Справа № 461/6943/17
Провадження № 1-кп/461/140/18
УХВАЛА
про обрання запобіжного заходу

14.05.2018 року Галицький районний суд міста Львова

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,

встановив:
У провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження №0000273 від 19.01.2017 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.

Прокурор у судовому засіданні подав письмове клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що останній переховувався від органів досудового слідства та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки тривалий час знаходився у розшуку.

Обвинувачений в судовому засіданні клопотання не заперечив.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст.177 КПК України).

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, що гарантовані державою, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини, згідно якої «будь-яке позбавлення волі має здійснюватись не тільки у відповідності із основними процесуальними нормами національного права, але також відповідати меті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі» (рішення у справі «Чахла проти Сполученого Королівства» від 15.11.1996 року).

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Встановлено, що обвинувачений ухвалою від 27.02.2018 року був оголошений у розшук, у зв`язку із неодноразовими неявками в судові засідання. У межах даного кримінального провадження судом неодноразово застосовано привід до обвинуваченого, однак такі процесуальні рішення суду виконані не були, обвинувачений не був доставлений в судові засідання. При цьому, із матеріалів справи, вбачається, що обвинуваченому було відомо про наявність відносно нього кримінального провадження в суді та про його обов`язок з`явитися до суду на розгляд справи, що дає підстави зробити висновок про умисне ухилення ОСОБА_4 від явки до суду та підтверджує ризик переховування від суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення «Бекчиєв проти Молдови» §58), ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
Оцінюючи матеріали та обставини справи в їх сукупності, заслухавши думку прокурора на підтримання доводів клопотання, обвинуваченого, який клопотання не заперечив, беручи до уваги вагомість наявних доказів, того, що ОСОБА_4 умисно ухиляється від явки до суду, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, зважаючи на його молодий вік та стан здоров`я , зокрема можливість отримання медичної допомоги в умовах слідчого ізолятора, репутацію , майновий стан, а також те, що останній раніше неодноразово судимий, суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним ризикам .

Приймаючи рішення за клопотанням, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії», рішення від 25.07.2001 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Таким чином, на переконання суду запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі ОСОБА_4 та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд -

постановив:
Клопотання задоволити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали 60 днів з моменту постановлення до 13 липня 2018 року включно.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1