Справа № 460/3366/17
Провадження №1-кп/460/515/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.07.2018 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
з участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Яворові матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000903 від 20 липня 2017 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м.Яворів Львівської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда 2 групи, пенсіонерки, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачена ОСОБА_4 18.07.2017 року, о 23 год. 00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, знаходячись на вулиці біля свого господарства за адресою: м.Яворів вул.О.Маковея 19, Львівської області, на місці проведення товариством з додатковою відповідальністю «Шляхове ремонтно-будівельне управління № 65» робіт по укладанню тротуарної плитки, умисно, таємно, з корисливих мотивів викрала 28 штук тротуарної плитки розміром 30x30x60 см. сірого кольору вартістю 16 гривень кожна - на суму 448 грн., 2 штуки тротуарної плитки розміром 30x30x60 см жовтого кольору вартістю 50 гривень кожна - на суму 100 грн. та 9 штук тротуарної плитки розміром 15x30x60 см. сірого кольору вартістю 8 гривень кожна - на суму 72 грн., після чого із викраденим залишила місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядилася викраденим на власний розсуд, чим завдала товариству з додатковою відповідальністю «Шляхове ремонтно-будівельне управління №65» () матеріальної шкоди на загальну суму 620 гривень, тобто своїми діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнала повністю та підтвердила факт вчинення нею кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України, покликаючись на обставини викладені у обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаялася. Просить застосувати до неї п "г" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році", оскільки являється інвалідом другої групи.
Як встановлено у судовому засіданні, покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності її позиції.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, те, що прокурор не оспорює фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Суд вважає, що в судовому засіданні вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінального правопорушення, доведена повністю, а її дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України.
Вчинення обвинуваченою ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості.
Обираючи обвинуваченій ОСОБА_4 міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченої, яка являється інвалідом другої групи з дитинства опорно-рухового апарату. Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом"якшує покарання є щире каяття у вчиненому та сприяння у розкритті злочину. Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання не встановлено.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що покарання ОСОБА_4 слід обрати в межах санкції статті за якою вона обвинувачується у виді штрафу.
Відповідно до ст.85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покараня.
Згідно з ч.2 ст.86 КК України особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.
Згідно вимог ч.2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно.
Пунктом "г" статтею 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII встановлено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами другої групи. Роз"яснивши наслідки застосування амністії на які обвинувачена погодилася.
Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що обвинувачена ОСОБА_4 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», являється інвалідом другої групи з дитинства по опорно-руховому апарату, що стверджується виданим посвідченням № НОМЕР_1 серії № НОМЕР_2 від 19 грудня 2012 року, а також зважаючи на відсутність обмежень, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» щодо застосування відносно обвинуваченої амністії, тому є всі підстави для звільнення обвинуваченої від відбування покарання на підставі ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, ЗУ «Про застосування амністії в Україні», ЗУ «Про амністію у 2016 році», суд,-

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу п"ятдесят неоподатковуваних доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п"ятдесят) грн..
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі статті 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII.
Роз"яснити наслідки застосування амністії.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: ОСОБА_1