АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/1369/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/910/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне вбивство
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному проваджені, обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 16 листопада 2017 року у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-02.10.2000р. Бердянським міським судом Запорізької області за ст.ст.140 ч.2,140 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на 1 рік 6 місяців;
-03.12.2001р. Бердянським міським судом Запорізької області за ст.185 ч.2,71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;
-25.10.2004р. Бердянським міським судом Запорізької області за ст.185 ч.3, 185 ч.4, ст.69, ст.185 ч.5 ст.69, 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 06.03.2006р. за відбуттям строку покарання;
-17.10.2012р. Бердянським міським судом Запорізької області за ст.185 ч.2 КК України до 6 місяців арешту, звільнився 09.11.2012р. за відбуттям строку покарання,
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_8 засуджений:

- за ч.4 ст.187 КК України 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;
- за п.6 ч.2 ст.115 КК України 7 років позбавлення волі;
- за ч.1 ст.263 КК України 7 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у вигляді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Згідно вироку, ОСОБА_8 під час мобілізації у зв`язку з призовом Бердянським ОМВК Запорізької області до лав Збройних Сил України (далі ЗСУ) проходив службу в зоні проведення АТО на посаді водія-електрика у період з 08.08.2014 по 10.09.2015.
У зазначений період часу, під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 , ОСОБА_8 за невстановлених обставин, діючи умисно, зі злочинним умислом, без передбаченого законом дозволу придбав пістолет ПМ серія НОМЕР_2 , 1984 року випуску та два магазини до нього, споряджені патронами калібру 9 мм у кількості 16 шт.
Крім того, ОСОБА_8 впродовж здійснення своєї злочинної діяльності, пов`язаної з незаконним поводженням зі зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами, перебуваючи в зоні проведення АТО, без передбаченого законом дозволу за невстановлених слідством обставин, також придбав 112 шт. патронів калібру 9 мм, гранату Ф-1, 2 гранати РГД-5 та 3 підривачі УЗРГМ-2 до гранат.
Звільнившись у запас 10.09.2015 з лав ЗСУ, ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, маючи при собі незаконно придбані пістолет ПМ серія НОМЕР_2 , 1984 року випуску з двома магазинами, спорядженими патронами калібру 9 мм у кількості 16 шт., 7 картонних коробок з патронами калібру 9 мм. у кількості 112 шт., три гранати та три підривачі УЗРГМ-2 до них, здійснив їх подальше переміщення із с. Башкіровка Чугуївського району Харківської області до м. Харкова, тим самим вчинив їх носіння без передбаченого законом дозволу.
Після цього, ОСОБА_8 , діючи зі злочинним умислом, спрямованим на незаконне зберігання наявних у нього пістолета ПМ серія НОМЕР_2 , 1984 року випуску з двома обоймами, спорядженими патронами калібру 9 мм у кількості 16 шт., трьох гранат та 7 картонних коробок з патронами калібру 9 мм у кількості 112 шт., став їх зберігати без передбаченого законом дозволу в приміщенні кухні за адресою: АДРЕСА_2 , у свого приятеля ОСОБА_9 .
Крім того, ОСОБА_8 у продовж своєї злочинної діяльності, пов`язаної з незаконним поводженням зі зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами, в період з кінця вересня 2015 року до 09 години ранку 10.10.2015 здійснював носіння без передбаченого законом дозволу пістолета ПМ серії НОМЕР_2 1984 року випуску з двома обоймами, спорядженими патронами калібру 9 мм у кількості 16 шт., які потім знову став незаконно зберігати у приміщенні кухні за адресою : АДРЕСА_2 .
Протиправна, злочинна діяльність ОСОБА_8 була зупинена 10.11.2015 працівниками правоохоронних органів, так як в результаті санкціонованого обшуку за вищевказаною адресою ними було виявлено та вилучено приховані ним пістолет ПМ серії НОМЕР_2 , 1984 року випуску з двома обоймами, спорядженими патронами калібру 9 мм у кількості 16 шт., гранату Ф-1, 2 гранати РГД-5, три підривачі УЗРГМ-2 до них, 7 картонних коробок з патронами калібру 9 мм. у кількості 111 шт.
Виявлені та вилучені під час обшуку предмети:
- пістолет ПМ серії НОМЕР_2 1984 року випуску відноситься до категорії вогнепальної зброї та є 9 мм. пістолетом системи М.Ф. Макарова (ПМ), який знаходився у справному стані та придатний для стрільби патронами 9х18 ПМ;
- 16 патронів належать до категорії бойових припасів та є пістолетними патронами калібру 9х18 ПМ, призначені для стрільби пістолетів моделей ПМ. Вказані 16 пістолетних патронів для стрільби придатні, що підтверджено висновком судово балістичної експертизи № 1021/1052 від 29.01.2016;
- 111 патронів є патронами 9х18ПМ, мають калібр 9 мм., придатні для стрільби та відносяться до категорії бойових припасів, що підтверджено висновком судово - балістичної експертизи № 11303 від 14.12.2015;
- граната Ф-1, 2 гранати РГД-5, належать до зарядів вибухової речовини (тротилу) у міцному корпусі. 3 підривачі УЗРГМ-2 належать до засобів підриву. Надані на дослідження гранати належать до категорії бойових припасів та виготовлені промисловим способом, що підтверджено висновком судової вибухо - технічної експертизи № 11307 від 11.12.2015р.
Крім того, ОСОБА_8 , маючи при собі пістолет ПМ серії НОМЕР_2 1984 року випуску з двома обоймами, спорядженими патронами калібру 9 мм у кількості 16 шт., в ніч з 08 на 09 жовтня 2015 року знаходився в приміщенні покерного клубу, який розташовано за адресою м. Харків, вул. Тринклера, 2, де грав у карти приблизно до 5 годин ранку.
Потім він прослідував до будинку № 38 по вул. Петровського, де поблизу кафе «Джин», приблизно о 5 годині 40 хвилин помітив припаркований неподалік будинку № 67/69 по вул. Пушкінській автомобіль таксі «Любимое» моделі «Deawoo Nexia», номер державної реєстрації НОМЕР_3 , який належав на праві приватної власності раніше йому незнайомому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Саме в той час у нього виник злочинний умисел, спрямований на вчинення розбійного нападу із застосуванням в якості знаряддя злочину наявного у нього пістолета ПМ, поєднаного з умисним вбивством ОСОБА_10 , з метою заволодіння грошима та іншими матеріальними цінностями, які, як на думку ОСОБА_8 , могли знаходитися в салоні зазначеного автомобіля чи у самого водія таксі.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 спочатку підійшов до автомобіля «Deawoo Nexia», номер державної реєстрації НОМЕР_3 , та домовився з водієм ОСОБА_10 , щоб той відвіз його в район вул. Чехова м. Харкова. В подальшому він сів на задній диван автомобіля, з правого боку від водія і став вичікувати слушної нагоди для здійснення свого протиправного, злочинного плану.
В той же день приблизно о 6 годині 02 хвилини коли автомобіль «Deawoo Nexia» під керуванням водія ОСОБА_10 разом з пасажиром ОСОБА_8 проїжджав поблизу будинку № 16 по вул. Чехова м. Харкова останній вирішив саме в зазначеному місці здійснити розбійний напад на водія таксі з метою заволодіння його майном. При цьому він, перебуваючи на задньому дивані салону автомобіля з правого боку від водія, попросив нічого непідозрюючого про його злочинні наміри ОСОБА_10 зупинити автомобіль, що той і зробив. Відразу ж ОСОБА_8 , діючи із корисливих мотивів, використовуючи в якості знаряддя злочину наявний у нього пістолет ПМ серії НОМЕР_2 1984 року випуску, спорядженими патронами калібру 9 мм, приставив його до голови ОСОБА_10 та вчинив в негерметичний притул один постріл у голову потерпілого.
Після цього, ОСОБА_8 , переконавшись в тому, що ОСОБА_10 мертвий, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, став обшукувати одяг трупа та салон автомобіля, в ході чого незаконно заволодів грошовими коштами в сумі приблизно 400 грн., а також мобільним телефоном «ХUAWEY Ascend Y511», вартістю 913 грн. 33 копійки, що підтверджено висновком судово товарознавчої експертизи № 4595 від 06.11.2015, золотою обручкою 585 проби, вагою 3 грама, вартістю 1342 грн. 80 коп., що підтверджено висновком судово товарознавчої експертизи № 4599 від 06.11.2015 та GPS-навігатором моделі «Pioneer», вартістю 320 грн., що підтверджено висновком судово товарознавчої експертизи № 620 від 01.02.2016.
Надалі ОСОБА_8 , звернувши вказане майно та грошові кошти потерпілого на свою користь, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 2976 грн. 13 коп.
В ході розбійного нападу, поєднаного з умисним вбивством, ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_10 наступні тілесні ушкодження: наскрізне проникаюче вогнепальне кульове поранення голови, рановий канал якого бере початок вхідною вогнепальною раною, розташованою в правій скроневій ділянці голови, проникаючи в порожнину черепу, через луску правої скроньової кістки, пошкоджуючи по руху тканину полюсу скроньової долі правої півкулі головного мозку, з руйнуванням тіла клиновидної кістки, після чого пройшло у товщині кісток основи черепу в області малого крила клиновидної кістки з ліва з формуванням по ходу лінійного перелому кісток основи черепу з розтріскуванням верхніх стінок очниць і закінчилося вихідною вогнепальною раною, розташованою у зовнішнього кута лівого ока, протяжністю приблизно 15,5 см., маючи направлення з права наліво, знизу вверх та декілька наперед по відношенню до голови трупу.
Причиною смерті ОСОБА_10 стало проникаюче, наскрізне, вогнепальне, кульове поранення голови з пошкодженням кісток зводу та основи черепу та тканин головного мозку.
Між проникаючим наскрізним вогнепальним кульовим пораненням голови ОСОБА_10 та настанням його смерті мається причинний зв`язок. Вказане поранення утворилось прижиттєва, безпосередньо перед настанням смерті та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи № 2810-Дм/15 від 03.11.2015.
В апеляційній скарзі прокурорпросить вирок суду першої інстанції за обвинуваченням ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Тому просить ухвалити новий обвинувальний вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України та призначити покарання: за ч.4 ст.187 КК України у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; за п.6 ч.2 ст.115 КК України у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; за ч.1 ст.263 КК України у виді 7 років позбавлення волі. У відповідності до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією всього належного йому майна. В обґрунтування посилається на те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за вчинення, у тому числі, тяжких злочинів проти власності, неодноразово відбував покарання у вигляді позбавлення волі та арешту в місцях позбавлення волі, однак на шлях виправлення не встав, після відбуття покарання ОСОБА_8 ніде не працював, належних висновків не зробив та маючи не зняті та непогашені судимості знов вчинив умисні, у тому числі тяжкі корисливі злочини. Також зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 не одружений, неповнолітніх дітей та інших непрацездатних осіб на утриманні не має, характеризується посередньо, не працює, вину у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.4 ст. 187 та п.6 ч.2 ст.115 КК України не визнав та у вчинених злочинах не розкаявся, матеріальні та моральні збитки потерпілій не відшкодував.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок змінити шляхом зміни правової кваліфікації кримінальних правопорушень: з ч.4 ст.187 КК України на ч.1 ст.185 КК України та з п.6 ч.2 ст.115 на ч.1 ст.119 КК України, призначивши йому покарання згідно з санкціями відповідних статей Кримінального Кодексу України. В обґрунтування посилається на те, що в його діях не було корисливого мотиву і він не мав на меті викрадати чи вилучати чуже майно. Зброю витяг через те, що злякався агресивної поведінки водія, а умисел на заволодіння майном в нього виник набагато пізніше після пострілу, який стався мимовільно.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені та заперечував проте апеляції обвинуваченого, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляцію обвинуваченого та заперечували проти апеляції прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційних скарг колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають , виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст.. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та повторно досліджує обставини, встановлені під час кримінального провадження, та досліджує докази , що не досліджувались судом першої інстанції , у випадках , визначених цією статтею.

Суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив обставини справи і дійшов висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст. 263 КК України.

Не оспорюючи свою вину за ч.1 ст. 263 КК України, обвинувачений ОСОБА_8 як в суді першої інстанції, так і при апеляційному розгляді заперечував свою вину у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя - із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, а також в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині із корисливих мотивів.
Не визнаючи вини, він намагався представити фактичні обставини таким чином, що у нього не було умислу на позбавлення життя водія. Витягуючи та направляючи на водія пістолет, він лише хотів залякати останнього, щоб той припинив лаятись в його бік. Однак, під час сварки транспортний засіб вдарився об дерево, і в цей момент відбувся постріл. Після того, як стався постріл, перелякався і вибіг з автомобіля, а потім повернувся, щоб глянути, у якому стані водій, і коли побачив, що він не рухається, вирішив забрати речі, які знаходились в транспортному засобі. Речі потерпілого забирав таємно, нікого стороннього поруч не було. Наполягає, що умисел на заволодіння чужим майном виник у нього після того як потерпілий був мертвий. Викрадені речі на його прохання були продані в ломбард його знайомою. Посилається на стан сильного душевного хвилювання, а тому не може пояснити свої дії.
Однак, згідно із дослідженого судом першої інстанції висновку судово-психіатричної експертизи №1092 від 21.12.2015 року вбачається, що в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому правопорушення, ОСОБА_8 знаходився поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг віддавати звіт у своїх діях і керувати ними. Його дії носили послідовний та цілеспрямований характер. ОСОБА_8 на час проведення експертизи за своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.2 а.с.271-274).
Проведеною по даній справі за клопотанням сторони захисту судово-психологічною експертизою №13134/16-61 від 23.08.2017р. експертом-психологом Київського НДІСЕ був зроблений висновок, що обвинувачений ОСОБА_8 в момент вчинення злочинів в стані сильного душевного хвилювання, фізіологічного, аномального афекту не перебував. В результаті суперечок з водієм таксі, ОСОБА_8 відчував сильні негативні емоції, зокрема злість.
Даний висновок експерт ОСОБА_11 підтвердила в судовому засіданні.
Фактичні дані, відображені в протоколах огляду місця події від 09.10.2015 та фототаблиці до нього(а.с.1-30 т.2), огляду місця події та автомобіля потерпілого від 12.10.2015 та фототаблиці до нього(а.с.41-44 т.2), свідчать про відсутність реальної можливості застосування потерпілим протизаконного насильства, яке могло викликати у обвинуваченого стан фізіологічного афекту.

Таким чином ,на думку колегії суддів спростовуються доводи обвинуваченого про сильне душевне хвилювання внаслідок протиправних дій потерпілого, яке вплинуло на його здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними під час вчинення злочину.
Висновком судово-балістичної експертизи №1021/1052 від 29.01.2015 встановлено, що наданий на дослідження пістолет ПМ є 9 мм пістолетом системи Макарова та вогнепальною зброєю, він є справним та придатний для стрільби; надана на дослідження гільза відстріляна з зазначеного пістолету. Для встановлення можливості здійснення пострілів із наданого пістолета без натискання на спусковий гачок проводилися експерименти. Отримані в ході експериментів дані свідчать про справність наданого на дослідження 9мм пістолета ПМ № НОМЕР_2 ,а також неможливість здійснення пострілів без натискання на спусковий гачок(а.с.130-140 т.2). Тим самим виключається можливість випадкового заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_12 , а також вбивство через необережність.
Тому колегія суддів погоджується із критичною оцінкою судом версії обвинуваченого про самовільний постріл внаслідок зовнішнього поштовху автомобіля через його зіткнення із перешкодою .
Про непереконливість такої версії свідчить також досліджений судом першої інстанції висновок судово-медичної експертизи №357-МК/2810-ДМ-15 від 24.10.2015р. (а.с.100-101 т.2) ,згідно якої при дослідженні шкірного клаптя із правої скроневої області від трупа ОСОБА_12 виявлена вхідна вогнепальна рана. Вказане пошкодження утворилося внаслідок проходження через шкіру пулі при пострілі з близької дистанції у негерметичний притул.
