Справа №463/507/18
Провадження №1-кп/463/279/18
В И Р О К
Іменем України

13 вересня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові матеріали кримінального провадження № 0003472 від 24.12.2017 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_6 23 грудня 2017 року приблизно о 19:30 год., перебуваючи у загальному коридорі житлового будинку АДРЕСА_2 , біля квартири АДРЕСА_3 , у групі із двома особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, під час конфлікту із потерпілим ОСОБА_7 , який виник на побутовому ґрунті, знаючи, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, а протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано, незаконно, протиправно, умисно, з метою завдання невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, наніс один удар головою в нижню губу, після чого ОСОБА_7 впав на підлогу, а ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, спільно із двома особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, наносили хаотично удари ногами по тілу ОСОБА_7 . Внаслідок нанесених ударів потерпілому ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, травми м`яких тканин обличчя, яка в подальшому ускладнилась запаленням другої вітки лівого трійничного нерва, синців на обличчі, на грудях, на руках, на правій нозі, крововиливів у білкову оболонку лівого ока, на обличчі зліва, на нижній губі, саден в ділянці лівого ока, на слизовій оболонці нижньої губи, на спині, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винність у вчиненні інкримінованого йому злочину заперечив. При цьому показав, що 23.12.2017р. приблизно о 19.30 год. він разом із дідом ОСОБА_8 спускались у підвальне приміщення будинку. Однак дорогою він побачив сміття біля підвального приміщення, тому вирішив зробити зауваження сусідам, щоб вони його прибрали, оскільки вирішив, що воно належить їм. Він постукав у вхідні двері до сусідки із квартири АДРЕСА_3 , звідки вийшла спочатку ОСОБА_9 , а потім ОСОБА_10 . Він зробив їм усне зауваження з приводу неприбраного сміття. У відповідь ОСОБА_10 крикнула у квартиру « ОСОБА_11 піди розберися». Після цього потерпілий ОСОБА_7 підійшов до нього та своєю рукою схопив його за горло, у відповідь він схопив його за одяг. Після цього його дід ОСОБА_8 вийшов, намагаючись їх розборонити, однак ОСОБА_7 своїм кулаком завдав два удари ОСОБА_8 в обличчя, а саме у скроню та в бороду. Від вказаних ударів дідусь впав на підлогу та скотився сходами вниз. Тоді він головою штовхнув потерпілого ОСОБА_7 від стіни в ділянку грудної клітки чи голови, у відповідь ОСОБА_7 вдарив його у руку та ногу, а він завдав 2 удари по тулубу ОСОБА_7 . Після цього ОСОБА_11 став у куті та почав кругом себе розмахувати кулаками. Надалі до них прийшли перехожі, яких покликала його бабця ОСОБА_12 , а саме сусід ОСОБА_13 та ще один хлопець, які їх намагались розборонити, розвівши у різні сторони. Щоб останні також завдавали ударів потерпілому він не бачив. Звідки в останнього численні тілесні ушкодження невідомо. Ствердив, що останній під час конфлікту не падав, однак був присів у куті, від чого йому невідомо.

Не зважаючи на заперечення обвинуваченим ОСОБА_6 своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, його винність у скоєному злочині повністю стверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.
Зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_7 , з яких вбачається, що 23.12.2017р. приблизно о 19.30 год. він разом із дружиною ОСОБА_9 та трьома дітьми знаходились у гостях його тещі ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_4 . Зокрема, він прибув за півгодини до події злочину, щоб забрати автомобілем свою сім`ю додому. Перебуваючи у квартирі тещі, він почув як у вхідні двері невідомі особи почали голосно стукали. Тоді його дружина пішла та відкрила їх із дитиною на руках. Надалі він почув на коридорі агресивні крики, у зв`язку з чим вийшов та побачив там четверо чоловік: обвинуваченого, а також ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Вказаних осіб він не знав, однак їх впізнала його теща. Він побачив як обвинувачений із його дідом кричали до його дружини. Після цього він вступився за дружину та став між ними, відтиснувши обвинуваченого від неї. Після цього ОСОБА_6 почав погрожувати, що є боксером та може вдарити. У цей час ОСОБА_8 намагався його вдарити зв`язкою ключів, а своїми ногами тиснув на вхідні двері у квартиру, де у дверному пройомі стояла його дружина із дитиною на руках. Переживаючи за дитину, він рукою відштовхнув діда від дверей. У відповідь обвинувачений вдарив його своєю головою в ділянку носа, від чого він впав на підлогу. Лежачи на землі, він бачив як ОСОБА_6 разом із ОСОБА_14 та ОСОБА_16 наносили хаотично йому удари по голові та тілу руками й ногами. Далі, будучи вже побитим, він почав кричати до дружини « ОСОБА_17 викликай поліцію», після чого обвинувачений із хлопцями перестали його бити. Далі вони дочекались працівників поліції, а він був змушений викликати швидку медичну допомогу. Внаслідок спричинених йому тілесних ушкоджень він не мав можливості виконувати професійні обов`язки, не ходив на роботу, змушений був займатись науковою роботою вдома.

