гСправа № 187/778/18 Провадження №1-кп/0187/132/18
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , його представника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , розглянувши в смт. Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000216 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хутірське, Петриківського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не працюючий, не одружений, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не працюючий, не одружений. який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України,-

Встановив:

17.04.2018 у вечірній час доби ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу магазину «Партизанський», який розташований за адресою: вул. Соборна, 1, с. Мала Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області, маючи злочинний умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вступив у попередню злочинну змову з ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 , знаходячись біля вищевказаного магазину та достеменно знаючи, що неподалік магазина на узбіччі дороги лежить в стані алкогольного сп`яніння раніше незнайомий їм ОСОБА_4 , підійшли до останнього, та піднявши ОСОБА_4 , з метою перемістити його в місце, яке було б більш зручним для здійснення нападу за відсутності свідків, перевели ОСОБА_4 на протилежну частину дороги в глиб на алею, де ОСОБА_6 відкрито із застосуванням фізичного насильства, небезпечним для життя і здоров`я потерпілого наніс один удар лівою рукою в обличчя ОСОБА_4 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді забійної наскрізної рани підборіддя праворуч, травматичної екстракції 1,2 зубів на нижній щелепи праворуч, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день). Після нанесення удару потерпілий ОСОБА_4 впав на землю, а ОСОБА_6 в цей час відкрито заволодів майном останнього.

Таким чином ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 застосовуючи насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, заволоділи грошовими коштами сумі 300 гривень, мобільним телефоном марки «SAMSUNG» GALAХУ J2, 2016 р. в., вартість якого станом на 17.04.2018 складає 1700 гривень, планшетом марки «LENOVO» Tablet PC IdeaTab А3000-Н, МоdеІ: Neme: 60030 imput: 5v-1.5 А, 2013 р.в., вартість якого станом на 17.04.2018 складає 1400 гривень, які належать ОСОБА_4 .

З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 зникли, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим спричинивши потерпілому ОСОБА_4 матеріальних збитків на загальну суму 3100 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково. Суду пояснив, що 17.04.2018 він в компанії знайомих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 приблизно о 17:00 год. рухалися в сторону магазину «Партизанський » в с. Мала Петриківка та біля повороту на вул.. Межева побачили потерпілого ОСОБА_4 , який лежав на узбіччі дороги. Підійшовши до потерпілого, запитали що трапилося, останній відповів щось не зрозуміле і вони пішли далі. Після цього, пробувши в магазині «Партизанський» приблизно до 19-20:00 год. обвинувачений пішов додому, і по дорозі зустрів ОСОБА_7 та вони вирішили перевести потерпілого на іншу сторону дороги на алею, оскільки потерпілий лежав майже на дорозі. Під час того, як вони переводили потерпілого під руки, останній почав лаятися на їх адресу, і обвинувачений ОСОБА_6 наніс йому удар долонею в область чола, внаслідок чого потерпілий впав на землю. Після цього обвинувачений ОСОБА_6 забрав у потерпілого сумку, в якій був мобільний телефон, планшет та документи. ОСОБА_7 в пограбуванні участі не приймав, лише перебував на відстані декількох метрів від нього. Того ж вечора він передав викрадений планшет ОСОБА_7 щоб той міг ним покористуватися. Цивільний позов про стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди не визнав.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав. Суду пояснив, що 17.04.2018 він також бачив потерпілого ОСОБА_4 , який лежав на узбіччі дороги в с. Мала Петриківка біля повороту на вул.. Межева. Пізніше в вечері він зустрів ОСОБА_6 з яким вони домовилися допомогти потерпілому, перевівши останнього на інший бік дороги. Після того як вони перевели потерпілого, ОСОБА_6 вдарив потерпілого, оскільки останній висловлювався нецензурною лайкою та плювався. В цей час ОСОБА_7 розмовляв по телефону та не бачив, що ОСОБА_6 грабує потерпілого. Викрадений планшет ОСОБА_6 передав ОСОБА_7 того ж дня для особистого користування. Цивільний позов про стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди не визнав.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченими у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, суд вважає, що їх вина знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що він 17.04.2018 отримав закордонний паспорт та візу для поїздки закордон з метою працевлаштування. В цей день приїхав в с. Хутірське Петриківського району та о 16:00 зайшов до магазину Продтовари, в якому вживав алкогольні напої, святкуючи отримання документів приблизно до 18:00. Після того як він вийшов з магазину на подвір`я, до нього підійшов ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_6 спитав у нього закурити, на що він відмовив, а після цього ОСОБА_6 наніс йому удар кулаком в обличчя, внаслідок чого він упав на землю. Потім його почали бити ногами, хто саме він не бачив. По відчуттям він зрозумів, що один його бив, а інший забирав речі. Йому здалося, що телефон з карману забрав ОСОБА_6 , а сумку з речами зняв ОСОБА_7 , хоча точно стверджувати, що в момент нападу він бачив ОСОБА_7 і що останній забирав у нього речі, потерпілий не може, оскільки до таких висновків він прийшов по своїм відчуттям. Після цього, прийшовши до тями приблизно о 20:00 21:00, потерпілий пішов в сторону ринку, де зустрівши двох охоронців, попросив викликати поліцію. Заяву про напад написав 19.04.2018.

