОВ «ДИСТРИБУЦІЙНИЙ ТОРГОВИЙ ДІМ «АВРОРА» ();ТОВ «ТВО БУДМАКС» ();ТОВ «РЕАЛОН» (); ТОВ «МЮЛЬТОНЕ» ();ТОВ «АМТ УКРАЇНА» (); ТОВ «УКРТЕХТОРГ 2015» () та іншими підприємствами, які входять до складу «транзитно-конвертаційної групи». В свою чергу організатори «транзитно - конвертаційної групи» надають послуги з мінімізації податкових зобов`язань, документального прикриття безтоварних операцій підприємствам реального сектору економіки України, використовуючи схему переведення безготівкових коштів у готівку та штучно формуючи податковий кредит з ПДВ.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.08.2017 у справі № 757/44011/17-к накладено арешт на грошові кошти, вилучені під час обшуку приміщення, яке фактично використовує ТОВ «Технологічна Група Маресто» (), розташоване за адресою м. Київ, пр-т. Лобановського (колишня назва проспект Червонозоряний), буд. 50.
Вказаний арешт на грошові кошти накладався, оскільки вони відповідали критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, є предметом кримінального правопорушення, здобуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення та такий арешт по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.
Разом з тим, прокурором в судовому засіданні не зазначено та не надано жодного доказу, що вилучені грошові кошти є речовими доказами у розумінні положень ст. 98 КПК України.
Відповідно до абз. 2 п. 2.6. Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.
З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.
Отже, арешт ухвалою слідчого судді на речі та грошові кошти ОСОБА_4 накладено необґрунтовано, оскільки арешт накладено на майно особи, яка, не має статусу підозрюваного або обвинуваченого та не несе за законом матеріальну відповідальність за дії таких осіб.
Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.
Разом з тим, згідно зі ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
Разом з тим, при розгляді клопотання про скасування арешту стороною обвинувачення не доведено наявність будь-яких фактичних даних (доказів), відповідно до яких є необхідність у збереженні накладеного арешту на грошові кошти ОСОБА_4 .
Будь-яких даних про те, що грошові кошти ОСОБА_4 набуті кримінально-протиправним шляхом в результаті вчинення злочину в матеріалах справи немає.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті (з метою збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Разом з тим, стороною обвинувачення під час розгляду клопотання, не доведено, що незастосування заборони призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Крім того, на даний час постановою слідчого в ОВС другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 від 06.02.2018 р. кримінальне провадження № 0001340 в частині внесених 31.08.2017 відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за фактом ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України закрите у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб ТОВ «Технологічна Група Маресто» () складу кримінального правопорушення.
Даних, які б вказували що відносно ТОВ «Технологічна Група Маресто» () є інші факти за якими внесені відповідні відомості до ЄРДР слідчому судді протягом розгляду клопотання не надано.
З урахуванням наведеного клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 174, 309 КПК України,
У Х В А Л И В :
Клопотання третьої особи, щодо якої вирішувалось питання про накладення арешту на майно, - ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні № 0001340 задовольнити.
Скасувати арешт на майно, накладений у кримінальному провадженні № 0001340 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 2.08.2017 року у справі № 757/44011/17-к, яке було вилучено під час обшуку 27-28.07.2017 року, за адресою: м. Київ, вул. Лобановського, 50, а саме: грошові кошти у сумі 70 325 доларів США, 222 973 грн., 73 500 російських рублів.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1