В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.05.2018 Справа №607/5419/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000290 від 01 лютого 2018 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина непрацюючого, без місця реєстрації, проживаючого в АДРЕСА_1 , судимого:
- 07 грудня 2006 року Центрально-Міським районним судом м. Макіївка Донецької області за ч.1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на термін 9 років;
- 13 жовтня 2015 року Лановецьким районним судом Тернопільської області за ч. 3 ст. 185, ст. 395, 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 серпня 2017 року невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 2 місяці 12 днів замінено на більш м`яке покарання у виді виправних робіт з відрахуванням 20% заробітку в дохід держави, з яких відпрацьовано 3 місяці 5 днів;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 389 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
31 січня 2017 року, близько 09.00 год., обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи за згодою власника будинку ОСОБА_6 у приватному будинку по АДРЕСА_2 , переконавшись що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, шляхом вільного доступу, таємно викрав ноутбук марки «Lenovo G560 20042» з блоком живлення до нього, вартістю 1956,00 грн. та модем моделі RD1200500-C55-EOG, S/N: 15840 з адаптером та штекерами підключення вказаного модему, вартістю 1,00 грн., які належать потерпілій ОСОБА_6 . Із викраденим майном, обвинувачений ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втік, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1957,00 грн.

Окрім цього, 13 жовтня 2015 року вироком Лановецького районного суду Тернопільської області ОСОБА_3 засуджено за ст.ст. 185 ч.3 ст.395, 70 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. У подальшому, 04 серпня 2017 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області невідбуту частину покарання у виді 1 року 2 місяців 12 днів позбавлення волі замінено на більш м`яке покарання у виді виправних робіт на 1 рік 2 місяці 12 днів з відрахуванням 20% із заробітку в дохід держави.

11 серпня 2017 року обвинуваченого ОСОБА_3 взято на облік Тернопільського міськрайонного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

У подальшому, 04 вересня 2017 року обвинувачений ОСОБА_3 прибув до вказаного відділення пробації, де з ним проведено бесіду, під час якої роз`яснено порядок та умовами відбування покарання у виді виправних робіт, ознайомлено з встановленими законодавством вимогами, яких повинні дотримуватись особи, засуджені до виправних робіт, повідомлено про стягнення, які можуть бути накладені, про відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, зокрема, попереджено про кримінальну відповідальність за ч.2 ст.389 КК України.

Також, 04 вересня 2017 року до ФОП ОСОБА_7 направлено повідомлення та копія вироку для прийняття до виконання та своєчасного проведення стягнень із заробітку ОСОБА_3 , здійснення контролю за засудженою особою, на що 07 вересня 2017 року отримано підтвердження про прийняття рішення суду до виконання, копія трудового договору від 01 вересня 2017 року та наказ, у якому зазначено, що стягнення із заробітку вказаного засудженого розпочато з 05 вересня 2017 року.

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи ознайомленим працівником органу пробації з порядком та умовами відбування покарання у виді виправних робіт та попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування даного виду покарання, допустив п`ять прогулів у вересні 2017 року без поважних причин 12 вересня 2017 року, з 18 вересня 2017 року по 19 вересня 2017 року та з 28 вересня 2017 року по 29 вересня 2017 року не з`являвся до місця роботи, чим умисно ухилявся від відбування покарання у виді виправних робіт, маючи реальну можливість виконувати призначене судом покарання.

У жовтні 2017 року засуджений ОСОБА_3 з`являвся за місцем роботи та відбув 21 день виправних робіт.

Надалі, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді виправних робіт та попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування даного виду покарання, допустив сім прогулів у листопаді 2017 року без поважних причин з 20 листопада 2017 року по 22 листопада 2017 року та з 27 листопада 2017 по 30 листопада 2017 року не з`являвся до місця роботи, чим умисно ухилявся від відбування покарання у виді виправних робіт, маючи реальну можливість виконувати призначене судом покарання.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді виправних робі та попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування даного виду покарання, допустив сім прогулів у грудні 2017 року - з 20 грудня 2017 року по 22 грудня 2017 року, з 26 грудня 2017 року по 29 грудня 2017 року, з 02 січня 2018 року по 05 січня 2018 року та вісімнадцять прогулів у січні 2018 року - з 02 січня 2018 року по 05 січня 2018 року, з 09 січня 2018 року по 12 січня 2018 року, з 15 січня 2018 року по 19 січня 2018 року, з 22 січня 2018 року по 24 січня 2018 року, а також 29 січня 2018 року по 30 січня 2018 року не з`являвся до місця роботи, чим умисно ухилявся від відбування покарання у виді виправних робіт, маючи реальну можливість виконувати призначене судом покарання.

