Справа № 626/1332/18
Провадження № 1-кп/626/155/2018
Красноградський районний суд Харківської області
В И Р О К
Іменем України

12 жовтня 2018 року м.Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілої: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

захисника: орєхової н.в.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Краснограда кримінальне провадження №0000210 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с.Тишенківка, Карлівського району, Полтавської області, зі слів зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, не працюючий, неодружений, має середню освіту, на момент скоєння злочинів тимчасово мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , на даний час постійного місця мекання не має, а мешкає в покинутих будинках на території м.Красноград, раніше судимий:
- 22.10.2003 Карлівським районним судом за ч.1 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, з випробувальним терміном на 1 рік;
- 04.06.2004 Карлівським районним судом за ч.2 ст.194, ч.3 ст.185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 09.07.2009 Карлівським районним судом за ч.2 ст.289, ст.395 КК України до 2 років позбавлення років;
- 19.09.2011 Карлівським районним судом за ч.3 ст.185 КК України, до 3 років позбавленню волі з випробувальним терміном на 1 рік;
- 28.12.2011 Карлавським районним судом за ч.2 ст.185, 395 КК України до 4 років позбавлення волі випробувальним терміном на 1 рік;
- 12.04.2013 Карлівським районним судом за ч.2 ст.125 КК України до 150 годин громадських робіт,
- в скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 15.01.2018 року приблизно о 21 години, прийшов до домоволодіння ОСОБА_7 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де діючи з прямим умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до приміщення, повторно, з метою особистого збагачення, руками витягнув скло з вікна, таким чином проник в будинок, звідки викрав касетний магнітофон «First», вартістю - 250 грн. та чавунну плиту для опалення, вартістю - 290 грн. Після чого, ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії зірвав навісний замок з вхідних дверей до літньої кухні, таким чином проникнувши до середини приміщення, де реалізуючи свій злочинний намір викрав холодильник «Донбас» вартістю - 425 грн. З викраденим майном ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну, суму - 965 грн.
Крім цього, ОСОБА_6 приблизно в 2014 році, перебуваючи в с.Тишенківка, Карлівського району, Полтавської області знайшов картонну коробку в якій перебував димний порох та діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне поводження зі зброєю та боєприпасами, перевіз до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав.
10.04.2018 року в період часу з 12:10 по 13:00 годину працівниками Красноградського ВП ГУНП в Харківській області, під час огляду приватного домоволодіння, де мешкав ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 виявлено та вилучено вище вказаний димний порох, масою 483,86 г.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованої йому крадіжки у потерпілої ОСОБА_7 15.01.2018 року за ч.3 ст.185 КК України визнав себе винним частково і пояснив, що не оспорює та підтверджує факти викладені в обвинувальному акті стосовно часу, місця, способу крадіжки, кількості та переліку викраденого, а також інші фактичні обставини справи за тих обставин, які викладені в обвинувальному акті, однак не згоден тільки з вартістю викраденого, оскільки за холодильник та чавунну плину йому на прийомному пункті металолому заплатили тільки 85грн., а не ту суму, яка зазначена в обвинувальному акті, всі інші обставини крадіжки, він не оспорює.

Стосовно інкримінованого ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а саме носіння та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, то в цій частині на початку судового засідання, останній визнав себе винним також частково і пояснив, що не оспорює та підтверджує факти викладені в обвинувальному акті стосовно знаходження та зберігання ним сипучої речовини, схожою на порох, масою 483,86грамм, за обставин викладених в обвинувальному акті, однак не згоден тільки, що сипуча речовина, є вибуховою речовиною, оскільки він вважав, що цей порох давно вже не придатний для використання, інші обставини він не оспорює.

Таким чином, враховуючи те, що обвинувачений частково оспорював всі обставини справи скоєних злочинів, то в судовому засіданні були досліджені відповідні докази в повному обсязі, в тому числі в підтвердження вартості викраденого майна у ОСОБА_7 та властивостей знайденої ОСОБА_6 сипучої речовини, яку він знайшов в 2014 році в будинку свого батька в с.Тишенкове, Карлівського району Полтавської області.

Вина ОСОБА_6 за ч.1 ст.263 КК України, підтверджується
наступними доказами:
- його власними показами, відповідно до яких в 2014 році він в будинку свого батька в с.Тишенківка, Карлівського району Полтавської області знайшов сипучу речовину, схожу на порох та перевіз його в м.Красноград за місцем тимчасового мешкання по АДРЕСА_2 , яка була в картонній коробці з написом «Порох димний», де незаконно зберігав. Він знав, що ця речовина є порохом, однак не перевіряв його властивості і гадав, що він є не придатним;

- розпискою власника домоволодіння ОСОБА_8 про дозвіл огляду будинку АДРЕСА_2 , де було виявлено та вилучено відповідний порох;

- протоколом огляду від 10.04.2018 року з відповідним відеозаписом даної події, під час якого у ОСОБА_6 за місцем його тимчасового мешкання по АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено картонну коробку з чорною сипучою речовиною, схожою на порох.

В судовому засіданні ОСОБА_6 підтвердив обставини, зазначені в даному протоколі та пояснив, що дійсно в цій коробці знаходиться порох, однак на даний час йому не відомо його властивості, тобто чи придатний він для використання, чи ні;

- відповідно до висновку судової експертизи по дослідженню вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса №9976 від 26.04.2018 року сипуча речовина, що надана на дослідження є метальною вибуховою речовиною - димним порохом, масою 483,86грн.

Після дослідження вказаного висновку експертизи безпосередньо в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 повністю з ними погодився та не заперечував, що сипуча речовина, яку він знайшов та зберігав в будинку є димний порох, який відноситься до вибухових речовин метальної дії.

Також останній підтвердив, що предмети, які досліджувались експертом під час експертизи, а саме картонна коробка з написом «Порох димний», яка вилучена у нього під час огляду 10.04.2018 року, є саме тими тим самим порохом, який він знайшов в 2014 році в будинку свого батька в с.Тишенківка, Карлівського району, Полтавської області, в зв`язку з чим заявив що досліджувати вказані речові докази немає ніякої потреби, оскільки він все визнає.

Після обговорення даного питання з усіма учасниками судового розгляду, суд вважав за можливе не досліджувати вилучену у ОСОБА_6 картонну коробку з написом «Порох димний», яка у нього була вилучена 10.04.20218 року, яка в подальшому була визнана речовим доказом, оскільки сам обвинувачений не наполягав на безпосередньому їх дослідженні.

Інші обставини скоєння даного злочину, як це викладено в обвинувальному акті (час, місце, спосіб та ін.), останній не оспорював, в зв`язку з чим вони судом також не досліджувались.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_6 після дослідження всіх доказів по справі повністю визнав себе винним в незаконному зберіганні боєприпасів без передбаченого законом дозволу та не оспорював факти викладені в обвинувальному акті.

Крім того, окрім його повного визнання провини за ч.1 ст.263 КК України, його вина в інкримінованому злочині повністю підтверджується і іншими дослідженими в ході судового розгляду доказами по справі, які перелічені вище.

Вина ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України, підтверджується
наступними доказами:
- його власними показами, відповідно до яких в середині січня 2018 року він вирішив скоїти крадіжку з будинку, який тимчасово винаймала його сестра ОСОБА_9 , оскільки у нього не було коштів на спиртне. Для цьго він прийшов до її будинку за адресою: АДРЕСА_3 , проник до нього та викрав, з самого будинку двохкасетний магнітофон та чавунну плиту для опалення. Після чого проник до літньої кухні звідки викрав холодильник. На наступний день холодильник та чавунну плиту він здав на метал за 85грн., а магнітофон залишив собі. Однак через деякий час все це було вилучено працівниками поліції.

- згідно показів потерпілої ОСОБА_7 , яка пояснила, що будинок по АДРЕСА_3 , вона успадкувала від своєї матері та він належить їй. В даному будинку проживають квартиранти. В середині січня 2018 року вона навідалась до буднику, щоб перевірити наявність майна в ньому та виявила зникнення, холодильника «Донбас», двукасетного магнітофону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та чавунної плити для опалення. На питання квартирантів, ОСОБА_10 , яка винаймала даний будинок, остання повідомила що крадіжку міг скоїти її брат ОСОБА_11 . Після чого через деякий час, вона звернулась з відповідною заявою до правоохоронних органів.