Про наявність корисливого мотиву та прямого умислу обвинуваченого ОСОБА_8 свідчить, той факт , що невдовзі перед подіями злочину , він забрав пакет із пістолетом , який переховував за місцем проживання сестри , а наступного дня після вчинення злочину знову приніс його для подальшого переховування. Такі покази надав суду свідок ОСОБА_9 , що проживає однією сім`єю із сестрою обвинуваченого.
У вироку суду надана правильна оцінка показам даного свідка , у якого немає підстав обмовляти обвинуваченого.
За встановлених судом обставин, наведених у вироку, враховуючи спосіб, знаряддя умисного вбивства потерпілого справний бойовий пістолет ПМ, з наявним у патроннику ствола бойовим патроном, постріл з якого ,згідно висновку судово-балістичної експертизи, неможливий без натискання на спусковий гачок, що спростовує покази обвинуваченого про те,що пістолет самовільно здійснив постріл, а також враховуючи характер та локалізацію поранення у потерпілого ОСОБА_10 , а саме: наскрізне проникаюче вогнепальне кульове поранення голови, яке утворилося внаслідок проходження через шкіру пулі при пострілі з близької дистанції у негерметичний притул, наявний у обвинуваченого досвід поводження зі зброєю ,отриманий під час несення служби у військовій частині НОМЕР_1 в зоні проведення АТО понад одного року, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що можливість спричинення смерті потерпілого охоплювалась умислом обвинуваченого ОСОБА_8 , бажаючого у такий спосіб заволодіти майном потерпілого.
Висновки суду відповідають роз`ясненням п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 , що у разі вчинення умисного вбивства, зокрема під час розбійного нападу, дії винного кваліфікуються за п.6 ч.2 ст.115 КК України і статтею, якою передбачено відповідальність за злочинне заволодіння майном (ч.4 ст.187 КК України).
Апеляційним судом не встановлено будь-яких даних , які б свідчили про необ`єктивність , упередженість суду та порушення ним засад змагальності та диспозитивності під час судового провадження.
Зазначені та інші докази, наведені у вироку, в своїй сукупності дозволяють колегії суддів дійти висновку, що кваліфікація судом першої інстанції злочинних дій ОСОБА_8 за ч.4 ст.187 КК України як умисне вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднане з насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, поєднане із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, та за п.6 ч.2 ст.115 КК України як умисне вбивство, а саме умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів,є правильною.
З огляду на все це, колегія суддів колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника щодо неправильності кваліфікації дій ОСОБА_8 судом першої інстанції, а тому не знаходить підстав для зміни судового рішення.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням характеру і ступеню тяжкості вчиненої ним сукупності тяжких та особливо тяжких злочинів, ставлення його до скоєного, часткове визнання вини та каяття, наведених у вироку суду даних про особу обвинуваченого раніше неодноразово судимого за умисні корисливі злочини, відсутність у нього стійких соціальних зв`язків оскільки він неодружений , дітей не має , відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З огляду на все вищевказане, колегія суддів дійшла висновку, що призначене судом покарання за кожен злочин у виді позбавлення волі в межах санкцій статей КК України відповідає засадам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Остаточне покарання, призначене за правилами ч.1 ст. 70 КК України із застосуванням додаткового покарання у виді конфіскації майна відповідає меті виправлення винного та попередження вчиненню нових злочинів.

Таким чином , колегією суддів не встановлено підстав вважати призначене покарання явно несправедливим за своїм видом та розміром ані через суворість, ані через м`якість, а тому не підлягають задоволенню апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого .

Судом правильно застосовано положення ч.5 ст. 72 КК України (в ред. 26.11.2015 року) та зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28.10.2016 року по 20.06.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Істотних порушень кримінального процесуального закону органами досудового слідства та судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись: ст.ст.404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч.2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному проваджені, обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 листопада 2017 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення. Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, що тримається під вартою, - з дня вручення копії ухвали.

Головуючий-суддя:

Судді -