Цивільний позов про стягнення з обвинувачених матеріальної шкоди у розмірі 24 749 грн. та моральної шкоди у розмірі 20000 підтримав у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що в день пограбування потерпілого, точної дати він вже не пам`ятає, о 19:00 він перебував разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 біля магазину «Партизанський» в с. мала Петриківка. Перед цим вони всі бачили потерпілого на відстані 100-150 метрів від магазину, який лежав на узбіччі дороги в стані алкогольного сп`яніння. Потім до магазину підійшов ОСОБА_7 з яким ОСОБА_6 мав розмову та з якої слідувало, що ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_7 пограбувати потерпілого, на що останній дав свою згоду. Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_6 пішли в сторону магазину «Будматеріали», де перебував потерпілий. Через 5 хвилин свідок виявив відсутність мобільного телефону та попросив ОСОБА_12 , щоб та йому зателефонувала, а він пішов у бік магазину «Будматеріали», де на його думку телефон міг випасти з кишені. Там він побачив, як ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перевели під руки потерпілого через дорогу. Потім ОСОБА_6 наніс лівою рукою удар в обличчя потерпілого, внаслідок чого останній упав на землю. Після цього ОСОБА_6 почав обшукувати потерпілого, при цьому ОСОБА_7 ніяких дій не вчиняв, лише перебував поруч, після чого вони побігли в невідомому напрямку. Через 20-25 хвилин ОСОБА_7 та ОСОБА_6 повернулися до магазину, ніяких речей у них при собі не було та останні нічого йому не поясняли з приводу пограбування.

Крім того свідок ОСОБА_9 спростував свої пояснення, які він давав на досудовому слідстві, зокрема свідчення про те, що він був свідком як ОСОБА_7 після нанесення удару потерпілому ОСОБА_6 знімав з потерпілого сумку та про те, що обвинувачені після пограбування розповідали, що вони разом вчинили цей злочин. При цьому пояснив, що оскільки на час пограбування потерпілого у нього були неприязні стосунки з ОСОБА_7 , він і надав слідчому неправдиві свідчення щодо безпосередньої участі ОСОБА_7 у вилученні майна потерпілого.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що в день пограбування потерпілого, точної дати він вже не пам`ятає, він разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 поверталися з цента селища в напрямку магазину «Партизанський» в с. Мала Петриківка та біля повороту на вул.. Межева побачили потерпілого ОСОБА_4 , який лежав на узбіччі дороги. Підійшовши до потерпілого, запитали що трапилося, останній відповів що все добре і вони пішли далі. Після цього, пробувши в магазині «Партизанський» до них підійшов ОСОБА_7 . Він чув як ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_7 пограбувати потерпілого, на що останній дав свою згоду, після чого вони пішли. Повернувшись через 10 хвилин останні повідомили, що у потерпілого нічого не знайшли.

