Справа № 747/510/18
Провадження№ 1-кс/747/153/18
У Х В А Л А
іменем України

14.08.2018 року смт. Талалаївка

Слідчий суддя Талалаївського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Талалаївського ВП Прилуцького ВП ГУНП України в Чернігівській області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000224 від 03 серпня 2018 року, розпочатого за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Талалаївського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Талалаївського ВП, погоджене з прокурором Талалаївського відділу Бахмацької місцевої прокуратури, про арешт майна по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000224 від 03.08.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що 03 серпня 2018 року до Талалаївського ВП звернувся мешканець смт. Талалаївка ОСОБА_4 , в якій просить провести перевірку по факту підпалу його автомобіля Renault MASTER д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував біля приміщення гаражу по вул. Чкалова, 2 в смт. Талалаївка, що мало місце близько 3-ї год. 03.08.2018 року. 03.08.2018 року під час огляду місця пригоди було виявлено автомобіль Renault MASTER д.н.з. НОМЕР_1 зі слідами пошкодження, який залишено на місці події. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 зазначений автомобіль належить на праві власності ОСОБА_4 . З метою визнання речовим доказом автомобіля Renault MASTER д.н.з. НОМЕР_1 та його збереження, забезпечення можливості проведення пожежо-технічної та автотехнічної експертиз виникла необхідність у накладенні арешту на вказаний транспортний засіб.

Тому старший слідчий просить суд накласти арешт на автомобіль Renault MASTER д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 , з метою позбавлення можливості приховування, зникнення, втрати та відчуження вказаного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Місце зберігання визначити на території Талалаївського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області.

Старший слідчий та інші особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Згідно ч. 1 ст. 172 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Фіксування судового розгляду клопотання за допомогою технічних засобів згідно ч.4 ст. 107 КПК України не здійснювалось, поскільки у судове засідання особи, які беруть участь у провадженні, не прибули.

Дослідивши матеріали клопотання, розглянувши справу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна. Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Обґрунтовуючи клопотання, старший слідчий посилається на частину 3 ст. 170 КПК України, яка передбачає накладення арешту з метою збереження речових доказів на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Також старший слідчий в обґрунтування клопотання посилається і на положення частини 6 статті 170 КПК України, яка передбачає накладення арешту з метою забезпечення відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення, і яка передбачає накладення арешту на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльність) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого.

Тобто, в клопотання старшого слідчого заначено дві підстави, згідно яких від просить накласти арешт на належний ОСОБА_4 автомобіль. Але із доданих до клопотання матеріалів неможливо зробити висновок про те, чи визнавався зазначений автомобіль речовим доказом у даному кримінальному провадженні, та чи є власник зазначеного автомобіля особою, яка відноситься до перерахованих старшим слідчим осіб у посиланні на частину 6 ст. 170 КПК України. Крім того, обґрунтовуючи клопотання у мотивувальній частині старший слідчий просить накласти арешт на автомобіль з метою визнання автомобіля речовим доказом, його збереження, забезпечення проведення експертизи, не зазначаючи при цьому, що до цього часу унеможливлювало визнання даного автомобіля речовим доказом; а уже у прохальній частині клопотання старший слідчий просить накласти арешт на автомобіль з метою позбавлення можливості приховування, зникнення, втрати та відчуження автомобіля, настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, хоча в мотивувальній частині про дані підстави не зазначається та в клопотанні не обґрунтовуються.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання старшого слідчого подано без додержання вимог статті 171 КПК України, а саме належним чином не зазначено підстави і мету накладення арешту та відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту на автомобіль, і тому до даного клопотання необхідно застосувати положення ч.3 ст. 172 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-172 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Талалаївського ВП Прилуцького ВП ГУНП України в Чернігівській області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню 0000224 повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1