Внаслідок вказаної умисної бездіяльності обвинувачений ОСОБА_3 , здійснив ухилення від відбування покарання у виді виправних робіт, передбачене ч. 6 ст. 46 КВК України - допущення більше двох разів протягом місяця прогулів. За вказані порушення Тернопільським міськрайонним відділом з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції до засудженого ОСОБА_3 на підставі ч. 4 ст.46 Кримінально-виконавчого кодексу України застосовувались застереження у виді письмового попередження, під час яких роз`яснювалось, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання він може бути притягнутим до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України. Зокрема, такі попередження засудженому виносилось 06 жовтня 2017 року та 08 грудня 2017 року.

Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_8 під час відбування покарання у виді виправних робіт, у ФОП ОСОБА_7 несумлінно ставився до роботи - неодноразово допускав запізнення, відшукував причини аби не виконувати покладені на нього керівником обов`язки, відлучався у власних справах та не повертався на робоче місце, чим здійснив ухилення від відбування покарання у виді виправних робіт, передбачене ч.6 ст.46 КВК України - порушення порядку відбування покарання.

За наслідками допущених прогулів та неналежного ставлення до роботи, ФОП ОСОБА_7 30 січня 2018 року на підставі п.4 ст.40 КЗпП України розірвано трудовий договір із ОСОБА_3 .

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи реальну можливість виконати призначене покарання у виді виправних робіт, шляхом систематичного допущення більше двох разів протягом місяця прогулів та порушення порядку відбування вказаного виду покарання, умисно ухилився від його відбування без поважних на те причин. На даний час засуджений ОСОБА_3 із призначених 1 року 2 місяців 12 днів виправних робіт не відбув 11 місяців 7 днів вказаного виду покарання. Внаслідок умисної злочинної бездіяльності обвинувачений ОСОБА_3 допустив порушення ч. 6 ст.41 та ч.6 ст.46 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 389 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та в судовому засіданні вказав, що з дозволу ОСОБА_6 він деякий час проживав в її приватному будинку по АДРЕСА_2 . Прокинувшись 31 січня 2017 року зранку він побачив що нікого в будинку не має, та скориставшись цим, викрав з однієї із кімнат ноутбук марки «Lenovo» з блоком живлення та модем з адаптером та штекерами підключення вказаного модему, які продав за 100 грн.
Також, зазначив, що він 13 жовтня 2015 року був засуджений Лановецьким районним судом Тернопільської області за ст.ст. 185 ч.3 ст.395 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. В подальшому невідбуту частину покарання йому замінено на більш м`яке покарання у виді виправних робіт на 1 рік 2 місяці 12 днів з відрахуванням 20% із заробітку в дохід держави та взято на облік органом пробації, роз`яснено обов`язки та попереджено про відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, зокрема за ч.2 ст.389 КК України. ФОП ОСОБА_7 укладено із ним трудовий договір 01 вересня 2017 року та стягнення заробітку розпочато з 05 вересня 2017 року. Однак, він допустив п`ять прогулів у вересні 2017 року, сім прогулів у листопаді 2017 року, сім прогулів у грудні 2017 року та вісімнадцять прогулів у січні 2018 року. Вказав, що не з`являвся до місця відпрацювання виправних робіт умисно, оскільки його не влаштовував розмір заробітної плати та допускав прогули з метою додаткового заробітку. 30 січня 2018 року ФОП ОСОБА_7 із ним розірвано трудовий договір. Просить суд його суворо не карати.
Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії:

-за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно;

-ч.2 ст. 389 КК України - ухилення засудженого від відбування покарання у виді виправних робіт
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, думку потерпілої ОСОБА_6 , яка немає жодних претензій до обвинуваченого та просить його суворо не карати, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінальних правопорушень. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого судом не встановлено.

