Справа № 554/140/17
ВИРОК

Іменем України

Дата документу 06.07.2018

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

законних представників потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

законних представників обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

захисників - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого :

- 15.07.2015 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 1, 2 ст. 185, 70, 75, 104 КК України на 3 роки і 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 07.06.2017 року Київським районним судом м. Полтави з урахуванням ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 11.10.2017 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Полтави, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив:

Наприкінці квітня 2016 року ОСОБА_9 повторно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 , перебуваючи в лісосмузі по вулиці Київське Шосе, поблизу ринку «Алмазний» м. Полтава, умисно, з корисливих мотивів, із погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я, відкрито викрали: у ОСОБА_5 - кросівки вартістю 480 грн. і гроші в сумі 700 грн., у ОСОБА_6 - кросівки вартістю 2400 грн. та гроші в сумі 170 грн. Після чого, діючи з єдиним умислом, поблизу Полтавської ЗШ №19 по вулиці Мазепи, 8 м. Полтави із погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я, відкрито викрали у ОСОБА_5 : кофту спортивну вартістю 360 грн., кофту спортивну вартістю 990 грн., шорти вартістю 170 грн., чим спричинили потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2700 грн. та потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 2570 грн.

Дії ОСОБА_9 та ОСОБА_10 кваліфікуються за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, за попередньою змовою групою осіб. А дії ОСОБА_9 також за кваліфікуючою ознакою повторності.

Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину визнав частково та пояснив, що у квітні 2016 року, точної дати і часу не пам`ятає він гуляв в районі вулиці 23 вересня м. Полтави, де зустрів знайомих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які були не веселі, на щось ображені. Потім до них приєдналась ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Відійшовши звідти, він запропонував ОСОБА_5 обмінятися речами, на що останній погодився і вони помінялись олімпійками та кросівками. При цьому зазначив, що до ОСОБА_5 фізичного примусу не застосовував, однак вказав, що останній його боявся ще зі школи. Через кілька днів його затримали та вилучили вказані речі. У вчиненому щиро розкаявся, пояснивши, що повністю усвідомив свою протиправну поведінку. Також показав, що займається спортом, умови його життя та виховання були задовільні, до затримання навчався у 9 класі школи №11 м. Полтави.

Обвинувачений ОСОБА_10 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав частково та пояснив суду, що у квітні 2016 року під час прогулянки добровільно обмінявся олімпійкою та кросівками із ОСОБА_6 , з яким раніше кілька разів зустрічався. У вчиненому щиро розкаявся та пообіцяв не допускати подібних вчинків на майбутнє. Наразі працює будівельником, умови його життя та виховання задовільні. Належні висновки для себе зробив.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченими своєї провини, їх вина повністю доведена такими доказами, які є належними, допустимими, взаємоузгодженими та цілком достовірними:

- даними протоколу прийняття усної заяви представника потерпілої - ОСОБА_7 від 11.05.2018 року про викрадення особистих речей у її неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та його друзів невідомими 29.04.2016 року (т.1 а.с.134-138);

