Справа № 502/1849/15-к
УХВАЛА

30 травня 2018 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_1
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кілія,

заяву захисника обвинуваченого

про

відвід судді, що одноособово здійснює кримінальне провадження в суді першої інстанції, -

В С Т А Н О В И В :

10.04.2018 року судді Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_1 в порядку ст. 35 КПК України передано на розгляд заяву захисника ОСОБА_6 про відвід судді Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_7 , яка одноособово здійснює в суді першої інстанції розгляд кримінального провадження, відомості про яке 12.05.2015 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000324, за звинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України (справа № 502/1849/15-к).

В обґрунтування поданої заяви захисник зазначив, що суддя ОСОБА_7 не може брати участь у відповідному кримінальному провадженні оскільки існують сумніви у її неупередженості.

27.12.2017 року, поза судовим засіданням, під час ознайомлення захисника з матеріалами справи ОСОБА_7 звернулась до нього зі своїми міркуваннями, щодо необхідності зміни правової позиції сторони захисту та необхідності компенсувати потерпілій стороні спричинену шкоду, тобто до початку розгляду справи у судді вже була сформована думка щодо винуватості його підзахисного.

Також 29.03.2018 року, під час проведення судового засідання суддя ОСОБА_7 задовольнила клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 та обрала обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що суперечить вимогам КПК України, оскільки такі клопотання можуть бути подані лише слідчім, або прокурором.

Крім того, 28.12.2017 року не маючи жодних правових підстав (клопотання сторони кримінального процесу), з власної ініціативи ОСОБА_7 направила до Дунайського факультету морського та річкового транспорту у м. Ізмаїл Київської державної академії водного транспорту ім. Гетьмана Петра Конашевича-Сагайдачного, у якому витребувала інформацію щодо участі ОСОБА_5 у навчальному процесі, за період з 11.12.2017 року по 15.12.2017 року. Вказаний запит сторона захисту розцінює як збирання судом доказів неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, за власною ініціативою.

На думку захисника, вище перелічені обставини викликають сумнів у неупередженості судді ОСОБА_7 та дають достатні підстави для задоволення заяви про її відвід і, передання кримінального провадження на розгляд іншому судді.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 заяву про відвід підтримали у повному обсязі та просять її задовольнити з вищенаведених обставин. Також захисник додатково пояснив, що факт бесіди 27.12.2017 року, між ним та суддею, підтверджує відсутність у письмових поясненнях ОСОБА_7 будь якої позиції з цього приводу.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення заяви про відвід судді заперечує, оскільки вважає її не обґрунтованою.

Представник потерпілого ОСОБА_4 також заперечує проти задоволення заяви про відвід судді з наступних підстав. Попереднє судове засідання по даному кримінальному провадженню неодноразово відкладалося за клопотанням захисників ОСОБА_5 у зв`язку з його ніби то хворобами і, саме з метою перевірки цієї інформації судом було зроблено запит до навчального закладу, у якому навчається обвинувачений.

Також, ОСОБА_4 зазначив, що потерпілий та представник потерпілого КПК України віднесені до сторони обвинувачення і протягом кримінального провадження мають усі права обвинувачення, у тому числі заявляти клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу, а також у даному кримінальному провадженні (приватне обвинувачення) навіть самостійно підтримувати обвинувачення, у разі відмови прокурора від підтримання обвинувачення. Таким чином жодного порушення норм КПК України при поданні представником потерпілого клопотання про обрання запобіжного заходу та його задоволенні суддею допущено не було.

Крім цього, на думку представника потерпілого, захисником обвинуваченого, окрім власних тверджень, не надано суду належних доказів на підтвердження того, що 27.12.2017 року, поза межами судового засідання, суддя ОСОБА_7 висловлювала йому свою думку щодо винуватості ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого останньому злочину.

Суддя ОСОБА_7 у зв`язку з перебуванням у черговій щорічній відпустці та відсутністю у м. Кілія в судове засідання не прибула, однак надала письмові пояснення.

З наданих письмових пояснень вбачається, що ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_7 від 17.11.2017 року прийнято до свого провадження кримінальне провадження, відомості про яке 12.05.2015 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000324, за звинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України (справа № 502/1849/15-к).

Попереднє судове засідання по даному кримінальному провадженню неодноразово відкладалося за клопотанням захисників ОСОБА_5 у зв`язку з його ніби то хворобами і, саме з метою перевірки цієї інформації 28.12.2017 року судом було зроблено запит до навчального закладу, у якому навчається обвинувачений. З отриманої відповіді вбачалось, що у період з 11.12.2017 року по 15.12.2017 року перебував на заняттях, згідно з затвердженим розкладом та склав заліково-екзаменаційну сесію.

Оскільки обвинувачений має можливість отримати документи, що дають право виїзду за кордон, у відповідності до вимог ст. 315 КПК України 29.03.2018 року судом було задоволено клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Усі рішення прийняті суддею ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні ґрунтувались на нормах чинного законодавства та особистої зацікавленості в розгляді даної справи вона не має.

Дослідивши заяву про відвід судді, заслухавши учасників кримінального провадження, проаналізувавши відпадінні положення законодавства, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивований.

Статтею 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. ст. 1, 8, 9 КПК України, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. При цьому, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких у сторін не виникало б будь яких сумнівів у безсторонності судді та всього складу суду при розгляді справи.

При вирішенні питання про наявність підстав для відводу, суд не вправі розглядати та давати оцінку законності та обґрунтованості процесуальним рішенням та діям судді, який розглядає кримінальне провадження як суд першої інстанції. Всі питання щодо наявності порушення суддею вимог процесуального закону вирішуються згідно з розділом V КПК України.
Відповідно до п. 64 висновку N 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваності суддів: принциповим моментом є те, що суддя при здійсненні своїх обов`язків не є чиїмсь службовцем; при цьому судді виконують державну функцію. Отже, суддя служить тільки закону й несе відповідальність тільки перед законом. Аксіомою є й те, що при винесенні рішення у справі суддя не повинен діяти за наказом або за вказівкою третьої сторони як у рамках, так і поза судовою владою.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що посилання захисника обвинуваченого на те, що суддею при направленні запиту до навчального закладу та обранні обвинуваченому запобіжного заходу, не можуть бути прийняті як підстави для задоволення заяви про відвід, оскільки такі питання повинні вирішуватись згідно з розділом V КПК України.
Також суд приходить до висновку, що захисником обвинуваченого, окрім власних тверджень, не надано суду належних доказів на підтвердження того, що 27.12.2017 року, поза межами судового засідання, суддя ОСОБА_7 висловлювала йому свою думку щодо винуватості ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого останньому злочину.

Жодних доказів, що свідчили б про наявність визначених ст. 75 КПК України підстав для відводу судді ОСОБА_7 , яка здійснює кримінальне провадження одноособово, ні в заяві про відвід ні в поясненнях захисника та обвинуваченого в ході судового засідання, не наведено.

Керуючись ст. ст. 75, 81, 82, 376 КПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви захисника ОСОБА_6 про відвід судді Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_7 , яка одноособово здійснює в суді першої інстанції розгляд кримінального провадження, відомості про яке 12.05.2015 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000324, за звинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України (справа № 502/1849/15-к).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1