- заявою потерпілої ОСОБА_7 від 10.04.2018 року про скоєння крадіжки з її будинку;

- протоколом огляду від 10.04.2018 року з відповідним відеозаписом даної події, під час якого у ОСОБА_6 за місцем його тимчасового мешкання по АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено двокасетний магнітофон «Фест»;

В судовому засіданні ОСОБА_6 підтвердив обставини, зазначені в даному протоколі та пояснив, що дійсно цей магнітофон він викрав з будинку, який винаймала його сестра ОСОБА_9 по АДРЕСА_3 ;

- відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса №11519 від 22.05.2018 року вартість викраденого майна становить: магнітофон «First» 250 грн., чавунна плита для опалення 290 грн. та холодильник «Донбас» 425 грн.
Після дослідження вказаного висновку експертизи безпосередньо в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 повністю з ними погодився та не заперечував, вартості викраденого майна.

Також останній підтвердив, що майно, яке досліджувались експертом під час експертизи, а саме магнітофон, холодильник та плита, є саме тими речами, які він викрав у потерпілої ОСОБА_7 , в зв`язку з чим заявив що досліджувати вказані речові докази немає ніякої потреби, оскільки він все визнає.

Після обговорення даного питання з усіма учасниками судового розгляду, суд вважав за можливе не досліджувати вищезазначені предмети, які в подальшому були визнані речовими доказами, оскільки сам обвинувачений не наполягав на безпосередньому їх дослідженні.

Інші обставини скоєння даного злочину, як це викладено в обвинувальному акті (час, місце, спосіб та ін.), останній не оспорював, в зв`язку з чим вони судом також не досліджувались.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_6 після дослідження всіх доказів по справі повністю визнав себе винним в крадіжці з проникненням до потерпілої ОСОБА_7 та не оспорював факти викладені в обвинувальному акті.

Крім того, окрім його повного визнання провини за ч.3 ст.185 КК України, його вина в інкримінованому злочині повністю підтверджується і іншими дослідженими в ході судового розгляду доказами по справі, які перелічені вище.

За таких обставинах суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованих їм злочинів доведена повністю і кваліфікує його дії:

- за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення, вчинена повторно;

- за ч.1 ст.263 КК України, як незаконне зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд керується ст.ст.50, 65-67 КК України.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, постійного місця мешкання не має, мешкає в покинутих будинках, сім`ї не має, спричинені потерпілій ОСОБА_7 збитки, не відшкодував, декілька разів стосовно останнього здійснювався привід, т.к. будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи, добровільно до суду не з`являвся, на обліку у лікаря нарколога, не перебуває. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №446 від 05.06.2018 року, на час дослідження ОСОБА_6 страждає на хронічне психічне захворювання у формі легкої розумової відсталості, однак може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_6 виявляв ознаки вищевказаного хронічного захворювання, однак перебував поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_6 в застосуванні заходів медичного характеру, не потребує.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає визнання провини, каяття у скоєному.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочину.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів; дані про особу обвинуваченого, які викладені вище; відсутність намагань по відшкодуванню шкоди потерпілій; обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілої та прокурора і вважає покарання обвинуваченому, яке необхідно і достатньо для його виправлення перевиховання і попередження нових злочинів, повинно бути призначено ОСОБА_6 в межах санкцій ч.3 ст.185 та ч.1 ст.263 КК України у вигляді позбавлення волі.

Крім того, оскільки ОСОБА_6 скоїв кілька злочинів, то суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1 ст.70 КК України, призначивши йому покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим.

Підстав для застосування ст.69 чи 75 КК України, суд не вбачає.

При цьому, оскільки ніхто з учасників процесу не заявляв клопотання про обрання міри запобіжного заходу обвинуваченому до набрання вироком чинності, то суд її не обирає і строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно рахувати з моменту його фактичного затримання.

Питання щодо речових доказів по справі, вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати, які підлягають стягненню з обвинуваченого - відсутні.

Цивільний позов по справі, не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 та ч.1 ст.263 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.3 ст.185 КК України 3(три)роки 1(один) місяць позбавлення волі;

- за ч.1 ст.263 КК України 3(три)роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, призначити ОСОБА_6 покарання шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим у вигляді 3(трьох) років 1(одного) місяця позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до набрання вироком чинності, не обирати, а після набрання вироком чинності - обрати у вигляді тримання під вартою та направити його до установи виконання покарань для відбування покарання.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 рахувати з моменту фактичного затримання.

Речові докази по справі:

- магнітофон «Фірст», що належать потерпілій ОСОБА_7 , який передано під розписку його власнику ОСОБА_7 залишити у власності останнього;

- картонну коробку в який знаходиться димний порох масою 483,86гр., яка знаходяться на зберіганні в камері схову Красноградського ВП ГУНП в Харківській області знищіти.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Красноградський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя