Справа № 159/1634/18
Провадження № 1-кп/159/206/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі судових засідань Ковельського міськрайонного суду Волинської області у відкритому судовомузасіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000346 від 15.02.2018 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковеля Волинської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, розлученого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого, в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 14 лютого 2018 року, близько 21 год. 00 хв., з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, маючи вільний доступ на територію Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансгазіндастрі", що знаходиться по вул. вул. Польова, 1 в с. Черкаси Ковельського району Волинської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою в групі з невстановленою особою, використовуючи заздалегідь підготовлені інструменти, а саме - набір гайкових ключів, частково демонтував і в подальшому намагався таємно викрасти деталі двигуна внутрішнього згорання до трактора "ДТ-75", належного Товариству з обмеженою відповідальністю "Трансгазіндастрі", таким чином намагався викрасти майна на суму 7 911 грн., однак під час демонтування деталей двигуна був виявлений на місці вчинення злочину громадянином ОСОБА_5 , тим самим злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав повністю. Скориставшись своїм безумовним правом, відмовився від давання показань в судовому засіданні. При цьому підтвердив, що всі події відбувались так, як про це зазначено в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється, просив суворо не карати.

Зазначені в обвинуваченні обставини ніким не оспорюються, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, який підтверджує їх існування. В зв`язку з цим суд, за погодженням з учасниками судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

З`ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразились у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину) та особу винного у їх сукупності, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин справи.

Так суд враховує, що ОСОБА_4 вчинено середньої тяжкості кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України (ст. 12 КК України).

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття у вчиненому.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд відносить вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Суд враховує також те, що обвинувачений ОСОБА_4 не вперше притягуються до кримінальної відповідальності, проте попередня судимість погашена у встановленому порядку; в цілому позитивно характеризується по місцю проживання; на диспансерному обліку в нарколога та психіатра не перебуває; має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Крім цього, суд враховує відсутність будь-яких претензій представника потерпілого до обвинуваченого.

Вирішуючи питання щодо виду та строку покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд прийшов до висновку, що для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів, необхідним і достатнім покаранням є покарання, запропоноване прокурором, у виді позбавлення волі в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинення даних кримінальних правопорушень (злочинів), із застосуванням вимог ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 під час досудового розслідування не застосовувався. Підстав для застосування такого заходу щодо обвинуваченого до набрання вироком законної сили судом не вбачається, виходячи із даних про особу обвинуваченого та його належної поведінки.

Цивільного позову по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

-набір гайкових ключів "Кінг Рой", який передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Ковельського ВП ГУНП у Волинській області, - повернути ОСОБА_4 ;

-оптичний диск з відеозаписами, що зберігається при матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий ОСОБА_1