УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000295 від 16.08.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
05 вересня 2018 року слідчий слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладенняарешту з метою збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання на наступне майно, яке було вилучено 03.09.2018 під час проведення обшуку автомобілю марки «BMW-316» у кузові червоного кольору, з номерами реєстрації Литовської Республіки «GZF 322», а саме на:
1)Ключ від замка запалювання автомобілю;

2)Технічний паспорт на автомобіль;

3)Медична картка на ім`я ОСОБА_4 ;

4)Буклет з рекламою послуг еротичного масажу;

1)автомобіль марки «BMW-316» у кузові червоного кольору, з номерами реєстрації Литовської Республіки «GZF 322».

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, щослідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000295, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.08.2017, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.149 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , у невстановлений в ході досудового слідства час познайомилась із невстановленими особами, які перебували на території Турецької Республіки та Об`єднаних Арабських Еміратів, з якими ОСОБА_4 вступила у попередню змову на вчинення дій, спрямованих на вербуванням і переміщення на територію Турецької Республіки та Об`єднаних Арабських Еміратів місцевих дівчат з корисливою метою отримання коштів за їх подальшу передачу та особистого збагачення за рахунок їх подальшої сексуальної експлуатації.

Розглядаючи будь-яку дівчину як потенційний об`єкт вербування для наступної передачі, ОСОБА_4 , отримавши від невстановлених осіб рекомендації по вербуванню, враховувала морально-вольові якості дівчат, їх характер, зовнішні дані, рівень розвитку, схильності та інші риси, властиві їх віку, матеріальний та сімейний стан. Під час вербування пропонувала дівчатам високооплачувану роботу «ескорт послуг» і заняття проституцією на вигідних умовах, при цьому приховуючи реальні умови, які б спричинили їх відмову від виїзду з України. Зокрема розповідала про вигідні умови праці, а для підтвердження своїх слів, розповідала, як вона досягла життєвих успіхів, покращила свій матеріальний стан за рахунок заняття проституцією у різних країнах. Запевняла дівчат, що сутенери будуть оплачувати проживання, харчування, придбання подарунків, тощо, а у разі не бажання у подальшому займатися проституцією, вони безперешкодно можуть повернутися додому.

У подальшому, ОСОБА_4 згідно відведеної їй ролі мала вербувати осіб жіночої статі з метою сексуальної експлуатації за кордоном за матеріальну винагороду, надсилати їх фотографії невстановленим особам, які у свою чергу узгоджувала кандидатури для сексуальної експлуатації, організовували зустрічі в аеропорту та оформлювали виїзні документи для знаходження у Турецькій Республіці та Об`єднаних Арабських Еміратах.

Так, протягом червня 2017 року ОСОБА_4 , реалізуючи злочинний намір направлений на вербування людини з метою сексуальної експлуатації з використанням її уразливого стану, діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, під час телефонної розмови з неповнолітньою ОСОБА_8 призначила останній зустріч для роз`яснення подробиць та умов виїзду до Республіки Туреччина для надання сексуальних послуг за плату, яка у подальшому відбулась приблизно о 18 годині 50 хвилин 23.06.2017 поблизу ринку «Олександрівський» на перехресті вул. Європейської та вул. Чумаченка у м. Запоріжжя.

У призначений час ОСОБА_8 зустрілася з ОСОБА_4 у вказаному місці, де остання, достовірно знаючи, що ОСОБА_8 є неповнолітньою та внаслідок збігу тяжких матеріальних обставин, викликаних її скрутним матеріальним становищем, відсутністю роботи, постійного джерела доходів, наявністю захворювання, групи інвалідності, після чого, переконавшись, що вона перебуває в уразливому стані, усвідомлюючи цю обставину, умисно використовуючи її у своїх протиправних цілях запропонувала останній роботу повією за межами України. При цьому, ОСОБА_4 роз`яснила ОСОБА_8 умови проживання та праці, а також розміри оплати у розмірі 10 000 доларів США за надання нею сексуальних послуг клієнтам, а також запевнила, що усі витрати по оформленню виїзних документів до Турецької Республіки несе вона та невстановлена особа, поставивши тим самим потерпілу у залежне від неї матеріальне положення.

Далі, 10.07.2017 у період часу з 11 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір зустрілась із неповнолітньою ОСОБА_8 на території Комунарського району м. Запоріжжя та провела фотографування останньої з метою отримання фотографій високої якості, які у подальшому надіслала невстановленій особі, яка перебувала на території Турецької Республіки, з метою узгодження кандидатури неповнолітньої ОСОБА_8 для сексуальної експлуатації.

Крім цього, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати злочинний намір направлений на вербування людини з метою сексуальної експлуатації з використанням її уразливого стану, діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, під час телефонної розмови з неповнолітньої ОСОБА_8 повторно призначила їй зустріч для роз`яснення подробиць виїзду за кордон з метою надання сексуальних послуг за плату, яка у подальшому відбулася 05.01.2018 у період часу з 14 години 00 хв. до 14 години 50 хвилин у приміщенні кафе «Старий парк», яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександра Говорухи, буд. 26-Б.

Також, ОСОБА_4 періодично телефонувала неповнолітній ОСОБА_8 та за допомогою телефонних програм з обміну повідомлень отримувала необхідні відомості, фотографії останньої, які направляла невстановленій особі з метою узгодження її кандидатури для зайняття проституцією за межами України.

Так, невстановленою особою у невстановлений час для неповнолітньої ОСОБА_8 було придбано електронний авіаквиток сполученням «Київ-Шарджа» на 03.09.2018, виліт о 14 годині 15 хвилин, який був надісланий на мобільний телефон ОСОБА_4 , а остання у свою чергу переслала його неповнолітній ОСОБА_8 .

Крім цього, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати злочинний намір направлений на вербування людини з метою сексуальної експлуатації з використанням її уразливого стану, діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, під час чергової зустрічі, яка відбулася приблизно о 17 годині 00 хвилин 01.09.2018 у приміщенні кафе «Старий парк», яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександра Говорухи, буд. 26-Б, роз`яснила останній подробиці виїзду та перебування за кордоном, зокрема на території Об`єднаних Арабських Еміратів, з метою надання сексуальних послуг за плату.

Того ж дня, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати злочинний намір направлений на переміщення людини з метою сексуальної експлуатації з використанням її уразливого стану, перемістила неповнолітню ОСОБА_8 на автобусі міжміського сполучення з м. Запоріжжя до м. Київ, де у подальшому 03.09.2018 на автомобілі таксі до ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», яке розташоване за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль-7.

У подальшому 03.09.2018, приблизно о 12 годині 45 хвилин, неповнолітня ОСОБА_8 прибула до місця проходження контролю служби авіаційної безпеки ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» для подальшої посадки на літак рейсом з вильотом о 14 годині 15 хвилин 03.09.2018 до м. Шарджа Об`єднаних Арабських Еміратів, пройшла реєстрацію та зону митного контролю.

03.09.2018 о 13 годині 46 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була затримана у порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.149 КК України.

Крім того, 03.09.2018 слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя була винесена ухвала про дозвіл на проведення обшуку автомобілю марки «BMW-316» у кузові червоного кольору, з номерами реєстрації Литовської Республіки « НОМЕР_1 », яким користується ОСОБА_4 , з метою виявлення та фіксації налаштування комп`ютерів та отримання незаконної продукції, засобів зв`язку (мобільні телефони, сім-карти мобільних операторів), комп`ютерів, цифрових носіїв інформації, засобів фото-відео-фіксації (відеокамери, фотоапарати, відео-реєстратори, системи відеоспостереження), платіжних банківських карток, листування чи інших форм поштового обміну інформацією, блокнотів, чорнових записів, документів інших осіб (паспортів, закордонних паспортів або інших та їх копії) або авіаквитків.

03.09.2018 співробітниками СУ ГУНП в Запорізькій області спільно з УБЗПТЛ ГУНП в Запорізькій під час проведення санкціонованого обшуку автомобілю марки «BMW-316» у кузові червоного кольору, з номерами реєстрації Литовської Республіки «GZF 322», було виявлено та вилучено наступне:

1)Ключ від замка запалювання автомобілю;

2)Технічний паспорт на автомобіль;

3)Медична картка на ім`я ОСОБА_4 ;

4)Буклет з рекламою послуг еротичного масажу;

5)автомобіль марки «BMW-316» у кузові червоного кольору, з номерами реєстрації Литовської Республіки « НОМЕР_1 ».

04.09.2018 вищевказане вилучене майно було визнано речовими доказами та визначено місце його зберігання.

Крім того, 04.09.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.149 КК України.

На думку слідчого вилучені предмети мають доказове значення у кримінальному провадженні, так як зберегли на собі сліди злочину, використані як засоби його вчинення, також отримані від кримінально-протиправних дій.
Також, слідчий у поданому клопотанні посилався на те, що відповідно до санкції ч. 2 ст. 149 КК України, за якою ОСОБА_4 повідомлено про підозру, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна або без такої.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримала у повному обсязі.
Підозрювана та її захисник заперечували проти вказаного клопотання в частині накладення арешту на ключ від замка запалювання автомобілю; технічний паспорт на автомобіль; медичну картку на ім`я ОСОБА_4 ; автомобіль марки «BMW-316» у кузові червоного кольору, з номерами реєстрації Литовської Республіки «GZF 322», зазначаючи, що вказане майно не є власністю підозрюваної та не має доказового значення у кримінальному провадженні, медична картка підозрюваної також не має доказового значення у кримінальному провадженні.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення клопотання, виходячи з такого.
Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94. 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Разом з цим органам досудового розслідування, не було дотримано зазначених вимог закону.
КПК України покладає обов`язок на слідчого суддю перевірити чи відповідає клопотання про арешт вимогам закону, заслухати ініціатора подання клопотання та прокурора на предмет обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні.
Слідчий суддя, розглядаючи клопотання, повинен перевірити в повній мірі його на відповідність вимогам ст. 171 КПК України, правові підстави для накладення арешту, достатність відомостей, які вказують що майно відповідає критеріям ст. 98, ч. ст. 167 КПК України, наслідки арешту для інших осіб, розумність співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 цієї ж статті, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
З матеріалів доданих до клопотання випливає, що 03.09.2018 слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя була винесена ухвала про дозвіл на проведення обшуку автомобілю марки «BMW-316» у кузові червоного кольору, з номерами реєстрації Литовської Республіки « НОМЕР_1 », яким користується ОСОБА_4 , з метою виявлення та фіксації налаштування комп`ютерів та отримання незаконної продукції, засобів зв`язку (мобільні телефони, сім-карти мобільних операторів), комп`ютерів, цифрових носіїв інформації, засобів фото-відео-фіксації (відеокамери, фотоапарати, відео-реєстратори, системи відеоспостереження), платіжних банківських карток, листування чи інших форм поштового обміну інформацією, блокнотів, чорнових записів, документів інших осіб (паспортів, закордонних паспортів або інших та їх копії) або авіаквитків.

03.09.2018 співробітниками СУ ГУНП в Запорізькій області спільно з УБЗПТЛ ГУНП в Запорізькій під час проведення санкціонованого обшуку автомобілю марки «BMW-316» у кузові червоного кольору, з номерами реєстрації Литовської Республіки «GZF 322», було виявлено та вилучено наступне: ключ від замка запалювання автомобілю; технічний паспорт на автомобіль; медична картка на ім`я ОСОБА_4 ; буклет з рекламою послуг еротичного масажу; автомобіль марки «BMW-316» у кузові червоного кольору, з номерами реєстрації Литовської Республіки «GZF 322».

Під час розгляду клопотання з пояснень слідчого встановлено, що згідно технічного паспорту на автомобіль марки «BMW-316» у кузові червоного кольору, з номерами реєстрації Литовської Республіки « НОМЕР_1 », ОСОБА_4 не є власником зазначеного автомобілю, автомобіль належить юридичній особі іноземної держави.

Також з пояснень слідчого та з протоколу обшуку автомобілю марки «BMW-316» встановлено, що під час обшуку за кермом автомобілю марки «BMW-316» у кузові червоного кольору, з номерами реєстрації Литовської Республіки « НОМЕР_1 » перебував громадянин ОСОБА_9 .

