АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1594/18 Справа № 204/531/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

особа, щодо якої продовжено

застосування засобів медичного характеру ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

представника медичної установи ОСОБА_9

розглянувши 02 серпня 2018 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2018 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2018 року було продовжено застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , призначених ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.02.2013 року, в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом.

В обґрунтування ухвали судом зазначено, що ОСОБА_7 страждає на хронічне психічне захворювання, і здійснив дії, які являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, досі виявляє особливу небезпеку для оточуючих та потребує на продовження застосування примусових заходів медичного характеру у лікарні з суворим наглядом.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою відмовити в розгляді заяви представника ДЗ УПЛСН МОЗ України ОСОБА_9 про продовження примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , як таку що подана до суду неуповноваженою законом особою.

В обґрунтування вказує, що ухвала суду першої інстанції є поспішною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує на те, що в супереч нормам закону заява про продовження примусових заходів медичного характеру була подана до суду не лікуючим лікарем-психіатром ОСОБА_10 , яка надає йому психіатричну допомогу, а представником ДЗ УПЛСН МОЗ України ОСОБА_9 , який не надавав і не надає психіатричної допомоги ОСОБА_7 .

Ствердження суду про підтвердження діагнозу у ОСОБА_7 неможливо вважати об`єктивним, оскільки ні в самому висновку, ані в показах лікаря-психіатра ОСОБА_11 він не підтверджений, в тому числі медичними документами.

В поданих до суду запереченнях, підписаних представником ДЗ Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України лікуючим лікарем пацієнта ОСОБА_7 ОСОБА_10 та завіреним першим заступником головного лікаря з медичних та соціальних питань ОСОБА_12 , апеляційний суд просять відмовити в задоволенні апеляційної скарги, залишити без змін ухвалу суду першої інстанції. В обґрунтування зазначено, що твердження захисника з приводу подання до суду звернення не належною особою є безпідставними, вказано, що безпосередньо медична допомога пацієнту надається не лише лікуючим лікарем, а й іншими особами. З приводу відсутності підтвердження щодо суспільної небезпеки ОСОБА_7 свідчать зазначені в медичній карті останнього клінічні прояви психопатоподібного дефекту при простій формі шизофренії.

Заслухавши пояснення ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, думку представника медичного закладу та прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно положень ч.ч. 1,3 ст. 514 КПК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
За положеннями частини першої статті 95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Згідно матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції, приймаючи до уваги висновок лікарської комісії №38 від 19 січня 2018 року, дійшов висновку про необхідність продовження застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 01.02.2013 року, відносно ОСОБА_7 , в умовах психіатричної лікарні ізсуворим наглядом.
Такий висновок є законним, обґрунтованим і таким, що відповідає обставинам даної справи, і узгоджується з вказаними вище вимогами закону.

Ствердження адвоката в апеляції, що лікар-психіатр ОСОБА_9 , який як представник закладу, де лікується ОСОБА_7 не є особистим лікарем, який лікує останнього, а тому на його думку, у розумінні положень ст. 95 КК України не може подавати заяву до суду про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , колегія суддів, вважає помилковими і такими, що не ґрунтується на вказаних вище положеннях закону.

За змістом вказаної норми закону, з такою заявою звертається представник закладу, який надає особі психіатричну допомогу. Тобто, твердження в статті який надає особі психіатричну допомогу відноситься саме до закладу де перебуває особа, і відсутня в цій нормі закону вимога, що представник закладу зобов`язаний бути лікуючим лікарем-психіатром, як на це вказує адвокат в апеляції.
Згідно матеріалів даного провадження ОСОБА_9 , який подав заяву до суду про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , є лікарем-психіатром, представником закладу, де лікується ОСОБА_7 , що узгоджується з вказаною вище нормою закону.

Окрім того, колегія суддів бере до уваги, що висновок стосовно необхідності продовження застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_7 в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом підписаний також лікуючим лікарем-психіатром ОСОБА_10 , яка також надавала пояснення у суді першої інстанції, що загалом спростовує доводи адвоката з наведених ним мотивів в апеляції про подання заяви про продовження примусових заходів медичного характеру до суду неуповноваженою законом особою.

Щодо доводів адвоката про те, що наданий суду висновок комісії не містить жодного прояву ознак активного типу суспільної небезпеки, колегія суддів зазначає, що таке ствердження не відповідає матеріалам справи, оскільки п.27 висновку комісії лікарів-психіатрів ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» №38 від 19.01.2018 року містить обґрунтування необхідності продовження примусових заходів медичного характеру з переліком конкретних ознак та описом поведінки, на підставі чого зроблено висновок збереження клінічного фактору суспільної небезпеки, що поряд з особистісними та соціальними чинниками свідчать про особливу небезпеку хворого для оточуючих.

За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування ухвали суду з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі адвокатом та доводів наведених ним в судовому засіданні, оскільки судом постановлено ухвалу у відповідності вимог кримінального закону та кримінального процесуального закону, ухвала по своїй суті є законною, справедливою відповідно до об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням достатніх мотивів та підстав.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2018 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні із суворим наглядом відносно ОСОБА_7 залишити без змін.ка ОСОБА_13 ,
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4