Справа № 447/1215/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/413/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: нововиявлені обставини
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 17.04.2018 року про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Львівської області від 15.05.2002 року відносно ОСОБА_6 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника- адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

встановив:

Захисник засудженого - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в інтересах засудженого ОСОБА_6 , на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 17.04.2018 року, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Львівської області від 15.05.2002 року.

Згідно ухвали суду першої інстанції, вироком Апеляційного суду Львівської області від 15.05.2002 року ОСОБА_6 засуджений: за п.п. «а», «і» ст.93 КК України 1960 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна; за ч.3 ст.142 КК України 1960 року на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; за ч.3 ст.215-3 КК України (1960 року) на 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; за ч.1 ст.263 КК України 2001 року на 4 роки позбавлення волі; за ч.2 ст.145 КК України (1960 року) на 3 роки позбавлення волі; за ч.1 ст.357 КК України 2001 року на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.42 КК України остаточно ОСОБА_6 призначене довічне позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Ухвалою Верховного суду України від 06.08. 2002 року вирок колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Львівської області від 15.05.2002 року щодо ОСОБА_6 в порядку ст.395 КПК України частково змінено, необхідно вважати ОСОБА_6 засудженим за п. «і» ст.93 КК України (1960 року). В решті вирок щодо ОСОБА_6 залишено без змін.

Своє рішення суддя суду першої інстанції обґрунтовує тим, що обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами згідно ч. 2 ст. 459 КПК України є те, що обставини, які наводяться як підстава для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам і суду, що у матеріалах справи не висвітлені та потребують окремого розслідування.

При цьому суддя зазначає, що заявник ОСОБА_6 по суті не згідний з оцінкою доказів, які були предметом дослідження протягом судового розгляду, як в суді апеляційної інстанції, так і в суді касаційної інстанції. Доводи ОСОБА_6 про те, що суд не надав належну оцінку показанням свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_11 і допустив неповне з`ясування обставин справи по суті є його незгодою з тією оцінкою доказів, яку надав суд у вироку. Тобто, такі доводи не є підставою для перегляду вироку за нововиявленими обставинами.

Судом першої інстанції з`ясовано, що в основу обвинувального вироку покладені послідовні показання засуджених, потерпілих ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , які взаємоузгоджуються з іншими доказами в кримінальному провадженні. Покликання і аналіз цих показань потерпілих та свідків, які не були очевидцями вчиненого злочину, відповідають вимогам закону. Про обґрунтованість і узгодженість покладання цих показань в основу обвинувального висновку зазначено в ухвалі касаційної інстанції. Незгода ОСОБА_6 з такою оцінкою не є підставою для перегляду вироку за нововиявленими обставинами. Позиція засудженого, який по спливу 17 років вказує про імовірність показань сусідів як свідків, що можуть вказати на його перебування вдома і непричетність до злочину, за який він відбуває покарання, не заслуговує на увагу суду і є голослівною.

Суди апеляційної та касаційної інстанції надали оцінку щодо законності, належності та допустимості всіх доказів, зазначаючи про їх логічність і належну правову оцінку. Всі ці докази були предметом дослідження судом, були відомі суду на час судового розгляду та не можуть вважатись нововиявленими.

Оскільки на підтвердження доводів існування істотних обставин для перегляду вироку заявником суду не надано, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами у зв`язку безпідставністю та необґрунтованістю.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою задоволити заяву ОСОБА_6 .

Апелянт вважає ухвалу незаконною у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції не було враховано, що в заяві ОСОБА_6 зазначив про те, що у вироку суду першої інстанції містилося багато протиріч, яким суд не надав належної оцінки. Зокрема при розгляді справи не були допитані в якості свідків його сусіди, які б могли вказати, що на момент вчинення злочину ОСОБА_6 був вдома, дані свідки, під час досудового слідства та судового розгляду, показів не давали. Про те, що сусіди мають таку інформацію стало відомо після постановлення вироку. Враховуючи, що засуджений вказав прізвища та адреси проживання даних свідків, то суд першої інстанції повинен був допитати їх.

Заслухавши доповідь судді, міркування адвоката ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_6 в підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про залишення без задоволення апеляційної скарги засудженого перевіривши матеріали провадження за нововиявленими обставинами, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Відповідно до ст.459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;

5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Відповідно до ст.460 КПК України, учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

Особливістю провадження у кримінальних справах за нововиявленими обставинами є те, що воно здійснюється у зв`язку із виявленням таких обставин, які або виникли вже після розгляду кримінальної справи, або існували на момент цього розгляду, однак не були відомі суду.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Судом першої інстанції вказані вимоги були дотримані в повній мірі.

Твердження апелянта про істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства не знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.

З заяви засудженого вбачається, що, як на підставу для здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами, ОСОБА_6 покликався на існування свідків - сусідів, які можуть дати свідчення про те, що він в день скоєння інкримінованого йому злочину був дома, однак цих свідків не допитували. Дане покликання засудженого фактично відповідає ч.5 ст.459 КПК України інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути, а саме допитати цих свідків.

Однак, як з`ясовано в суді апеляційної інстанції, засуджений ОСОБА_6 вказує на протиріччя в матеріалах кримінального провадження, які, на його думку, не були усунуті, зокрема не були допитані його сусіди, тобто він бажає, щоб суд при перегляді вироку за нововиявленими обставинами надав належну оцінку цим протиріччям та допитав свідків про яких вказав засуджений в заяві.

З огляду на викладене колегія суддів визнає ухвалу суду першої інстанції обґрунтовано, а доводи апеляційної скарги, про незаконність ухвали судді першої інстанції, голослівними.

Враховуючи вищевикладене колегії суддів вважає, що апелянтом не наведено обґрунтованих доказів наявності нововиявлених обставин на підставі яких суд першої інстанції повинен переглянути вирок апеляційного суду Львівської області від 15.02.2002 року, оскільки засуджений ОСОБА_6 в заяві фактично просив замінити йому міру покарання з довічного позбавлення волі на більш м`якше покарання, при цьому не вказав точної дати коли йому стало відомо про те, що сусіди знають, що його не було на місці злочину, бо він був дома - тобто невідомо коли починається відлік тримісячного строку на право подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, а тому немає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 412, 415, 419, 459,467 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 17.04.2018 року, якою відмовлено в перегляді за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Львівської області від 15.05.2002 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк, з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: