УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
9 липня 2018 року

м. Київ
справа № 686/24310/16-к

провадження № 51-7278ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 28 березня 2018 року,
встановив:
За вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 грудня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 345 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання.
Цивільний позов ОСОБА_5 задоволено повністю. Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 у рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.
Апеляційний суд Хмельницької області ухвалою від 28 березня 2018 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 залишив без змін.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати постановлені у кримінальному проваджені судові рішення щодо нього і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції в іншому складі суддів.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПКкасаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень тавимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому, слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Так, зазначені вимоги закону ОСОБА_4 не виконав, оскільки належно не обґрунтував свої доводи. Засуджений, хоча і посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, однак зі змісту касаційної скарги вбачається, що він не погоджується з оцінкою доказів наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, зазначає про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до ст. 438 КПК не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
Разом з цим, засуджений формально посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону допущених судами, проте не наводить конкретних доводів відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК, а також не посилається на жодну з безумовних підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, передбачених ч. 2 ст. 412 цього Кодексу.
Окрім того, у касаційній скарзі ОСОБА_4 йдеться про недотримання апеляційним судом вимог ст. 419 КПК, натомість відсутня вказівка на конкретні доводи апеляційних скарг його захисників, що залишилися поза увагою цього суду.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому недотримання особою, яка звертається з касаційною скаргою положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, викладені засудженим у скарзі вимоги до суду касаційної інстанції не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Зокрема цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Викладені у касаційній скарзі вимоги до касаційного суду не узгоджуються з наведеними положеннями в частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду. Так, ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху і встановити п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3