№ 1-кс/756/2197/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора -заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001428 від 23.02.2018 року про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В :
У провадженні слідчого відділу Оболонського УП ГУНП у місті Києві перебуває кримінальне провадження, внесене 23.02.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001428 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України.

У клопотанні вказується, що за результатами досудового розслідування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України за наступних обставин.

30.12.2009 між ДСПІ МВС України та ЗАТ «Київміськбуд-1» укладено договір за № 30/12 про придбання адміністративної нежитлової будівлі, розташованої за адресою: м. Київ, вул. М. Тимошенка, 21, корп. 16 на загальну суму 14 400 000 грн.

Відповідно до платіжних доручень: № 2 від 21.01.2010, № 3 від 22.01.2010, № 4 від 25.01.2010, № 5 від 22.01.2010, № 9 від 26.01.2010, № 10 від 27.01.2010 від платника «ДСПІ МВС України» перераховано на ім`я отримувача «ЗАТ «Київміськбуд-1» грошові кошти в загальній сумі 14 400 000 грн. на виконання умов даного договору.

За умовами договору ЗАТ «Київміськбуд-1» зобов`язувався передати ДСПІ МВС України майно, розташоване за адресою: м. Київ, вул. М. Тимошенка, 21, корп. 16 не пізніше 20.09.2010.

В подальшому, у зв`язку із невиконанням в строк умов договору ДСПІ МВС України звернулося до прокуратури міста Києва з заявою про вжиття заходів, з метою захисту порушених прав ДСПІ МВС України. Після чого, заступником прокурора міста Києва до Господарського суду м. Києва подано позовну заяву в інтересах Держави в особі Міністерства внутрішніх справ України та Державного спеціального проектного інституту МВС України до ПрАТ «Київміськбуд-1» про розірвання договору № 30/12 від 30.12.2009 та стягнення 14 400 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 13.03.2013 № 5011-51/9887-2012 розірвано договір, укладений між ДСПІ МВС України та ЗАТ «Київміськбуд-1» та стягнуто з ПрАТ «Київміськбуд-1» на користь ДСПІ МВС України кошти в сумі 14 400 000,00 грн., зобов`язання сторін за вказаним договором припинилися.

Проте, в невстановлений досудовим розслідуванням час, в невстановленому досудовим розслідуванням місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене в особливо великих розмірах.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 в невстановлений досудовим розслідуванням час, в невстановленому досудовим розслідуванням місці, зустрівся з директором ДСПІ МВС України ОСОБА_5 та запропонував останньому незаконну схему заволодіння майном, а саме адміністративною будівлею, що за адресою: м. Київ, вул. М. Тимошенка, 21, корп. 16, на що останній погодився.

В подальшому, діючи спільно згідно розподілених ролей, 16.09.2016 перебуваючи в місті Києві, ОСОБА_5 , будучи службовою особою, обіймаючи посаду директора ДСПІ МВС України, відповідно до наказу МВС України від 06.09.2010 № 1576 о/с та контракту №6 від 09.08.2010, діючи в інтересах ОСОБА_4 , шляхом пособництва у вигляді усунення перешкод останньому в заволодінні шахрайським шляхом адміністративною будівлею, що за адресою: м. Київ, вул. М. Тимошенка, 21, корп. 16, уклав з ОСОБА_4 договір б/н від 16.09.2016 відступлення права вимоги (цесії) за договором купівлі-продажу нежитлової будівлі № 30/12 від 30.12.2009.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_4 з метою реєстрації за собою права власності на адміністративну будівлю, подав державному реєстратору Філії Комунального підприємства Рожівської сільської ради «Рожівське» по місту Києву ОСОБА_6 наступні документи: договір про придбання адміністративної будівлі №30/12 від 30.12.2009; додаткову угоду № 4 від 19.01.2012; додаткову угоду б/н від 16.09.2010, договір про відступлення права вимоги б/н від 16.09.2016; акт прийняття в експлуатацію б/н від 10.12.2007; розпорядження Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації №1259 від 26.12.2007; технічний паспорт Київського міського бюро технічної інвентаризації б/н від 06.03.2017.

При цьому, ОСОБА_4 був обізнаний в тому, що відповідно до рішення Господарського суду м. Києва від 13.03.2013 № 5011-51/9887-2012, договірні відносини між ДСПІ МВС України та ПрАТ «Киїміськбуд-1» припинено, а договір № 30/12 від 30.12.2009 розірвано та він не мав наміру виконувати свої зобов`язання за договором цесії від 16.09.2016 щодо перерахування грошових коштів в сумі 14 400 000,00 грн. на рахунок ДСПІ МВС України.

На підставі вказаних документів державним реєстратором Філії Комунального підприємства Рожівської сільської ради «Рожівське» по місту Києву ОСОБА_7 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37832172 від 30.10.2017 11:47:15, та зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_4 .

Умисними діями ОСОБА_4 , які виразились у заволодінні шахрайським шляхом адміністративною будівлею за адресою: м. Київ, вул. М. Тимошенка, 21, корп. 16, завдано матеріальних збитків Державі в особі ДСПІ МВС України у розмірі 14 400 000,00 грн. та ПрАТ «Київміськбуд-1» на загальну суму 11 574 606, 68 грн.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали досудового розслідування, приймаючи до уваги заяву прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_8 , яка входить до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні та підтримала дане клопотання, просила клопотання розглядати без її участі, слідчий суддя встановив наступне.

23.02.2018 під № 000142 до ЄРДР внесено відомості, які дають підстави для підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України.

25.07.2018 ОСОБА_4 , у відповідності до ст.278 КПК України, було повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 190 КК України.
27.07.2018 ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва задоволено клопотання прокурора про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
21.08.2018 ОСОБА_4 було звільнено під заставу на підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 27.07.2018 під заставу у розмірі 528600 грн.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності наявне наступне нерухоме майно, а саме: земельна ділянка (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218) кадастровий номер :02:006:1007) площею 0,1653 га, за адресою: АДРЕСА_1 ; квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна ), загальною площею 143,6 кв.м, номер об`єкта в РПВН: 30797076.

У зв`язку з вищевикладеним прокурор просить накласти арешт на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , та на квартиру, що за адресою: АДРЕСА_2 - з метою забезпечення подальшої можливої конфіскації майна як виду покарання відповідно до п.3 ч.2 ст. 170 КПК України.

Крім того, зважаючи на те, що прокурор просив розглядати клопотання без участі власника майна, вказавши на те, що це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя керуючись положеннями ч. 2 ст. 172 КПК України, проводив розгляд клопотання без повідомлення власника майна.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до санкції ч.4 ст. 190 КК України, яка інкримінується ОСОБА_4 , за вказаний злочин передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі від 5 до 12 років з конфіскацією майна.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов до висновку про те, що орган досудового розслідування, виходячи з фактичних обставин кримінального правопорушення, обґрунтовано звернувся з клопотанням про арешт земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , та квартири, що за адресою: АДРЕСА_2 , які на даний момент, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта належать на праві власності ОСОБА_4 .

Крім того, прокурором було доведено, що арешт майна необхідний з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання. Також, при вирішенні питання про арешт майна прокурором доведено та слідчим суддею враховано: наявність правової підстави для арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170 -173, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора - заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001428 від 23.02.2018 про накладення арешту на майно задовольнити.

На підставі п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України накласти арешт на майно у кримінальному провадженні № 0001428 від 23.02.2018 року, а саме:

-на земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218) кадастровий номер :02:006:1007) площею 0,1653 га за адресою: АДРЕСА_1 ;

-на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна ), загальною площею 143,6 кв.м, номер об`єкта в РПВН: 30797076.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору та не пізніше наступного робочого дня після її постановлення надіслати іншим заінтересованим особам, які не були присутні при її проголошенні.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1