- показаннями потерпілого ОСОБА_5 про те, що наприкінці квітня 2016 року він з ОСОБА_6 гуляли поблизу зупинки «23 вересня» м. Полтави та зустріли знайомих ОСОБА_9 і ОСОБА_18 . В ході розмови ОСОБА_9 запитав їх, де вони взяли гроші на нові речі, на що вони відповіли, що знайшли. Тоді він сказав, щоб вони або ділились грошима або знімали з себе речі. В цей час ОСОБА_19 зателефонував та запросив до себе свого брата ОСОБА_10 , який, прийшовши до них, став говорити, що гаманець належить йому і вони повинні віддати гроші або зняти одяг. Далі запропонував їм пройти з ним за Універсам «Полтава» та дав ОСОБА_6 запотиличника, оскільки він заперечував. Після чого вони пройшли ще далі в бік гіпермаркету «Епіцентр» - до лісосмуги, де ОСОБА_10 наказав ОСОБА_6 зняти кросівки, які забрав собі та забрав у нього ОСОБА_5 700 грн., а ОСОБА_9 забрав у ОСОБА_6 170 грн. а у ОСОБА_5 кросівки. Потім вони пішли в район 19 школи, де знайшли ОСОБА_20 , у якого відібрали пачку цигарок та 50 грн. А в нього ОСОБА_5 пізніше ОСОБА_9 стягнув олімпійку, а ОСОБА_10 наказав йому зняти шорти та спортивну кофту. Натомість ОСОБА_10 дав йому свої значно дешевші спортивну кофту та кросівки, на що він добровільної згоди не давав, а був примушений це зробити під страхом побиття, оскільки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 значно сильніші від нього та останній це продемонстрував на ОСОБА_6 , давши йому запотиличника. Також зазначив, що викрадені у нього гроші дала йому мати, викрадені шорти і олімпійка також його. Водночас, викрадені спортивну кофту, футболку та кросівки він придбав кілька тижнів тому в фірменому магазині «Адідас» за гроші, знайдені напередодні;

- відомостями протоколу слідчого експерименту від 05.09.2016 року, відповідно якого ОСОБА_5 детально розповів обставини та механізм викрадення у нього особистих речей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (т.1 а.с.139-156).

- даними протоколу огляду від 13.05.2016 року, згідно з яким ОСОБА_9 добровільно видав працівникам поліції: чоловічі кросівки Адідас, футболку та спортивну кофту, які визнані речовими доказами (т.1 а.с.137-161);

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 224 від 03.06.2016 року, відповідного якого вартість викрадених у ОСОБА_5 кросівок складає 480 грн. (т.1 а.с.162-170);

- даними протоколу пред`явлення речей для впізнання, від 11.07.2018 року, згідно з яким потерпілий ОСОБА_5 упізнав вказані кросівки як такі, які викрав у нього ОСОБА_9 (т.1 а.с.171-174);

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 223 від 02.06.2016 року, відповідного якого вартість викраденої у ОСОБА_5 спортивної кофти кросівок складає 360 грн. (т.1 а.с.176-181);

- даними протоколу пред`явлення речей для впізнання, від 11.07.2018 року, згідно з яким потерпілий ОСОБА_5 упізнав вказану спортивну кофту як таку, яку викрав у нього ОСОБА_9 (т.1 а.с.182-185);

- показаннями законного представника потерпілого ОСОБА_5 його матері ОСОБА_7 , яка показала, що з кінця березня по початок травня 2016 року вона була за межами України, а коли повернулась, від сина дізналася про викрадення його особистих речей. Вказала, що підстав обмовляти обвинувачених у нього не має.

- відомостями протоколу слідчого експерименту від 06.10.2016 року зі свідком ОСОБА_21 під час якого останній на місці детально розповів про обставини заволодіння речами потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 наприкінці квітня 2016 року (т.1 а.с. 200-205);

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який суду пояснив, що на початку 2016 року він з ОСОБА_5 та ОСОБА_20 знайшли гаманець з грошима в сумі 20000 грн. на дорозі в районі мікрорайону «Сади-1» м. Полтави. Вказані гроші розділили на трьох та він за них придбав собі светр, штани і кросівки. Іншу суму прогуляли. Наприкінці квітня 2016 року він з ОСОБА_5 гуляли містом та поблизу зупинки «23 вересня» зустріли ОСОБА_9 , який в розмові повідомив, що в них можуть бути проблеми через знайдену велику суму грошей. Далі до них підійшов ОСОБА_10 та вони з ОСОБА_9 попросили їх пройти до лісополоси. Вони йшли добровільно. Коли прийшли, ОСОБА_10 дав йому «дружнього ляща», після чого із ним відійшов та сказав, що йому подобаються його кросівки і запропонував обмінятися, на що він погодився і вони перевзулися. Це зробив добровільно і себе потерпілим не вважає. Погрози на свою адресу заперечив. Гроші в сумі 170 грн. він позичив ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та не вважає, що ці гроші викрадені в нього. Зазначив, що свої попередні показання про викрадення у нього речей давав під впливом матері ОСОБА_5 ;

- даними протоколу слідчого експерименту від 07.10.2016 року з потерпілим ОСОБА_6 , відповідно якого останній підтвердив обставини викрадення його речей ОСОБА_22 та ОСОБА_9 (т.1 а. с. 206-215);

- показаннями законного представника потерпілого ОСОБА_6 його бабою ОСОБА_8 , яка зазначила, що про обставини події їй нічого не відомо, свого онука характеризує позитивно. Останній після смерті його матері проживає окремо;

- показаннями законного представника обвинуваченого ОСОБА_10 його матері ОСОБА_12 , яка характеризує сина позитивно, як доброго, чуйного, здатного прийти на допомогу. Умови його життя та виховання задовільні. Зазначила, що з його слів, він обмінявся з товаришами особистими речами. В подальшому вони повернули шорти, дві олімпійки та кросівки;

- показаннями законного представника ОСОБА_9 його баби ОСОБА_11 , яка характеризує внука позитивно. Зазначає, що він має поганий стан здоров`я через перенесену ЧМТ та перелом носу. Також пояснила, що внук говорив, що добровільно обмінявся кросівками із ОСОБА_5 ;

- показаннями свідка ОСОБА_23 , яка підтвердила суду, що бачила під час прогулянки, як її знайомий ОСОБА_9 дав запотиличника ОСОБА_24 , після чого обмінявся олімпійкою та кросівками із ОСОБА_5 . При цьому ОСОБА_10 теж був поряд, однак що він робив не звернула уваги.

Оцінюючи вказані докази в сукупності, суд приходить до висновку про їх достатність для переконання поза розумним сумнівом про доведеність провини обвинувачених за ч.2 ст.186 КК України.

Зокрема, показання потерпілого ОСОБА_5 щодо обставин відкритого викрадення належного йому та ОСОБА_6 майна підтверджуються вилученими в обвинуваченого ОСОБА_9 предметами злочину, які мають значення речових доказів, висновками проведених за ними експертиз, а також деталізованими відомостями слідчих експериментів, підстав недовіряти яким нема.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 , хоча і заперечив, що його майно було відкрито викрадено, однак вказані ним обставини свідчать саме про такий протиправний спосіб заволодіння його майном. Вжиті ним посилання на такі цивільно-правові відносини щодо майна, як обмін та позика, на переконання суду, викликані острахом перед обвинуваченими та його помилкою щодо юридично значимих фактів і суперечать зібраним у справі доказам.

Зокрема, сам потерпілий ОСОБА_6 підтвердив, що напередодні обміну кросівками, ОСОБА_10 сказав йому пройти за ним в малолюдне місце, де завдав йому запотиличника та в категоричній формі запропонував нерівноцінний обмін своїх старих недорогих кросівок на його дорогі. Гроші також у нього забрали без складення будь-яких документів, що унеможливлює вимогу їх повернення в законний спосіб. При цьому доказів відшкодування цих коштів також суду не надано.

Установлені обставини справи вочевидь свідчать, що обвинувачені діяли спільно, узгоджено між собою, тому між ними мала місце попередня змова, хоча і безпосередньо перед вчиненням злочину. Також доведеним є те, що обвинувачені переслідували корисливі мотиви, оскільки примусили потерпілих до обміну завідомо нерівноцінними речами. Їх погрози застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я, потерпілими сприймались реально, з огляду на те, що обвинувачені були фізично значно сильніші від них, потерпілі їх боялись ще зі школи, водночас, ОСОБА_6 є людиною з особливими потребами, має інвалідність та заздалегідь отримав від ОСОБА_9 запотиличника.