Із показань свідка ОСОБА_9 вбачається, що 23.12.2017р. приблизно о 19.00 год. вона із дітьми перебувала у гостях у матері ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_4 , з якою проживає її неповнолітня сестра. В цей час до помешкання приїхав її чоловік ОСОБА_7 , який привіз плитку, так як помешканні матері здійснювався ремонт. Приблизно о 19.30 год. вона почула стукіт у вхідні двері. Із дитиною на руках вона відкрила двері, за нею до вхідних дверей підійшла її мати. Знаходячись там, вона побачила сусідів ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , а також ще двох хлопців та жінку старшого віку. Обвинувачений почав підвищеним тоном вимагати, щоб вони забрали якесь сміття. На конфлікт вийшов її чоловік ОСОБА_7 , який намагався відтіснити її своїм тілом від обвинуваченого в бік, після чого останні схопили один одного за одяг, а ОСОБА_8 своїми ключами намагався вдарити ОСОБА_7 . Тоді вона зайшла у помешкання, залишила доньку та взяла мобільний телефон. Повернувшись, вона почала знімати відео, однак ОСОБА_8 вибив телефон з її рук, який, впавши на підлогу, зламався. Вона знаходилась у дверному пройомі з дитиною, а за дверима ззовні хтось тиснув, через що вона почала кричати. Через зачинені двері близько хвилини вона не бачила, що відбувається. Надалі вхідні двері трішки привідкрились, і вона побачила, що ОСОБА_7 весь у крові, знаходиться на підлозі у лежачому положенні, а хлопці наносили йому руками та ногами хаотичні удари по тілу. Далі вона почула як ОСОБА_7 крикнув «Соломія викликай поліцію», після чого конфлікт закінчився, а вони дочекались поліцейських та викликали швидку медичну допомогу.

Із показань свідка ОСОБА_10 , вбачається, що 23.12.2017р. приблизно о 19.00 год. у неї перебували у гостях її донька ОСОБА_9 із доньками. В цей час до її помешкання приїхав зять ОСОБА_7 , який привіз плитку, так як у себе в помешканні вона проводить ремонт. Приблизно о 19.30 год. вона почула голосний стукіт у вхідні двері, ОСОБА_17 із дитиною на руках відчинила двері, а вона вийшла до вхідних дверей за нею. Там вона побачила сусідів ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які в агресивній формі висловлювали претензії щодо не викинутого сміття. Тоді вона покликала на допомогу зятя ОСОБА_7 . Коли він прийшов, його за одяг схопив обвинувачений, а ОСОБА_8 намагався завдати ударів зятю ключами. При цьому обвинувачений завдав їй удару ногою у руку. Соломія взяла свій телефон і почала знімати відео події, однак ОСОБА_8 вибив з її рук телефон, який впав на підлогу. У свою чергу, вона взяла дитину на руки та пішла у квартиру. Коли повернулась, то через привідкриті двері побачила як ОСОБА_7 перебуває на підлозі загальної площадки, а обвинувачений, ОСОБА_14 та ще один візуально знайомий їй хлопець наносили хаотично удари ногами та руками по тілу та обличчю зятя. Через декілька хвилин вхідні двері у квартиру відкрились, та хтось із хлопців сказав: «Забирайте його». Після цього вона із ОСОБА_17 вийшли на площадку та допомогли зятю зайти у квартиру.

Як вбачається із показань свідка ОСОБА_8 , 23.12.2017р. приблизно о 19.30 год. він разом із внуком ОСОБА_6 спускались у підвальне приміщення будинку. Однак дорогою вони побачили сміття біля підвального приміщення, тому вирішили зробити зауваження сусідам, щоб вони його прибрали. Двері їм відкрила ОСОБА_10 , внук висловив їй претензію з приводу неприбраного сміття. У відповідь ОСОБА_10 крикнула у квартиру « ОСОБА_11 піди розберися». Після цього потерпілий ОСОБА_7 підійшов до його внука та своєю рукою схопив його за горло, у відповідь внук схопив його за одяг. Він намагався їх розборонити, мав при собі ключі, однак ними нікого не бив. При цьому ОСОБА_7 своїм кулаком завдав йому удар у щоку, від якого він впав та втратив свідомість. Прийшов до тями він, коли вже приїхала поліція.

Із показань свідка ОСОБА_12 вбачається, що 23.12.2017р. приблизно о 19.30 год. внук разом із дідом ОСОБА_8 спускались у підвальне приміщення будинку. Вона підійшла пізніше й побачила як ОСОБА_7 схопив за горло ОСОБА_6 . Тоді вона почала кликати на допомогу, на що прийшов невідомий хлопець та її сусіди ОСОБА_14 , ОСОБА_18 . Оскільки вона стояла далеко, то не бачила детально обставин конфлікту. Однак бачила, що ОСОБА_7 бився із невідомим хлопцем. Ствердила, що потерпілий під час конфлікту не падав, однак був присів у куті, від чого їй невідомо.

Як вбачається із показань свідка ОСОБА_14 , вечором 23.12.2017р. до нього в квартиру постукала бабця обвинуваченого й попросила допомоги. Вийшовши, він побачив, що ОСОБА_8 був непритомний, а обвинувачений із потерпілим тримали один одного за горло. Він разом із незнайомим хлопцем з вулиці розборонили їх, ставши між ними та розтягнувши їх. Жодних ударів потерпілому ні він, ні той хлопець не наносили, звідки тілесні ушкодження у потерпілого йому не відомо.

Із показань свідка ОСОБА_18 вбачається, що вечором 23.12.2017р. до неї в квартиру постукала бабця обвинуваченого й попросила допомоги. Вийшовши, вона побачив, що ОСОБА_8 був непритомний, а обвинувачений із потерпілим тримали один одного за горло. Коли з квартири вийшов ОСОБА_14 і почав їх розбороняти, вона пішла додому й продовження конфлікту не бачила.

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання від 26.01.2018 вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 в присутності понятих серед статистів за виразом обличчя та одягом впізнав ОСОБА_6 як особу, що завдала йому тілесних ушкоджень.

Із протоколів проведення слідчого експерименту з фототаблицями від 27.12.2017 (за участю потерпілого ОСОБА_7 ), від 27.12.2017 (за участю свідка ОСОБА_10 ), від 27.12.2017 (за участю свідка ОСОБА_9 ), від 18.01.2018 (за участю обвинуваченого ОСОБА_6 ), від 18.01.2018 (за участю свідка ОСОБА_8 ) вбачається, що учасники зазначеної слідчої дії в присутності понятих на місці події показали про обставини вчиненого злочину, підтвердивши раніше дані показання.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 2032 від 17.01.2018р. у ОСОБА_7 на момент проведення судово-медичної експертизи було виявлено синці на обличчі, на грудях, на руках, на правій нозі, крововиливи в білковій оболонці лівого ока, на обличчі зліва, на нижній губі, садна в ділянці лівого ока, на слизовій оболонці нижньої губи, на спині. В подальшому при обстеженні невропатологом, в період 27 грудня 2017р. 16 січня 2018р., було встановлено діагноз: «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку» і наслідки у вигляді післятравматичногї невропатії другої вітки лівого трійничного нерва. Отже, враховуючи вищесказане, у ОСОБА_7 мали місце: «Закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку», травми м`яких тканин обличчя, яка в подальшому ускладнилась запаленням другої вітки лівого трійничного нерва, синці на обличчі, на грудях, на руках, на правій нозі, крововиливи в білковій оболонці лівого ока, на обличчі зліва, на нижній губі, садна в ділянці лівого ока, на слизовій оболонці нижньої губи, на спині. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, могли виникнути 23.12.2017 року і відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень, їх характер, не слід вважати можливим їх виникнення внаслідок одноразового падіння на площину з висоти власного росту і власноручно.

Таким чином, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України, доведена повністю, а його дії кваліфіковано вірно за ознаками заподіяння групою осіб потерпілому ОСОБА_7 умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого в умисному заподіянні потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, групою осіб, ґрунтується на висновках судово-медичної експертизи, якими підтверджується ступінь тяжкості заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, даних фотознімків, які вказують на локалізацію тілесних ушкоджень на тілі потерпілого, а також на даних у судовому засіданні показаннях потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , й не спростовуються показаннями інших допитаних судом свідків, зокрема свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , оскільки кожен із них ствердив, що не бачив конфлікту в цілому, а лише його початок чи частину, крім того, за змістом зазначені показання оцінюються судом критично, так як останні є або близькими обвинуваченому особами, або безпосередніми учасниками конфлікту, що впливає на об`єктивність їх показань. Водночас, вони жодним чином не пояснюють характеру та причин виникнення у потерпілого ОСОБА_7 численних тілесних ушкоджень. Натомість, показання потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , хоч такі є також безпосередніми учасниками конфлікту, пояснюють характер та причини виникнення у потерпілого ОСОБА_7 відповідних тілесних ушкоджень, а тому суд надає їм віри. Винність обвинуваченого частково стверджуються також показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_6 , який фактично підтвердив завдання, як мінімум, одного удару головою, можливо, в обличчя потерпілого, та двох ударів по його тілу.
Разом із тим, суд вважає безпідставним посилання сторони захисту на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому в стані необхідної оборони. До такого висновку суд приходить, виходячи із встановлених судом обставин вчинення злочину, а саме місця його вчинення при вході у квартиру, в якій перебував потерпілий із членами сім`ї, ініціатора конфлікту, оскільки саме обвинувачений прийшов у квартиру до потерпілого з конкретними претензіями, а також обстановки вчинення злочину, коли активними учасниками конфлікту в результаті якого потерпілому були спричинені тілесні ушкодження, окрім потерпілого та обвинуваченого, були ще двоє молодих осіб чоловічої статі, яким, на відміну від потерпілого, не було спричинено тілесних ушкоджень відповідної локалізації та тяжкості. Обставини отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 є предметом досудового розслідування в межах окремого кримінального провадження. Разом із тим, зазначені обставини безпосередньо не впливають на кримінально-правову оцінку дій обвинуваченого ОСОБА_6 у даному кримінальному провадження, так як тілесні ушкодження потерпілому останнім були нанесені без участі ОСОБА_8 , який на момент їх спричинення вже не приймав фізичної участі у конфлікті.
Обираючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, дані про його особу, зокрема те, що він раніше не судимий, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансері не перебуває, за місцем проживання згідно характеристики сусідів характеризуються позитивно, згідно характеристики ЛКП «Господар» посередньо, досудовою доповіддю органу пробації визначено низький ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення, низький ризик небезпеки для суспільства у т.ч. для окремих осіб. Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що виправлення і попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді громадських робіт.
Розглядаючи цивільний позов в частині вимог про відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином, а саме вартості пошкодженого мобільного телефону, суд вважає, що позов у цій частині слід залишити без розгляду із роз`ясненням можливості його пред`явлення в порядку цивільного судочинства, оскільки обставини спричинення потерпілому майнової шкоди внаслідок пошкодження телефону не були предметом досудового розслідування, та виходять за межі пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, тим більше, що допитані судом свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вказали, що пошкодження мобільного телефону було наслідком дій іншої, а не ОСОБА_6 особи, якій вчинення злочину в групі осіб відносно ОСОБА_7 не інкримінується.

Вирішуючи цивільний позов в частині вимог про відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що потерпілому ОСОБА_7 злочином була спричинена моральна шкода, яка виразилась як у фізичному болі, так і душевних стражданнях внаслідок протиправних дій обвинуваченого, в тому числі у зв`язку з порушенням звичного ритму життя останнього. При визначенні розміру грошового відшкодування суд виходить із засад розумності та справедливості, при цьому враховує ступінь тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого, його майновий стан та майновий стан потерпілого, який не працює, й вважає, що з обвинуваченого на користь потерпілого слід стягнути відшкодування моральної шкоди в розмірі 8000 грн., що за цих умов буле справедливою сатисфакцією моральних страждань потерпілого.
Оскільки клопотань про обрання обвинуваченому запобіжного заходу не заявлялось, його визнано винним у вчиненні злочину невеликої тяжкості, а тому суд не вбачає підстав для обрання йому запобіжного заходу. Речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Процесуальні витрати, що складаються з документально підтверджених витрат, пов`язаних з оплатою допомоги представника потерпілого, в сумі 2850 грн. на підставі ч. 1 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 в частині вимог про відшкодування майнової шкоди залишити без розгляду.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 в частині вимог про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт: НОМЕР_1 , проживаючого: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , проживаючого: АДРЕСА_6 ) 8000 (вісім тисяч) грн. відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином.

В решті вимог про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт: НОМЕР_1 , проживаючого: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , проживаючого: АДРЕСА_6 ) 2850 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят) грн. процесуальних витрат.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1