Справа № 183/2512/18
№ 1-кп/183/817/18

У Х В А Л А
04 липня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В :
02 травня 2018 року до Новомосковського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню за фактом вчинення ОСОБА_3 злочинів, передбачених ч.2 ст.289 КК України.
16 березня 2018 року під час здійснення досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та строк його дії було продовжено судом по 05 липня 2018 року.
Прокурор заявив клопотання про продовження дії обраного щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, мотивуючи свою позицію наявністю ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від суду, впливати на свідків та потерпіли, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, вважає, що жодний з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечувала, вважаючи, що ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, прокурором не доведені.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, та заявив клопотання про зміну її підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт у період часу з 23.00 годин до 06.00 години, посилаючись на те, що ризики, на які посилається прокурор на обґрунтування продовження дії запобіжного заходу його підзахисному базуються виключно на припущеннях і стороною обвинувачення не надано, як не надано і будь - яких доказів, які б вказували на недостатність застосування до ОСОБА_3 іншого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вчинення ним зазначених прокурором ризиків. При цьому, стан здоров`я ОСОБА_3 , який вже тривалий час знаходиться в СІЗО погіршився і він потребує стаціонарного лікування, згідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 766/164, однак в умовах СІЗО, ОСОБА_3 не може отримати належне лікування. Крім того, просив врахувати, що обвинувачений ОСОБА_3 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце мешкання, за яким характеризується позитивно, пред`явлене йому обвинувачення базується виключно на припущення, при цьому, посилався на конкретні рішенням ЄСПЛ, щодо доведення обставин для подальшого продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Адвокат ОСОБА_6 підтримала клопотання колеги.
Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думки своїх захисників.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту, оскільки на його думку ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України продовжують існувати і на цей час.
Вислухавши думки учасників кримінального провадження, суд, вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки обставини, які були підставою для його застосування 16 березня 2018 року, а саме можливість продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, себе не вичерпали, і будь-яких доказів зменшення заявлених раніше ризиків суду не надано, і виправдовують його подальше тримання під вартою для запобігання зазначеного ризику, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, дійсно, не може забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.
При цьому, продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують. Однак, судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, а зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ "Летельє проти Франції", суд, вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків.
Що стосується клопотань сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт в період часу з 23.00 години по 06.00 годину, суд, вважає його не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, крім вищезазначених обставин, ще й в зв`язку з тим, що захисниками в своєму клопотанні не обґрунтовано та не зазначено взагалі підстав, які свідчать про зменшення ризиків, які зумовлюють тримання під вартою обвинуваченого, а необхідність лікування та не можливість утримуватися за станом здоров`я в умовах СІЗО суду не доведено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 350 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Обвинуваченому ОСОБА_3 продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 29 серпня 2018 року включно.
Копію ухвали направити для виконання начальнику Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та начальнику Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)".
В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1