На переконання слідчого судді слідчий та прокурор, звертаючись з клопотанням про арешт майна, повинен був зібрати і надати слідчому судді відповідні докази про те, що автомобіль марки «BMW-316» у кузові червоного кольору, з номерами реєстрації Литовської Республіки « НОМЕР_1 », ключі від автомобілю, технічний паспорт на автомобіль, які були вилучені під час обшуку, з огляду на фабулу кримінального правопорушення, могли бути використані як предмети або засоби кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 149 КПК України.
Вказане стосується і медичної картки на ім`я ОСОБА_4 , яку вилучено з автомобілю.

Разом з цим, матеріали клопотання про арешт зазначеного майна не містять відповідних доказів про те, що зазначене майно могло бути використано як предмети або засоби кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 149 КПК України
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
В клопотанні лише зазначені вказані норми процесуального закону, однак не розкрито їх зміст, не вказано, яким саме критеріям відповідало вилучене майно, на чому базувалися такі висновки слідчого та прокурора.
Так, слідчий і прокурор у клопотанні, а також слідчий у судовому засіданні фактично лише припускав, що за допомогою вилученого майна можливо вчинялися протиправні дії, при цьому не зазначено які.
Надана слідчим, на вимогу слідчого судді під час судового розгляду клопотання, постанова про визнання вилученого майна речовим доказом не спростовує висновків слідчого судді, оскільки постановлена слідчим формально, в порушення ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови не містить мотивів її прийняття, їх обґрунтування, зокрема не вказано, яким саме критеріям відповідало вилучене майно, на чому базувалися такі висновки слідчого.
Додані до клопотання матеріали не містять будь яких відомостей які б вказували на те, що вилучені в ході обшуку транспортний засіб та медична картка, мають будь яке відношення до кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_4 .
Слідчий суддя звертає увагу, що у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що ці докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину чи внесення відомостей про юридичну особу, щодо якої можуть застосовуватися заходи кримінально-правового характеру. Наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1, 2 ч. 3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання у права свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого. Однак слідчий та прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надали достатніх і належних доказів тих обставин, на які послалися у клопотанні, а слідчий в судовому засіданні.
Враховуючи зазначене, а також те, що за матеріалами, які додані до клопотання слідчого та прокурора, відсутні докази, що вилучене майно відповідає критеріям ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України, існування правової підстави для арешту вказаного майна з метою збереження речових доказів спростовуються.
Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що ні прокурор в клопотанні, ні слідчий в судовому засіданні, в порушення відповідно ст. ст. 171, 173 КПК України не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника, яким щодо транспортного засобу є юридична особа іноземної держави. А також не враховано, що у разі арешту медичної картки ОСОБА_4 буде порушено її Конституційне право на охорону здоров`я, медичну допомогу.
На підставі вищевикладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме щодо: ключа від замка запалювання автомобілю; технічного паспорту на автомобіль; медичної картки на ім`я ОСОБА_4 ; автомобіля марки «BMW-316» у кузові червоного кольору, з номерами реєстрації Литовської Республіки «GZF 322».

Разом з цим, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту з метою збереження речових доказів на наступне майно, яке було вилучено 03.09.2018 під час проведення обшуку автомобілю марки «BMW-316» у кузові червоного кольору, з номерами реєстрації Литовської Республіки «GZF 322», а саме на: буклет з рекламою послуг еротичного масажу.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 задовольнити частково.

Накласти арешт з метою збереження речових доказів на наступне майно, яке було вилучено 03.09.2018 під час проведення обшуку автомобілю марки «BMW-316» у кузові червоного кольору, з номерами реєстрації Литовської Республіки « НОМЕР_1 », а саме на: буклет з рекламою послуг еротичного масажу.

В задоволенні решти клопотання про накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме ключ від замка запалювання автомобілю; технічний паспорт на автомобіль; медична картка на ім`я ОСОБА_4 ; автомобіль марки «BMW-316» у кузові червоного кольору, з номерами реєстрації Литовської Республіки « НОМЕР_1 » - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1