При призначенні покарання обвинуваченим суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинення злочину, який хоча і відноситься до тяжких, однак матеріальна шкода не є значною та частково відшкодована.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 судом визнаються: вчинення злочину неповнолітнім, щире каяття, втрата матері з малолітнього віку.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 є: вчинення злочину вперше неповнолітнім, щире каяття та наявність у нього хворобливого стану психіки у виді змішаного розладу поведінки та емоцій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , відповідно до ст. 67 КК України, прокурором не наведено в обвинувальному акті, тому суд з огляду на засади диспозитивності та недопустимості погіршення становища обвинувачених, позбавлений процесуальної можливості самостійно їх визначати.

Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше судимий та наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі, не працює, на момент затримання навчався у 9 класі, не одружений, на обліках нарколога та психіатра не перебуває, є досить молодим за віком щойно досягши повноліття, має задовільні умови життя та виховання, характеризується переважно негативно, згідно з висновком уповноваженого органу з питань пробації його виправлення та перевиховання без позбавлення волі не є можливим, оскільки він може становити високу небезпеку для суспільства, під час вчинення інкримінованого йому діяння міг давати раду своїм діям та керувати ними, психічними захворюваннями не страждає.

Обвинувачений ОСОБА_10 раніше не судимий, не працює, не одружений, на обліках нарколога та психіатра не перебуває, молодий за віком, працює будівельником, виховувався в багатодітній сім`ї, характеризується посередньо, згідно з висновком уповноваженого органу з питань пробації його виправлення можливе без позбавлення волі, хоча ризик небезпеки для суспільства є високим, під час вчинення інкримінованого йому діяння міг давати раду своїм діям та керувати ними.

Ці обставини дають суду підстави вважати, що подальше виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 та попередження нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства та з урахуванням кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та конкретних обставин справи, в тому числі невеликої вартості викраденого і його часткового відшкодування, вважає за необхідне і достатнє застосувати до нього адекватне покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі санкції інкримінованої статті, з випробуванням із встановленням іспитового строку.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше судимий та на даний час відбуває достатньо суворе покарання у виді позбавлення волі, суд приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України.

З метою забезпечення виконання вироку до вступу його в законну силу та уникнення ризиків ухилення обвинуваченого від суду і продовження злочинної діяльності запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 необхідно залишити тримання під вартою.

Зарахування обвинуваченому ОСОБА_9 у строк покарання терміну його попереднього ув`язнення суд здійснює, враховуючи останній правовий висновок об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 6.06.2018 щодо застосування ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIIІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (далі Закон від 26.11.2015 № 838-VIIІ)». У висновку Верховного Суду зазначено, що правила зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарання, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, не можна вважати такими, що визначають «караність» або «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України. З урахуванням викладеного, ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIIІ не застосовується після набрання 21 червня 2017 року чинності новою редакцією цієї норми. Попереднє ув`язнення зараховується у строк покарання із розрахунку один день такого ув`язнення за два дні позбавлення волі лише на час дії цього Закону. Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки про застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_25 визнати винуватим за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання цього покарання із покаранням, призначеним за вироком Київського районного суду м. Полтави від 07.06.2017 року, з урахуванням ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 11.10.2017 року, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавленні волі на строк 4 (чотири) роки і 1 (один) день.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_9 рахувати з 06.07.2018 року.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_9 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (у відповідних редакціях) у строк його покарання термін попереднього ув`язнення із 22.08.2016 року по 20.06.2017 року,з розрахунку, що 1 день попереднього ув`язнення дорівнює 2 дням позбавлення волі та із 21.06.2017 року по дату вступу даного вироку в законну силу з розрахунку, що один день позбавлення волі дорівнює одному дню тримання під вартою.

ОСОБА_26 визнати винуватим за ч. 2 ст.186 КК України та призначити покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України ОСОБА_10 від відбування покарання звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробаціїпро зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Речові докази: вилучені речі повернути за належністю потерпілим.

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 30 днів із дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1