Справа № 369/4511/18
Провадження №1-кс/369/1361/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2018 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 що діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту автомобіля у кримінальному провадженні № 0011264 від 25.11.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 діючи в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Києво-Святошинського району Київської області з даним клопоанням, мотивуючи його тим, що 27.03.2018 р. Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , по справі № 369/3353/18 (провадження №1-кс/369/992/18), розглядаючи клопотання слідчої Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0011264 від 25.11.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, виніс ухвалу (копія додається), відповідно до змісту якої наклав арешт на на автомобіль марки «Volkswagen Touareg» із номером кузова № НОМЕР_1 , помістивши його на територію закритого спеціального майданчика тимчасового утримання транспортних засобів, розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Кібенка 166.

При цьому, єдиним та законним власником даного автомобіля є ОСОБА_5 , який придбав авто 11.04.2017р.

ОСОБА_5 як власник автомобіля не є підозрюваним, обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Також недоцільно вважати, що в даному випадку, що існує загроза збереження автомобіля; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), оскільки ОСОБА_5 як володілець та власник автомобіля марки «Volkswagen Touareg» жодним чином не відмовляється від дачі показів, проведення слідчих дій тощо.

При цьому, хоча й автомобіль марки «Volkswagen Touareg» є речовим доказом у кримінальному провадженні, однак слідчим не доведено, що він на собі має сліди, які відображають наслідки події, є об`єктом, який зберіг на собі сліди та відомості, які можуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження які є необхідними для проведення експертних досліджень, має суттєве значення для встановлення істини у даному провадженні, швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

Так відповідно до висновку Київського НДЕКЦ від 23.03.2018р. номер кузова № НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 . наданого на дослідження транспортного засобу «Volkswagen Touareg» номерний знак НОМЕР_3 , не змінювалися. Бланк наданого на дослідження документа "Свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_4 відповідає бланкам, які знаходяться в офіційному обігу.

Заявником критично оцінюється висновок слідчого про те, що для здобуття доказів у кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих дій та судових експертиз з використанням даного транспортного засобу, які мають суттєве значення для встановлення об`єктивних обставин вчинення вказаного злочину та прийняття рішення за результатами досудового розслідування. Так, предметом доказування у даному кримінальному провадженню є заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою ('шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах. Зважаючи на викладене, відсутня необхідність у проведенні слідчих дій та судових експертиз саме з використанням даного транспортного засобу.

Тому заявник просив скасувати арешт автомобіля марки «Volkswagen Touareg», із номером кузова № НОМЕР_1 , 2011 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_5 .

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав та просив його задоволити.

Прокурор Києво-Святошинської місцево прокуратури проти вимог клопотання заперечувала та просила в ньому відмовити.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника заявника та прокурора, дослідивши матеріали клопотання та оглянувши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку що клопотання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, в провадженні СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП перебуває кримінальне провадження № 0011264 від 25.11.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
В рамках означеного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.03.2018 накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen Touareg», із номером кузова № НОМЕР_1 , поміщенл його на територію закритого спеціального майданчика тимчасового утримання транспортних засобів, розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Кібенка 166.

Вказаний автомобіль у відповідності до ст. 98 КПК України постановою слідчого визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носить у собі тимчасовий характер.
Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити, оскільки заявник не довів суду, що арешт накладено необґрунтовано, та відповідно не довів що у застосуванні даного заходу забезпечення у кримінальному провадженні відпала потреба, оскільки відповідний автомобіль був визнаний речовим доказом та відповідно існує можливість використання даного транспортного засобу як доказу у кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 26, 132, 170-173, 175 372, КПК України, -
УХВАЛИВ:
В клопотанні адвоката ОСОБА_3 що діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту автомобіля у кримінальному провадженні № 0011264 від 25.11.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1