У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 червня 2017 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , та матеріали досудового розслідування № 0000429 від 31.05.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна на земельні ділянки площею 10, 73 га з кадастровими номерами, в рамках кримінального провадження № 0000429 від 31.05.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, мотивуючи наступним.

Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000429, відомості про яке внесені до ЄРДР 31.05.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

В ході розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що у постійному користуванні Національного наукового центру «Інституту виноградарства і виноробства ім. В.Є. Таїрова» Національної академії аграрних наук на підставі державного акту від 22.11.2000 серії ІІ-ОД № 001504 перебували земельні ділянки загальною площею 138, 7 га., призначені під закладку селекційних насаджень та маточників винограду, для ведення дослідних та навчальних цілей.

Так, згідно з Постановою Президії НААН від 23.12.2009 № 20 надано згоду на вилучення із землекористування ННЦ «Інститут виноградарства і виноробства ім. В.Є. Таїрова» НААН України земельних ділянок загальною площею 86,92 га., а передачу їх у постійне користування ДП «ДГ «Таїровське» ННЦ «Інститут виноградарства і виноробства ім. В.Є. Таїрова» НААН України.

Посилаючись на вказану постанову, 30.07.2010 р. заступник директора ННЦ «ІВіВ ім. В.Є. Таїрова» НААН України ОСОБА_3 звернувся до голови Овідіопольської районної державної адміністрації ОСОБА_4 з листом вих. № 377 від 30.07.2010 р., в якому просить передати у постійне користування ДП «ДГ «Таїровське» ННЦ «ІВіВ ім. В.Є. Таїрова» НААН України земельні ділянки загальною площею 86,92 га.

У свою чергу, директор ДП «ДГ «Таїровське» ННЦ «ІВіВ ім. В.Є. Таїрова» НААН України ОСОБА_5 звернувся до голови Овідіопольської районної державної адміністрації ОСОБА_4 з листом вих. № 163 від 30.07.2010 р., в якому вказав, що погоджує прийняття у постійне користування земельних ділянок загальною площею 86,92 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

На підставі вказаних звернень, в.о. Голови Овідіопольської РДА в Одеській області 03.08.2010 видано Розпорядження № 859, яким припинено право користування на земельні ділянки площею 86,92 га., які були надані у постійне користування ННЦ «ІВіВ ім. В.Є. Таїрова» НААН України під закладку селекційних насаджень і маточників винограду для ведення дослідних і навчальних цілей та передано їх у постійне користування ДП «ДГ «Таїровське» ННЦ «ІВіВ ім. В.Є. Таїрова» НААН України, але вже для ведення товарного сільгоспвиробництва, а не за первинним цільовим призначенням.

З вказаного Розпорядження вбачається, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, обов`язковість якого передбачена ст. 123 ЗК України та Порядком розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затверджений Постановою КМУ від 26.05.2004 № 677 не розроблено.

Крім того, розпорядженням Овідіопольської районної державної адміністрації від 10.02.2011 № 109 головою райдержадміністрації ОСОБА_4 вносилися зміни щодо категорії та виду переданих земельних ділянок.

Далі, 18.08.2010 на підставі звернення директора ДП «ДГ «Таїровське» ННЦ «ІВіВ ім. В.Є. Таїрова» НААН України ОСОБА_5 до голови Овідіопольської районної державної адміністрації ОСОБА_4 вих. № 170 від 09.08.2010 р. видано розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації № 919, яким частина земельної ділянки, переданої постійне користування ДП «ДГ «Таїровське» ННЦ «ІВіВ ім. В.Є. Таїрова» НААН України площею 10,73 га, переведена в землі запасу Таїровської селищної ради також без розробки та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, необхідність якого передбачена ст. 123 ЗК України та Порядком розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затверджений Постановою КМУ від 26.05.2004 № 677.

Надалі, земельна ділянка площею 10, 73 га передана громадянам для ведення садівництва.

Також, в ході проведення досудового розслідування було встановлено, що посадові особи ННЦ «ІВіВ ім. В.Є. Таїрова» НААН України та ДП «ДГ «Таїровське» ННЦ «ІВіВ ім. В.Є. Таїрова» НААН України до прийняття вказаних вище рішень звертались в усній та письмовій формі до посадових осіб Овідіопольської ДРА з питанням про вилучення з права постійного користування ННЦ «ІВіВ ім. В.Є. Таїрова» НААН України земельної ділянки площею 10, 73 га для розподілення її між працівниками ННЦ «ІВіВ ім. В.Є. Таїрова» НААН України та ДП «ДГ «Таїровське» ННЦ «ІВіВ ім. В.Є. Таїрова» НААН України. У вказаних зверненнях їм було відмовлено, оскільки прийняття такого рішення районною державною адміністрацією було неможливе, оскільки згідно ст. ст. 123, 149, 150, 151 ЗК України та ст. 9 ЗУ «Про державну експертизу землевпорядної документації», особливо цінні землі, рілля, які надані у постійне користування, тим більше із зміною цільового призначення, вилучалися постановою Кабінету Міністрів України після розробки проекту землеустрою, який підлягав обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації або за погодженням з Верховною Радою України.

Отже, є достатні підстави вважати, що розпорядження Овідіопольської РДА в Одеській області № 859 від 03.08.2010 та № 919 від 18.08.2010 були видані за попередньою домовленістю між посадовими особами Овідіопольської РДА та ННЦ «ІВіВ ім. В.Є. Таїрова» НААН України.

Слідчий до судового засідання не з`явився, надав заяву про розглядк клопотання за його відсутністю.
На підставі ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття учасників кримінального провадження для розгляду клопотання, не перешкоджає його розгляду.
Розглянувши клопотання та матеріали долучені до нього, прихожу до висновку про наступне.
Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Згідно із ч.ч.6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
З урахуванням вище наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що підстав для накладання арешту майна слідчим не достатньо обгрунтовані, а тому подальше обмеження осіб володіння своїм майном є не доцільним.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 39, 40, 131, 132, 167, 168, 170, 171, 372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , та матеріали досудового розслідування № 0000429 від 31.05.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, про арешт майна відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Одеської області на протязі 5 (п`яти) днів.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

20.06.2018