Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/3209/18
Провадження № 1-кс/723/3753/18
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2018 року

Слідчий суддя Сторожинецького районного суду
Чернівецької області ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
представника
власника майна ОСОБА_5

розглянувши клопотання слідчого СВ Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 про арешт майна.

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Сторожинецького районного суду з клопотанням, погодженим прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, посилаючись на те, що 04.09.2018 року біля 17 год. 30 хв. в ході патрулювання працівниками СРПП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області в м. Сторожинець по вул. Чернівецькій був зупинений автомобіль «Газ 66» д/н/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , який перевозив лісо деревину з документами сумнівного походження.

Постановою слідчого від 05.09.2018 року визнано речовим доказом документи, а саме: наказ на відпуск матеріалів № 1728 від 03.09.2018 року, екземпляри №2,№3, ТТН серії ЧЦБ № 530076 від 04.09.2018 року, чіп UA ДАЛРУ 029527418, а також лісо деревина породи бук в кількості 62 шт.

Посилаючись на те, що дані речі є речовими доказами, оскільки є об`єктами кримінально правових дій, з метою збереження речових доказів та спеціальній конфіскації необхідно накласти арешт на вказані вище документи та лісодеревину.

В суді слідчий підтримав клопотання, посилаючись на обставини викладені у клопотанні.

Слідчий суддя розглядає клопотання за участю підозрюваного, власника майна документів та лісо деревини представника юридичної особи юриста ДП «СЛАП Сторожинецький держслігосп» ОСОБА_5 , який був повідомлений про розгляд клопотання згідно вимог ч.1 ст. 172 КПК України.

Представник юридичної особи ОСОБА_5 в суді показав, що між ДП СЛАП Сторожинецький держспецлісгосп та Управлінням освіти, сімї молоді і спорту Сторожинецької держадміністрації укладено договір про забезпечення шкіл району дровами на зиму. Відповідно до цього договору, автомобіль ГАЗ 66 н/з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 був завантажений дровами та відправлений з лісу до пункту призначення. На даний вантаж були виписані та видані всі законні документи, які передбачені законодавством.

Вважає, що підстав для накладення арешту на документи та дрова, які зазначені як лісодеревина не має,оскільки є всі наявні законні документи.

Розглянувши клопотання і дослідивши додані до нього документи, заслухавши пояснення слідчого, прокурора та представника юридичної особи, слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку. Відповідно до вимог КПК арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Разом з тим, статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди).
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження у кожному випадку розгляду відповідних клопотань, в тому числі арешту майна, слідчий суддя зобов`язаний: перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, зясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається автор клопотання, без застосування цих заходів; зважати, що незалежно від визначеного процесуальним законом суб`єкта ініціювання застосування заходів забезпечення обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (ст. 132 ч.3 КПК України) покладається на слідчого та /або прокурора.

Згідно вимог ст. 171 ч.2 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У клопотання слідчий посилається на постанову від 05.09.2018 року про визнання речовими доказами майна, на яке необхідно накласти арешт, однак дана постанову слідчому судді не надана.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, ратифікувавши яку 17.07.1997 року Україна визнала не лише право на мирне володіння майном, а визнала обов`язок щодо запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та іншим порушенням принципу безперешкодного користування свом майном, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
В рішеннях Європейського Суду «Маркс проти Німеччини» та «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» відображено визнання права будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.
Однак, зазначених вимог закону слідчий не дотримався та не довів необхідності арешту документів та лісодеревини, у клопотанні та поданих матеріалах відсутнє відповідне обґрунтування, крім того до клопотання не надано витяг з ЄРДР з правовою кваліфікацією, яка зазначена у клопотанні.
А тому вимоги слідчого про накладення арешту на документи та лісодеревину, задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 173 ч.1 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, у клопотанні та поданих матеріалів відсутнє відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Чернівецького області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя