Справа № 206/6046/18
Провадження № 1-в/206/702/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2018року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представника ДУ «ІВЦ (№133): ОСОБА_4 ,

засудженого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро подання начальника державної установи Ігренського ВЦ № 133 стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петриківка Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого: 25.12.2000 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 140, ст. 45 КК України (в ред. 1960 року) до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 13.12.2001 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 104 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців; 29.09.2003 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 22.10.2003 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ст.ст. 70, 71 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі, звільнився умовно-достроково за постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03.04.2006 року на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 27 днів; 17.10.2006 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі; 02.02.2012 року Веселівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі; 31.08.2016 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 2 роки; засудженого 19.05.2017 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі. Згідно ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк за вироком від 31.08.2016 року,

про умовно-дострокове звільнення, суд,-

В С Т А Н О В И В:

02.11.2018 року начальник державної установи "Ігренського ВЦ (№ 133)" звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Представник ДУ "ІВЦ (№133)" в судовому засіданні просив задовольнити подання.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні подання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання.

Розглянувши матеріали подання, заслухавши думку прокурора, представника виправної установи та засудженого, суд вважає, що в задоволенні подання необхідно відмовити з наступних підстав.

В силу ст. 81 КК України, особам, які відбувають покарання, у тому числі у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною працею та зразковою поведінкою довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 відбув 1/2 призначеного строку покарання. Відповідно до наданої адміністрацією установи довідки за час відбуття покарання у ДУ "ІВЦ (№ 133)", а саме з 29.06.2017 року має два заохочення (у квітні та жовтні 2018 року), стягнення відсутні. Характеризується позитивно, працевлаштований на контрагентському об`єкті "Фрост".

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Відмовляючи у задоволенні подання суд виходить з того, що умовно-дострокове звільнення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд враховує не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених ним кримінальних правопорушень, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення.

Так, відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно з вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд повинен перевірити, в тому числі, і факт того, чи довів засуджений своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є об`єктивна доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд дійшов висновку, що подання начальника ДУ "ІВЦ (№133)" стосовно засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є суто формальне. Разом з тим, сумлінне виконання засудженим до своїх прямих обов`язків, тобто відсутність стягнень, та наявність двох заохочень, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки, лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань, поведінка засудженого ОСОБА_5 зазнає позитивних змін. До того ж процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до кінця строку відбуття покарання ще залишається досить тривалий проміжок часу, оскільки його кінець (згідно даних установи відбування покарання) припадає на 29.12.2019 року, а на даний час відбутий проміжок часу є недостатнім терміном для того, щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень. Крім того, об`єктивно згідно даних адміністрації установи виконання покарань де відбуває покарання засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою та зразковим ставленням до праці не довів свого виправлення, а сама по собі наявність двох заохочень не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення. Крім того, засуджений відбуває покарання за вироком від 19.05.2017 року Солонянського районного суду Дніпропетровської області відповідно до якого ОСОБА_5 , згідно якого вбачається, що останній вчинив злочин в період іспитового строку за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області. Отже знаходячись на волі ОСОБА_5 жодних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальне правопорушення. До того ж як вбачається з відомостей про його попередні судимості ОСОБА_5 раніше звільняли умовно-достроково від відбування покарання (за вироком від 22.10.2003 року), проте будучи умовно-достроково звільненим знову вчинив злочин, за що його було засуджено вироком суду від 17.10.2006 року - судимості не зняті та не погашені.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 на даний час не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.

Керуючись ст. 81 Кримінального кодексу України ст. 537, 539, ч. 2 ст. 376 Кримінально процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання начальника державної установи «Ігренський ВЦ (№ 133)» стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі протягом семи днів з дня оголошення.

Суддя: ОСОБА_1