09.07.18№ 336/3720/18
Пр. № 1-кс/336/1108/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 за погодженням із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке вилучено під час огляду місця події в кримінальному провадженні № 0002257 від 29.06.2018 року за ознаками ч. 1 ст. 259 КК України, який проводився 5 липня 2018 року в квартирі АДРЕСА_1 .
Вилученим майном є телефон «Нокіа 1280» в корпусі чорного кольору, імей НОМЕР_1 , із сім-картою мобільного оператора «Київстар», НОМЕР_2 .

Посилаючись в обгрунтування клопотання на те, що зазначений телефон має ознаки речового доказу в кримінальному провадженні, так як, можливо, є знаряддям злочинних дій, яке використовується особою для здійснення завідомо неправдивих повідомлень про терористичні акти, в інтересах запобігання можливості розпорядитися цим майном просить про накладення на нього арешту.

Слідчий до суду не з`явилася, надавши письмове звернення про задоволення клопотання і вирішення його без її участі, що в силу ч. 1 ст. 172 КПК України зумовило розгляд клопотання у відсутність слідчого.
Ознайомившись з наданими матеріалами, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як випливає із змісту ст. 172 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Вирішуючи клопотання на користь особи, яка його ініціювала, слідчий суддя враховує ту обставину, що майно, про накладення арешту на яке просить слідчий, відповідає критеріям речових доказів і може використовуватися як доказ у кримінальному провадженні, оскільки за умови доведення факту завідомо неправдивих повідомлень про загрозу громадській безпеці є знаряддям кримінально караних дій, чиє збереження продиктоване необхідністю перевірки вказаних обставин; бере до уваги суддя і наявність правової підстави для арешту майна, а саме: можливість його відчуження, приховування, перетворення наявної в ньому інформації. Суддя враховує і співрозмірність зазначеного заходу забезпечення завданням кримінального провадження, якими є захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження. Не вбачає слідчий суддя в застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження і неспівмірної шкоди для інтересів власника майна.

Як зазначено, за змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт застосовується, зокрема, з метою збереження речових доказів.

Відсутність постанови про визнання вказаного предмету речовим доказом також не впливає на висновки слідчого судді про можливість задоволення клопотання, оскільки в силу ч. 2 ст. 172 КПК України при вирішенні цього питання необхідно лише враховувати можливість використання майна як доказу, а вимог про необхідність попереднього (перед зверненням до суду з цим клопотанням) визнання предмету речовим доказом вказана норма кримінального процесуального законодавства не містить.

Таким чином, за наявності правових підстав для накладення арешту; наявності ознаки речових доказів в цьому провадженні у речі, про накладення арешту на яку просить слідчий, слідчий суддя знаходить всі підстави для задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст. 167-173, 233, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

Накласти арешт на тимчасово вилучений 5 липня 2018 року під час огляду місця події мобільний телефон «Нокіа 1280» в корпусі чорного кольору, імей НОМЕР_1 , із сім-картою мобільного оператора «Київстар», НОМЕР_2 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення

Слідчий суддя ОСОБА_1