На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкцій частин статтей обвинувачення у виді арешту. У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України призначити покарання за вчинені кримінальні правопорушення за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді арешту.

Крім цього, суд враховує те що обвинувачений ОСОБА_3 засуджений вироком Лановецького районного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2015 року за ч.3 ст. 185, ст. 395 КК України з призначенням покарання у виді 3 роки шість місяців позбавлення волі. 04 серпня 2017 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області невідбуту частину покарання у виді 1 року 2 місяців 12 днів позбавлення волі замінено на більш м`яке покарання у виді виправних робіт на 1 рік 2 місяці 12 днів з відрахуванням 20% із заробітку в дохід держави, з яких відпрацьовано 3 місяці 5 днів.
Оскільки злочини, за які ОСОБА_3 притягується до кримінальної відповідальності було вчинено до повного відбуття покарання згідно вироку Лановецького районного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2015 року, яке замінено згідно ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 серпня 2017 року на покарання у виді виправних робіт на 1 рік 2 місяці 12 днів з відрахуванням 20% із заробітку в дохід держави, остаточне покарання йому слід призначити у відповідності до вимог ст.ст.71,72 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання призначеного за даним вироком невідбуте покарання згідно ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 серпня 2017 року у виді виправних робіт, яке перевести відповідно до п.1 ч.2 ст.72 КК України в 2 місяці арешту, в співвідношенні одному дню арешту відповідають три дні виправних робіт. Призначене ОСОБА_3 покарання є необхідним та достатнім для його виправлення і перевиховання та буде сприяти запобіганню вчиненню ним нових злочинів.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 слід рахувати з моменту взяття його під варту, тобто з 13 березня 2018 року.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , слід продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 02 липня 2018 року.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-ноутбук марки «Lenovo G560 20042», суд вважає, слід повернути потерпілій ОСОБА_9 , після набрання вироком законної сили;

-особову справу № 3/2017 заведену Тернопільським міськрайонним відділом з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції стосовно ОСОБА_3 , суд вважає слід повернути Тернопільському міськрайонному відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, після вступу вироку в законну силу.
У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи від 09 лютого 2018 року № 119/18-22 вартістю 2860,00 грн. та судової дактилоскопічної експертизи від 28 березня 2018 року № 1.4-334/18 вартістю 1001,00 грн., а всього 3861, 00 грн., які суд вважає слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави, оскільки вони виникли у зв`язку із проведенням експертиз речових доказів в межах даного кримінального провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 4 (чотирьох) місяців арешту;

-за ч. 2 ст. 389 КК України - у виді 3 (трьох) місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_3 призначити покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком, виходячи із співвідношення покарань передбачених п.1 ч.2 ст.72 КК України, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Лановецького районного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2015 року, яке замінено згідно ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 серпня 2017 року на покарання у виді виправних робіт на 1 рік 2 місяці 12 днів з відрахуванням 20% із заробітку в дохід держави, у виді 2 (двох) місяців арешту, та призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 6 (шести) місяців арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту взяття його під варту, тобто з 13 березня 2018 року.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 02 липня 2018 року.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-ноутбук марки «Lenovo G560 20042» - повернути потерпілій ОСОБА_9 ,

-особову справу № 3/2017 заведену Тернопільським міськрайонним відділом з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції стосовно ОСОБА_3 - повернути Тернопільському міськрайонному відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції,
після вступу вироку в законну силу.
Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи від 09 лютого 2018 року № 119/18-22 в сумі 2860,00 грн. (дві тисячі вісімсот шістдесят гривень) в користь держави (код 02883096, р/р 9135, банк ГУ ДКСУ в м. Києві, код банку 820172) та судової дактилоскопічної експертизи від 28 березня 2018 року № 1.4-334/18 в сумі 1001, 00 грн. (одна тисяча одна гривня) в користь держави (УК у м. Тернополі, м. Тернопіль, 24060300, р/р0002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, код ЕДРПОУ 37977726).

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1