УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2018 року

м. Київ
справа 310/3408/17
провадження № 51-7200ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 травня 2018 року в межах кримінального провадження № 0001256 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тірасполь Республіки Молдова, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК.
Суть питання
За вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 червня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29 травня 2018 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 змінено. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки і покладено на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК. В решті вирок місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій засудженого ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, просить скасувати ухвалу апеляційного суду, а кримінальне провадження направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Однак всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі прокурор, не обґрунтував у чому саме полягало неправильне застосування судом апеляційної інстанції закону України про кримінальну відповідальність при звільненні ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, з огляду на положення ст. 413 КПК та зважаючи на приписи ст. 75 КК у їх взаємозв`язку.
Також, скарга прокурора не містить достатнього обґрунтування щодо явної несправедливості призначеного засудженому покарання, з огляду на тяжкість вчиненого ним злочину, обставинами його скоєння та даним про його особу внаслідок суворості, з урахуванням положень ст. 414 КПК та приписів статей 50, 65, КК.

Крім того, у своїй касаційній скарзі прокурор, порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду з підстав істотного порушення цим судом кримінального процесуального закону, не обґрунтовує в чому саме полягали такі істотні порушення, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого цим судом судового рішення, і чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 404, 412, 419 цього Кодексу.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Також, вимоги до суду касаційної інстанції, викладені прокурором у скарзі, не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 КПК, також перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
У зв`язку з цим, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків сім днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3