Винність обвинувачених у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення також повністю підтверджується долученими прокурором доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.04.2018 року, згідно яким ОСОБА_4 просить прийняти міри до невідомих осіб, з яким у нього 17.04.2018 близько 21:00 год. знаходячись в с. Мала Петриківка по вул.. Косенко, виник конфлікт, в ході якого невідомі спричинили йому фізичний біль;

- протоколом огляду місця події від 19.04.2017 року з фото таблицею до нього, згідно яким проведено огляд узбіччя автомобільної дороги поблизу газового складу (магазину «Партизанський») в с. Мала Петриківка Петриківського району, на яке вказав потерпілий ОСОБА_4 та де двоє раніше невідомі йому чоловіки нанесли тілесні ушкодження і заволоділи належним йому майном;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.04.2018 року, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_4 впізнав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як осіб, які 17.04.2018 вчинила на нього напад, нанесли тілесні ушкодження та заволоділи належним йому майном;
- протоколом огляду від 19.04.2018 року з фото таблицями до нього, відповідно до якого ОСОБА_6 поблизу домоволодіння № 5 по вул.. Крутогорна смт. Петриківка добровільно передав мобільний телефон марки «SAMSUNG» GALAХУ J2, 2016 р. в., який визнаний речовим доказом та передано потерпілому ОСОБА_13 під розписку;

- протоколом огляду від 19.04.2018 року з фото таблицями до нього, відповідно до якого ОСОБА_7 поблизу Петриківського ВП в смт. Петриківка добровільно передав планшет марки «LENOVO» Tablet А3000-Н, МоdеІ: НОМЕР_1 , який визнаний речовим доказом та передано потерпілому ОСОБА_13 під розписку;

- висновком судово-медичної експертизи № 81-Е від 07.05.2017, відповідно до якого у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забійної наскрізної рани підборіддя праворуч, травматичної екстракції 1,2 зубів на нижній щелепи праворуч, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день);
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 1869 від 08.05.2018 року, відповідно до якої ринкова вартість з урахуванням зносу мобільного телефону марки «SAMSUNG» GALAХУ J2, 2016 р. в. складає 1700 грн., планшету марки «LENOVO» Tablet PC IdeaTab А3000-Н, МоdеІ: Neme: 60030 imput: 5v-1.5 А, 2013 р.в. складає 1400 грн.;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.05.2018 року з фото таблицями до нього, згідно якого свідок ОСОБА_9 пояснив та показав дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 17.04.2018, а саме, що 17.04.2018 біля 21:00 він разом зі своїм знайомим ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_11 вийшли з кафе «Партизанське» за адресою вул.. Соборна, 1 с. Мала Петриківка та зустріли знайомого ОСОБА_7 Рухаючись в напрямку с. Хутірське справа повз узбіччя біля дерева він помітив лежачого на землі раніше йому невідомого чоловіка, після чого він почув як ОСОБА_16 запропонував ОСОБА_7 пограбувати даного чоловіка, на що останній дав свою згоду. ОСОБА_17 та ОСОБА_18 пішли в напрямку лежачого чоловіка, а ОСОБА_9 з товаришами повернулись до магазину, де він виявив відсутність свого мобільного телефону. Потім ОСОБА_9 попросив ОСОБА_11 набрати його телефон, після чого в 50 ти метрах він його помітив та пішов за ним. Піднявши телефон він побачив як ОСОБА_16 та ОСОБА_7 вели під руки чоловіка. Перевівши його через дорогу, зупинилися за алеєю, після чого ОСОБА_17 , перебуваючи з лівого боку від чоловіка, наніс один удар правою рукою зжатою в кулак в область щелепи чоловіка, від чого той упав на землю. Потім ОСОБА_17 почав обшукувати кишені брюк цього чоловіка, а ОСОБА_18 зняв з плеча чоловічу сумку. Що відбувалося далі свідок пояснити не зміг так як повернувся назад до магазину. Через деякий час в магазин повернулися ОСОБА_17 та ОСОБА_18 та повідомили ОСОБА_9 , що вони побили чоловіка з метою пограбування, однак нічого не забрали, оскільки цінних речей у чоловіка не було;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.05.2018 року з фото таблицями до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_4 пояснив та показав обставини його пограбування17.04.2018, а саме, що 17.04.2018 у вечірній час, він після розпиття алкогольних напоїв вийшов з магазину «Партизанський», пройшов біля 30-50 метрів, йому стало зле і він присів біля дерева. Через деякий час до нього підійшли два раніше незнайомих йому чоловіка, один був вище іншого. Чоловіки його підняли та під руки перевели через дорогу, та пройшовши ще 7 метрів чоловік, який був нижче зростом та знаходився зліва від нього наніс один удар правою рукою зжатою в кулак в область його щелепи, від чого він упав на землю. Далі він почув як його обшукували та витягли з карманів брюк мобільний телефон та забрали сумку;

