Справа № 755/3363/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" червня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0000099 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м. Полтава, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, без постійного місця реєстрації в Україні, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-13.07.2012 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.309, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

-29.12.2012 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч.1 ст. 185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.ст.186, 69, ч.2 ст.ст.190, 70 КК України до 2 років позбавлення волі;

-22.04.2013 року Київським районним судом м. Полтави за ст. 198, ч.2 ст.185, ч.4 ст.ст.70, 71 КК України до 4 років 1 місяць позбавлення волі;

-19.12.2013 року Київським районним судом міста Полтави за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, 29.07.2016 року звільнений з Божковської виправної колонії Полтавської області (№16) по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 , 03.01.2017 року, приблизно об 11 годині 00 хвилин, перебував за адресою м. Київ, вул. Азербайджанська, 8-А, де у нього виник конфлікт з ОСОБА_11 стосовно його поведінки. Під час вказаного конфлікту ОСОБА_6 , наніс удари по обличчю потерпілого ОСОБА_11 .

В подальшому, перебуваючи за вищевказаною адресою, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, обравши об`єктом свого злочинного посягання мобільний телефон ОСОБА_11 та його грошові кошти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , діючи умисно з корисливих мотивів, підійшов до ОСОБА_11 та нахилившись до нього, дістав мобільний телефон марки «Нокіа 1280», імеі: НОМЕР_1 , вартістю 150 гривень, із правої кишені куртки, в яку був одягнений потерпілий. Після цього, ОСОБА_6 дістав грошові кошти в сумі 195 гривень, що лежали у задній правій кишені брюк, в які був одягнений потерпілий.

Після цього, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріального збитку на загальну суму 345 гривень.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся показавши, що 03.01.2017 року, приблизно об 11 годині 00 хвилин, він разом з ОСОБА_11 знаходилися за адресою м. Київ, вул. Азербайджанська, 8-А, де в ході спілкування у них виник конфлікт. Під час конфлікту він наніс потерпілому удари в обличчя, після того, як потерпілий впав, він нахилився до нього та з кишені куртки ОСОБА_11 дістав мобільний телефон, а з кишені його брюк грошові кошти, після чого пішов у власних справах.

Покази ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини кримінального провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна /грабіж/, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_6 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким, особу обвинуваченого, який неодружений, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває /а.п. 232/, за місцем відбування покарання характеризується з негативної сторони /а.п. 240/, раніше притягався до кримінальної відповідальності.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно ст.67 КК України, є рецидив злочинів, обумовлений судимістю за ч.1 ст.309 КК України, вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 13.07.2012 року.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючої обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у мінімальних межах визначених санкцією ч.2 ст.186 КК України.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Процесуальні витрати не понесені.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді утримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 06.01.2017 року зарахувавши йому строк попереднього ув`язнення та тримання під вартою відповідно до ч.5 ст.72 КК України /в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.215 року/, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази у кримінальному провадженні: мобільний телефон «Нокіа 1280» з сім-картою залишити у володінні власника ОСОБА_11 , мобільні телефони «Нокіа 301» та «Нокіа 1200», які знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві /квитанція № 012522/ - повернути власнику; диск залишити при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати не понесені.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: