Справа № 161/1379/18 Провадження №11-кп/802/125/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.125 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 червня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

Даним вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Луцька Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, раніше не судимого, засуджено:

- за ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт строком на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він близько 13 год. 20 хв. 03 грудня 2017 року, перебуваючи у коридорі перед квартирою АДРЕСА_3 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, наніс потерпілій ОСОБА_9 один удар кулаком правої руки в область голови, взяв її за волосся обома своїми руками та тягнув у різні сторони. Крім того, ОСОБА_7 продовжуючи реалізовувати свій умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, схопивши обома руками за правий ліктьовий суглоб ОСОБА_9 та провернувши у сторону наніс їй удар правою ногою в область передньої поверхні правої гомілки, заподіявши потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синців на передній поверхні правого ліктьового суглобу, на тильній поверхні правої кисті та на передньо-внутрішній поверхні правої гомілки, що за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи доведеності його винуватості та правильності кваліфікації дій, оскаржує судове рішення з мотивів невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості. Вказує, що судом при призначенні покарання не взято до уваги тих обставин, що він раніше не судимий, на утриманні має малолітню дитину, по місцю проживання характеризується позитивно. З огляду на це, просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, призначивши йому покарання за ч.1 ст.125 КК України, яке є співрозмірним його діянням та особі обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечила подану скаргу, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягають з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Судове рішення відповідно до положень ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим,
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, та кваліфікація його дій за ч.1 ст.125 КК України, є правильними і ґрунтуються на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Разом з тим, обвинувачений в апеляційній скарзі вказує про невідповідність призначеного йому покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості.
Проте такі його доводи не заслуговують на увагу суду з наступних підстав.

Згідно із пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У відповідності до вимог ст.65 КК України, суд призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинений нею злочин, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Дані вимоги Закону були повністю дотримані судом першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог статей 50, 65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, який вину у вчиненні злочину не визнав, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, на утриманні має малолітню дитину, працюючий та має постійне місце роботи, відсутність пом`якшуючих і обтяжуючих покарання обставин, дійшов правильного висновку, що покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Усі доводи, як обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі і надані під час розгляду справи, так і доводи його захисника наведені в ході апеляційного розгляду щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його обвинуваченого, колегія суддів вважає голослівними та до уваги не приймає, оскільки вони були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та відповідно не спростовують висновків місцевого суду і не дають жодних підстав для зміни оскаржуваного вироку, як про це просить апелянт.
Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає законних підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання з мотивів, наведених в апеляційній скарзі обвинуваченим.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 червня 2018 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом.

Головуючий

Судді