- висновком судово-медичної експертизи № 88-е від 24.05.2018 року, відповідно до якого механізм виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_4 не суперечить даним протоколів проведення слідчих експериментів від 23.05.2018 за участю свідка ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_4 .

Отже, суд, допитавши обвинувачених, потерпілого, свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб доведена повністю, а дії обвинувачених підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 187 КК України, виходячи з наступного.

Так, з об`єктивної сторони розбій вчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом у складі розбою слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном. Частиною 2 статті 187 КК України передбачена така кваліфікуюча ознака розбою, як вчинення його за попередньою змовою групою осіб.

Такій формі співучасті як учинення злочину групою осіб за попередньою змовою притаманне таке: а) у вчиненні злочину беруть участь дві чи більше особи, які відповідають вимогам суб`єкта злочину; б) між цими особами ще до початку злочину відбулася змова про спільне його вчинення.

Спільність дій співучасників означає, що злочин учиняється їхніми загальними й об`єднаними зусиллями. Кожен із них робить свій внесок (докладає відповідних зусиль) у здійснення злочину, при цьому спирається на допомогу та сприяння іншого (інших) співучасника або розраховує на це. Таким чином, спільність діяльності співучасників полягає в тому, що вона має взаємодоповнюючий і взаємообумовлюючий характер діяльність кожного із співучасників взаємопов`язана з діяльністю виконавця чи інших співучасників (організатора, підбурювача, пособника) і спрямована на вчинення одного й того ж злочину, досягнення єдиного злочинного результату. Ознака спільність за співучасті передбачає також, що і злочин, і суспільне небезпечні наслідки (у злочинах з матеріальним складом) є єдиними і неподільними для всіх співучасників. Виходячи з цього усі співучасники, незалежно від ролі, яку кожен із них виконував, мають відповідати за вчинений злочин у цілому.

Аналізуючи покази обвинувачених стосовно відсутності між ними попередньої змови на вчинення розбою, суд вважає, що такі пояснення є способом захисту обвинувачених та їх

намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, оскільки такі пояснення повністю спростовуються показами свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які з цього приводу пояснили, що обвинувачений ОСОБА_6 , достеменно знаючи, що поблизу магазина «Партизанський» в с. Мала Петриківка на узбіччі дороги лежить в стані алкогольного сп`яніння раніше незнайомий йому ОСОБА_4 , запропонував ОСОБА_7 пограбувати останнього, на що ОСОБА_7 дав свою згоду.

Таким чином, з огляду на те, що вчиненню злочину передувала попередня домовленість між обвинуваченими на його спільне вчинення, суд критично відноситься до пояснень обвинувачених про те, що вони переводили потерпілого в більш безпечне місце на інший бік дороги з метою допомогти останньому, оскільки мета пограбування і мета допомоги є взаємовиключними, та розцінює такі дії як частину їхнього спільного плану, пов`язану з тим, що потерпілого потрібно було перемістити в місце, яке було більш зручним для здійснення нападу за відсутності свідків.

Суд також критично відноситься до пояснень обвинувачених стосовно того, що ОСОБА_7 безпосередньої участі в нападі не приймав, а тому не має відповідати за даний злочин, оскільки хоча судом і встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілому не наносив та після цього речі останнього не відбирав, його роль в даному злочині суд розцінює як роль співвиконавця, оскільки ОСОБА_7 , допомігши ОСОБА_6 перемістити потерпілого в місце, яке було більш зручним для здійснення на нього нападу, зробив свій внесок (доклав відповідних зусиль) у здійснення злочину, а при цьому ОСОБА_7 , враховуючи попередню змову на вчинення злочину з ОСОБА_7 спирався на допомогу останнього та міг на неї розраховувати.

Додатковим доказом причетності обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення злочину є знаходження у останнього викраденої у потерпілого речі, а саме планшета марки «LENOVO», який ОСОБА_7 , згідно протоколу огляду від 19.04.2018 добровільно передав працівникам Петриківського ВП. При цьому доказів того, що дана річ потрапила у володіння ОСОБА_7 за обставин, що зазначені в поясненнях обвинувачених, а не була предметом вчинення спільного злочину, суду надано не було.

Крім того, суд також критично відноситься до пояснень потерпілого ОСОБА_4 , щодо обставин вчинення на нього нападу, так як обставини, що зазначені ним під час судового розгляду відрізняються від обставин, що були ним зазначені під час проведення слідчого експерименту за його участю. Вказані розбіжності в його свідченнях на переконання суду пов`язані із перебуванням потерпілого в момент нападу в стані сильного алкогольного сп`яніння, на що вказують свідки та обвинувачені, та нездатністю у зв`язку з цим чітко та послідовно вказати дійсні обставини вчинення проти нього злочину. Однак, наявність досліджених в судовому засіданні інших вищезазначених доказів, дає суду можливість прийти до висновку про причетність обвинувачених до вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України і без врахування пояснень потерпілого, які він давав як під час судового розгляду так і під час досудового слідства.

Разом з тим, суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення відносно ОСОБА_6 кваліфікуючу ознаку вчинення даного злочину повторно, оскільки згідно довідки про судимість, ОСОБА_6 раніше не вчиняв іншого розбою чи бандитизму.

Крім того суд вважає, за необхідне виключити з обвинувачення посилання на те, що ОСОБА_7 під час утримування потерпілого ОСОБА_4 відкрито заволодів майном останнього, оскільки як встановлено під час судового розгляду справи, зокрема з пояснень свідка ОСОБА_9 , майном заволодів обвинувачений ОСОБА_6 , а обвинувачений ОСОБА_7 при цьому знаходився поруч та ніяких активних дій не вчиняв. У зв`язку з цим, суд приймає за достовірні відомості з протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 лише ті, які не суперечать його показам наданим в судовому засіданні. При цьому суд вважає, що часткова зміна пояснень свідка ОСОБА_9 в судовому засіданні та зміна у зв`язку з цим формулювання обвинувачення, з вищенаведених судом мотивів не мають наслідком зміни встановленої судом кваліфікації дій обвинувачених.

Призначаючи обвинуваченим вид та міру покарання, суд керується вимогами ст. 65 Кримінального кодексу України та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке в силу ст. 12 КК України, є тяжким злочином та особи обвинувачених.

Так обвинувачений ОСОБА_6 не працює, не одружений, за місцем проживання характеризується посередньо та перебуває в полі зору соціальних служб у зв`язку з об лікуванням його родини як такої, що перебуває в кризовій ситуації, раніше притягався до кримінальної відповідальності, однак в силу ст.. 89 КК України є таким, що немає судимості, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обвинувачений ОСОБА_7 не працює, не одружений, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Обставин, що відповідно до статті 66 та 67 Кримінального кодексу України пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченим судом не встановлено.

З огляду на викладене, з урахуванням конкретних обставин справи, осіб обвинувачених та їх відношення до скоєного, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують їх покарання, виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 Кримінального кодексу України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченим покарання у межах санкції частини 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією всього належного їм майна. При цьому враховуючи встановлену в судовому засіданні роль кожного обвинуваченого у вчиненні злочину, суд вважає, що з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_7 , покарання останнього має бути визначене в мінімальному розмірі, що передбачений санкцією ч. 2 ст. 187 КК України. Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення нових злочинів.

Вирішуючи заявлений потерпілим цивільний позов про стягнення з обвинувачених матеріальної шкоди в розмірі 24749 суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні, з досліджених судом чеків наданих потерпілим встановлено, що ним дійсно понесені витрати на придбання ліків, в період лікування в загальній сумі 3215 грн. Крім того, згідно акту виконаних медичних послуг від 29.05.2018 потерпілий сплатив 7648,45 грн. за протезування зубів. Вказані витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на підставі ст. 1166 ЦК України

Позовна вимога про стягнення з обвинувачених 7000 грн. на майбутнє протезування інших зубів задоволенню не підлягає, оскільки потерпілий не надав доказів, що пошкодження даних зубів було наслідком отриманих травм при нападі на нього, а також не надав доказів, що підтверджують вартість даної медичної послуги.
Не підлягають також задоволенню позовні вимоги про стягнення з обвинувачених вартості телефону НТС 601 у розмірі 3000 грн., вартості планшета марки LENOVO TABLET у розмірі 1300 грн., а також витрат на поновлення паспорту громадянина України та закордонного паспорта у розмірі 1500 грн., оскільки по-перше обвинуваченим не пред`являлося звинувачення у заволодінні телефону НТС 601 та викраденні документів (ст.. 357 КК України), а по-друге як встановлено судом планшет марки LENOVO TABLET потерпілому був повернутий, а доказів того, що він був у непрацюючому стані, у зв`язку з чим є необхідність повного відшкодування його вартості, потерпілим надано не було.
Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я.
Відповідно до роз`яснення в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших змін. Зокрема, враховується стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, потерпілий ОСОБА_4 внаслідок нападу отримав легкі тілесні ушкодження. Потерпілому протиправними діями обвинувачених спричинена моральна шкода, яка виразилась у моральних переживаннях потерпілого за своє здоров`я та життя під час нападу; моральних переживаннях та фізичних стражданнях потерпілого в зв`язку зі спричиненими тілесними ушкодженнями, які потребували певного часу для лікування; моральних переживаннях потерпілого в зв`язку з порушенням його звичайного ритму життя, який був у потерпілого до нападу, оскільки останній вимушений був лікуватися та приймати участь в досудовому слідстві та на суді, замість того щоб здійснити свій намір поїхати працювати закордон. У зв`язки з вищезазначеним, суд вважає, що позовна заява про стягнення з обвинувачених моральної шкоди підлягає частковому задоволенню у розмірі 15 000 грн. Встановлений судом розмір матеріальної та моральної шкоди має бути стягнутий з обвинувачених солідарно.

Долю речових доказів вирішити на підставі статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

З урахуванням частини 2 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України, суд вважає необхідним здійснити розподіл процесуальних витрат та стягнути з обвинувачених на користь держави процесуальні витрати, а саме: вартість проведення судової товарознавчої експертизи.

Керуючись статтями 100, 124, 368-370, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна.

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 рахувати з 16.05.2018 року, зарахувавши відповідно до частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України до строку покарання строк попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню, в період з 16.05.2018 року по 06.11.2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати по проведенню судової товарознавчої експертизи в розмірі 190 грн.. 00 коп.

Речові докази: мобільний телефон марки «SAMSUNG» GALAХУ J2, 2016 р. в., планшет марки «LENOVO» Tablet А3000-Н, МоdеІ: НОМЕР_1 , а також одяг потерпілого, що був вилучений 19.04.2018 у ОСОБА_10 вважати повернутими потерпілому ОСОБА_4 .

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково та стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 10 863 (десять тисяч вісімсот шістдесят три) гривні 45 копійок та моральну шкоду у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1