В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ "30" березня 2018 р.

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР № 0009949 від 14.07.2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комиш, Чаплинського р-ну, Херсонської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 14.07.2017 року приблизно о 06 год. 30 хв. зайшов до приміщення кафе «Франсуа», яке розташоване за адресою; м. Київ, проси. Миру, 3/1, де побачив потерпілого ОСОБА_5 , який спав за одним із столиків. На столику поряд з останнім ОСОБА_7 виявив належний ОСОБА_5 планшет марки «Леново 3Джі» вартістю 2500 грн., в середині якого знаходилась сім-карта оператора «МТС» вартістю 50 грн., на рахунку якої було 80 грн. Даний планшет перебував у чохлі вартістю 750 грн., та до нього були під`єднані навушники вартістю 320 грн. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений па таємне викраденню чужого майна.

Реалізуючи свої злочинні наміри останній, будучи впевненим, що за його діями піхто не спостерігає, підійшов до столику, де спав потерпілий ОСОБА_5 , взяв вищевказаний планшет та направився до виходу з кафе. В цей час його дії були викриті свідком та потерпілим, які почали вимагати від ОСОБА_7 припинення його протиправних дій.

Усвідомлюючи неможливість доведення своїх злочинних намірів, направлений на таємне викрадення чужого майна, до кінця, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свої злочинні наміри останній, зберігаючи при собі викрадене майно, побіг у двір будинку АДРЕСА_3 , перебуваючи у арці, що веде у двір вищевказаного будинку, ОСОБА_7 викрадений ним у ОСОБА_5 планшет, тим самим розпорядився на власний розсуд.
В подальшому, намагаючись зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 6. ОСОБА_7 був затриманий потерпілим.

Своїми діями ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 4180 гривень 00 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав повністю та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, а тому, вислухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів у справі.

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_7 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) та кваліфікує такі його дії за ч. 1 ст. 186 КК України.

Призначаючи вид та міру покарання, суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості злочинів, відповідно до ст. 12 КК України, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, не одружений, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням ступеню тяжкості, обставин злочину, його наслідків, даних про особу обвинуваченого, з метою забезпечення ефективного виховного впливу на нього, його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання за кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі. При цьому враховуючи обставини вчинення правопорушення та дані про особу обвинуваченого стан здоров`я, соціальні зв`язки та щире каяття, молодий вік суд приходить до висновку про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Судові витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Питання про речові докази підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 75,76 КК України, ст. ст. 349, 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням строком на 1 рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання засудженому ОСОБА_7 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту проголошення.

Суддя: