Зіньківський районний суд в Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/1053/18
Номер провадження 1-кс/530/203/18
У Х В А Л А

іменем України

01.08.2018 р. м.Зіньків

Слідчий суддя Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_4., секретаря ОСОБА_5. за участю слідчого слідчого відділення Зіньківського відділення поліції Гадяцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області майора поліції ОСОБА_6.,захисника-адвоката ОСОБА_7. розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Зіньківського відділення поліції Гадяцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_6.,про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В :

Матеріали досудового розслідування, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000296 від 31.07.2018 року за ознаками складу злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України.

В клопотанні слідчого слідчого відділення Зіньківського відділення поліції Гадяцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта ОСОБА_6.,погодженого прокурором Зіньківського відділу Миргородської місцевої прокуратури, ОСОБА_8., ставиться питання про накладення арешту на майно, а саме на автомобіль марки «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2., який належить ОСОБА_1, жительці с.Червоний Кут Гадяцького району Полтавської області та велосипед, яким керував малолітній ОСОБА_3.

Згідно матеріалів клопотання вказано, що 30.07.2018 року близько о 18 год. 30 хв. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, знаходячись за кермом власного автомобіля «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1, та рухаючись по автодорозі Гадяч-Опішня по вул.Миру в с.Бобрівник, Зіньківського району, в напрямку м.Гадяч, після розминки із автомобілем «Камаз», який рухався в зустрічному напрямку, скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, який за автомобілем «Камаз» переїжджав проїзджу частину автодороги. В результаті даної ДТП малолітній ОСОБА_3. отримав тілесні ушкодження.

Заслухавши обґрунтування клопотання слідчого ОСОБА_6., який підтримав клопотання з мотивів і підстав вказаних в клопотанні, заслухавши захисника-адвоката ОСОБА_7. дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку.

Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, зокрема, закриттям кримінального провадження (п.5 ст. 3 КПК України).

Згідно ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Поняття верховенства права та його зміст розкрито у Рішеннях Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 та від 11.10.2011 року №10-рп/2011.

Відповідно до положень ст.9 цього Кодексу, під час кримінального провадження слідчий зобов'язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу та інших актів законодавства (принцип законності). При цьому, слідчий зобов'язаний (а не має право) всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Разом з цим, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами (ст.22 КПК України).

Відповідно до ст. 92 КПК України, обов'язок доказування покладається на слідчого, прокурора.

За нормами ст.40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких, зокрема, слідчий суддя встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ч.1 ст.84 КПК України).

Належними є докази, які прямо або непрямо підтверджують існування чи відсутність інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 КПК України).

Слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч.1 ст.94 КПК України).

В судовому засіданні встановлено, що 30.07.2018 року, близько 18 год. 30 хв., ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, знаходячись за кермом автомобіля «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1., та рухаючись по автодорозі Гадяч-Опішня по вул.Миру в с.Бобрівник, Зіньківського району, в напрямку м.Гадяч, після розминки із автомобілем «Камаз», який рухався в зустрічному напрямку, скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, який за автомобілем «Камаз» переїжджав проїзджу частину автодороги. В результаті даної ДТП малолітній ОСОБА_3. отримав тілесні ушкодження.

Опитаний по даному кримінальному провадженню ОСОБА_2. пояснив, що 30.07.2018 року, близько 18 год. 40 хв. він рухався на автомобілі ОСОБА_1 в якому знаходилася вказана жінка. Розминаючись з зустрічним автомобілем Камаз в с.Бобрівник із-за заднього краю автомобіля виїхав велосипедист, який переїджав вказану проїжжу частину дороги в наслідок чого ОСОБА_2. здійснив різке гальмування автомобіля на якому він рухався, однак відбулося зіткнення з велосипедистом в наслідок чого останній впав з велосипеда. Після чого ОСОБА_2. разом з дружиною викликали швидку допомогу та поліцію та чекали їх приїзду.

30.07.2018 року слідчим Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 було проведено огляд автомобіля «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2. та спортивного велосипеда, яким керував ОСОБА_3.. В ході огляду даних транспортних засобів було описано їхні механічні пошкодження та вилучені до Зіньківського ВП.

31.07.2018 року дані транспорті засоби були визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженні та передані на зберігання до майданчика для тримання транспортних засобів Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2., належить ОСОБА_1, жительці АДРЕСА_1.

Також, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Відповідно до положень ч. І ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Згідно з ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінального-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Законодавець в положеннях ст. 171 КПК України висуває вимоги до клопотання про арешт майна. Також, ч. 1 ст. 173 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно ч.5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів кримінального забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються. При цьому, обов'язок доказування обставин, які визначені в ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора (ч.1 ст.92 КПК).

Аналізуючи доведеність прокурором необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна з позиції ч.3 ст.132 КПК України, з урахуванням досліджених доказів у межах розгляду даного клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим та прокурором доведено існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст.187 КК України.

Згідно ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 22, 84, 91, 92, 94, 131, 132, 167, 170, 171, 172-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотанняслідчого слідчого відділення Зіньківського відділення поліції Гадяцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області майора поліції ОСОБА_6.про накладення арешту на майно - задовольнити.

З метою забезпечення кримінального провадження № 0000296 внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань від 31.07.2018 року за ст.286 ч.1 КК України накласти арешт на майно, а саме:на автомобіль марки «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2., та який належить ОСОБА_1, жительці АДРЕСА_1 шляхом заборони права на відчуження та реалізацію вищевказаного автомобіля, передавши його на збереження як речового доказу ОСОБА_1.;та велосипед, яким керував малолітній ОСОБА_3 - передавши його на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Зіньківського відділення поліції Гадяцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, до вирішення питання по суті.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом п'яти днів з дня її проголошення, а відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області ОСОБА_4