УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/4702/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 176 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,, ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
підозрюваного: ОСОБА_7 ,
захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 18 травня 2018 року,
в с т а н о в и л а:
Відповідно до положень п.1 примітки до статті 368 КК України службовими особами, які займають відповідальне становище, зокрема, керівники і заступники керівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць.
Згідно вимог ст.ст.3,22 Закону Украй із «Про запобігання корупції» начальницькому складу державної кримінально-виконавчої служби забороняється використовувати свої службові повноваження або своє службове становище та у пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.
Відповідно до наказу Міністерства Юстиції України №185/к від 23.01.2017 року ОСОБА_7 обіймає посаду начальника Державної Установи «Катеринівська виправна колонія №46».
В ході досудового розслідування встановлено, що в порушення відповідних законодавчих заборон ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді начальника ДУ «Катеринівська ВК №46», тобто будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, за попередньою змовою із заступником начальника з соціально-виховної та психологічної роботи вказаної установи ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючись корисливим мотивом, висловив вимогу ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відбуває покарання у даній установі, про надання їм неправомірної вигоди на суму 2000 доларів США. Вказані грошові кошти ОСОБА_7 та ОСОБА_12 вимагали за вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого. В подальшому, 30.03.2018 року вказана вимога була ОСОБА_12 висловлена ОСОБА_14 , знайомому ОСОБА_13 ..
З метою не бути викритим у вчиненні вказаного злочину, ОСОБА_7 , за попередньою змовою із ОСОБА_12 , залучили жителів м. Рівного, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .
Під час надання вказаної накладної ОСОБА_12 та ОСОБА_7 пояснили ОСОБА_14 , що після перерахування вищевказаної суму грошових коштів на вказану банківську картку остаточно буде вирішено питання щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_13
Своїми умисними діями, які виразились в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.З ст.368 КК України.
17.05.2018 року ОСОБА_7 , за погодженням прокурора у кримінальному провадженні, відповідно до ст.ст. 42, 276, 277, 278 КПК України, було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 18 травня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Відмовлено у задоволенні заяв ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 про передачу підозрюваного ОСОБА_7 на особисту поруку.
Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такі процесуальні обов`язки:заборонити залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 22 години по 07 годину наступного дня, прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спішування із свідками та іншими особами з приводу обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення; здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.
Ухвалено роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до ч.5 ст. рішення працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який в 2014 року за перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати чи ризик того, усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Контроль за виконанням ухвали покласти на особу, що здійснює розслідування у даному провадженні.
Визначено строк дії обов`язків впродовж двох місяців з моменту оголошення ухвали.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою повністю задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 . Посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необгрунтованою та підлягає скасуванню, оскільки слідчим суддею при ухваленні рішення не у повній мірі враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 має стійкі професійні та особисті зв`язки із співробітниками правоохоронних органів області та безпосередній вплив на працівників «Катеринівської виправної колонії №46», а тому має можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, у тому числі засудженого ОСОБА_13 , який на даний час відбуває покарання в ДУ «Катеринівська ВК №46», інших засуджених та працівників вказаної установи, які перебувають у його безпосередньому підпорядкуванні та наданий час не допитані, може схиляти їх до дачі неправдивих показів, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного та його захисників, які заперечили проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного,міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.
Як вбачається з матеріалів провадження та встановлено під час розгляду клопотання слідчого в суді першої інстанції, ОСОБА_7 підозрюється у учиненні тяжкого злочину,
Разом з тим розглядаючи клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею вірно встановлено, що такий запобіжний захід в даному випадку обрано бути не може, оскільки ОСОБА_7 хоча і підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, проте він раніше не судимий, має постійне місце проживання, у нього на утриманні перебуває неповнолітня дитина, що вказує на наявність соціальних зв`язків, а також враховуючи його вік та стан здоров`я, і застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.
Доказів про те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, прокурором та слідчим не надано, а також вони відсутні в матеріалах провадження.
З вказаним висновком також погоджується і колегія суддів, оскільки зазначені обставини підтверджені в судовому засіданні як прокурором, так і слідчим та відповідають матеріалам кримінального провадження.
З огляду на викладене, доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора про те, що слідчий суддя з достатньою повнотою не дослідив обставини, з якими закон пов`язує необхідність обрання такого запобіжного заходу, не надав аналізу ризикам та те, що тільки такий запобіжний захід як тримання під вартою зможе забезпечити виконання покладених на підозрюваного обов`язків є безпідставними та не грунтуються на матеріалах кримінального провадження.
На переконання колегії апеляційного суду саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
За наведених обставин, підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, наведених в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 18 травня 2018 року про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту , - без зміни.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :