Справа № 361/2626/18
Провадження № 1-кп/361/491/18
В И Р О К
Іменем України

======================================================================
08 червня 2018 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари отримані від прокурора Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000979від 07 березня 2018року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженки м. Бровари Київської області; громадянки України; з середньою базовою освітою; не працюючої; не заміжньої; не депутата; не маючої інвалідності, рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради позбавлена батьківських прав щодо своїх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
- 04 серпня 2016 року, Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80-ти годин громадських робіт
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 389КК України,-

в с т а н о в и в:
Обвинувачена ОСОБА_4 ухилилась від відбування покарання у виді громадських робіт за наступних обставин.

Так, 04 серпня 2016 року ОСОБА_4 вироком Броварського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст 185 КК України засуджено до покарання у виді
80-ти годин громадських робіт. Після набрання вироком законної сили і надходження його до Броварського міжрайонного відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України Інспектором 08.07.2015 року на виконання Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, № 270/1560 від 19.12.2003 рокузатвердженої Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань і Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_4 ознайомлено з порядком та умовами громадських робіт, роз`яснено обов`язки відповідно до ч. 1 ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України та попереджено про наслідки ухилення від відбування вказаного виду покарання, передбачені в ч. 1 ст. 40 Кримінально- виконавчого кодексу України.
04 квітня 2017 року ОСОБА_4 прибула до Броварського міжрайонного відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_4 було винесено застереження у вигляді письмового попередження у зв`язку з ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт та попереджена про кримінальну відповідальність згідно ч. 2 ст. 389 КК України.
Згідно повідомлення Броварського міжрайонного відділу з питань пробаціїЦентрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 20.02.2018 року за № 1-02/88. станом на 20.02.2018 року ОСОБА_4 до відбування покарання у виді 80 годин громадських робіт не приступила.
ОСОБА_4 , отримавши повідомлення та будучи належним чином проінформованою, умисно ухиляється від відбування покарання у виді громадських робіт строком 80 годин, призначеного їй вироком Броварського міеькрайонного суду Київської області від 04.08.2016, що набрав законної сили.
Органом досудового розслідування, дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 389 КК України , як ухилення засудженої від відбування покарання у виді громадських робіт від відбування покарання у виді громадських робіт.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 пояснила, що суть пред`явленого обвинувачення їй зрозуміла, винною себе за обставин вказаних в інкримінованому їй злочині визнає повністю, розкаюється у вчиненому, а також зазначила, що із-за своєї халатності не являлась для відбування покарання, а тому має невідбуте покарання у виді 80-ти годин громадських робіт. Про наслідки ухилення від відбування покарання була попереджена. Будь яких доказів про поважність причин неявки для відбування покарання не має. Про скоєний нею злочин дуже жалкує.

За себе повідомила, що вона має постійне місце проживання, та просила суд суворо не карати та врахувати, що вона свою вину визнає повністю та щиросердечно розкаюється.

Покази обвинуваченої ОСОБА_4 є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, учасниками процесу не оспорюються і тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин вчиненого злочину, добровільності та істинності її позиції.

Суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що фактичні обставини справи учасниками судового провадження не оспорюються та з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим, прокурором іншими учасниками процесу зміст цих обставин і за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, а також тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився лише допитом обвинуваченого та вивченням таких матеріалів справи, що характеризують його особу.

Таким чином, суд аналізуючи зібрані та надані матеріали кримінального провадження, приходить висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 в скоєнні нею, ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, доведена повністю, тому вона повинна нести за такі дії кримінальну відповідальність.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Обираючи обвинуваченій покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України щодо загальних засад призначення покарання, враховує межі санкції ч. 2 ст. 389 КК України, що злочин передбачений ч. 2 ст. 389 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, дані про її особу. А також суд приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами та доповненнями, виходить з принципів законності, справедливості обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, визнає її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину тому, що під час досудового слідства та суду вона вільно дала вичерпні покази, які мають суттєве значення для розслідування і розгляду справи по суті, які в значній мірі вплинули на об`єктивне з`ясування судом обставин скоєння злочинів, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України органом досудового розслідування в обвинувальному акті, затвердженого прокурором не вказано, та судом не встановлено.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує, що вчинені нею злочин відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії невеликої тяжкості, правову позицію прокурора, конкретні обставини справи, характер і ступінь небезпечності вчиненого нею злочину, дані про її особу, що вона, визнала свою вину повністю та щиросердечно розкаялася в скоєному, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а у лікаря нарколога перебуває на обліку з грудня 2017 року у зв`язку з епізодичним вживанням наркотичних речовин. Як особа, обвинувачена не втратила ступеню суспільної небезпечності, злочин вчинила через нетривалий проміжок часу, належних висновків не зробила та не стала на шлях виправлення, що істотно збільшує тяжкість вчиненого. Тому суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання її можливі лише, при ізоляції від суспільства, тобто при призначенні її реальної міри покарання та не вбачає підстав і можливостей для призначення іншої міри покарання.

Враховуючи всі перераховані обставини, а також те, що ОСОБА_4 визнала свою вину повністю та щиросердечно розкаялася в скоєному, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання ближче до мінімальної межі санкції інкримінованого їй злочину за ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту.

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.08.2016 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 80-ти годин громадських робіт, що, за правилами п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, відповідає 10 дням арешту. Оскільки злочин, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, обвинуваченою вчинено до повного відбуття покарання за попереднім вироком, суд призначає їй покарання відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України.
Суд, детально проаналізувавши поведінку обвинуваченої після вчиненого нею кримінального правопорушення (злочину), зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, прийшов до висновку, що саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст.131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 під час досудового розслідування і судового провадження не застосовувалися, в обранні вказаній особі до набрання вироком законної сили запобіжного заходу передбаченого ст. 176 КПК України, суд на даний час підстав не вбачає.

Керуючись ст. ст. 12, 44, 49, 212 ч.1 КК України, ст. ст. 284, 286, 314, 369, 370 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_4 , визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого

ч. 2 ст. 389 КК України та призначити їй покарання за цією статтею у виді 3 (трьох) місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного за цим вироком покарання повністю приєднати покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.08.2016 року у виді 80 годин громадських робіт, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 10-ти дням арешту, та остаточно до відбуття ОСОБА_4 призначити 3 (три)місяця 10 днів арешту.
Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_4 в тому числі запобіжний захід в порядку, передбаченому ст.ст.131,176 КПК України до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Броварський міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку; копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1