Категорія:ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги заступника прокурора Волинської області ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працює, раніше судимого:

- вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 серпня 2016 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин,

засуджено за:

- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

- за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до відбуття визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1рік.

На підставі ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового зарахування невідбутої частини покарання за попереднім вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 серпня 2016 року, обвинуваченому до відбуття визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 день.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з дня приведення вироку до виконання.

Стягнуто з обвинуваченого в дохід держави витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення двох товарознавчих експертиз на загальну суму 791 грн. 64 коп.

В порядку ст. 100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.

ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що 06 червня 2016 року о 21 год. 20 хв. він повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що на АДРЕСА_3 , таємно викрав 12 пляшок пива марки «Львівське 1715» об`ємом 1,2 л., кожна, вартістю 15 грн. чим завдав потерпілій ФОП ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 180 грн.

Крім того, він же, повторно, 09 червня 2016 року близько 12 год. 00 хв., перебуваючи на АДРЕСА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, який виразився у повідомленні потерпілому ОСОБА_11 завідомо неправдивої інформації про свої наміри щодо передачі йому велосипеду марки «Келвін» яскраво зеленого кольору для тимчасового користування прокату, не маючи наміру його повертати, незаконно заволодів вказаним майном чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на суму 3 575 грн.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, прокурор подав апеляційну скаргу та зміни до апеляційної скарги, в яких з мотивів наведених у них просив вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік та у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік та в силу ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та вироком Луцького міськрайонного суду від 09 серпня 2016 року, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 день. Зарахувати у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, відбуте покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 серпня 2016 року у виді 100 годин громадських робіт, виходячи з положень статті 72 КК України, що одному дню позбавленню волі відповідає вісім годин громадських робіт.

Не погоджуючись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини справи кримінального провадження та кваліфікацію його дій, оскаржують його з мотивів невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі. Вказують, що ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочинів, вчинені ним злочини не є тяжкими, а збитки відшкодовані повністю. Цивільний позов не заявлявся. Потерпілі просили суд його суворо не карати. Посилається на те, що є особою молодого віку, має постійне місце проживання, де позитивно характеризується та зобов`язується не вчиняти злочини в подальшому. З огляду на викладене, просять вирок суду в частині призначеного покарання змінити, застосувавши до нього покарання, не пов`язане із реальним позбавленням або обмеженням волі. Захисник ОСОБА_8 просить застосувати до ОСОБА_7 ст. 69 або ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційних скарг, прокурора, який підтримав подані ним зміни до апеляції в повному обсязі та заперечив інші апеляційні скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані ними апеляції та заперечили зміни до апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні умисних дій, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно та умисних дій, направлених на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинених повторно та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України є правильними і ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що наявні підстави для скасування вироку в частині призначення покарання.

Доводи, викладені в змінах до апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України не зарахував відбуте покарання за попереднім вироком, на думку апеляційного суду, заслуговують на увагу.

Згідно із ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Так, суд при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, частково зарахував невідбуту частину покарання за попереднім вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 серпня 2016 року та призначив до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 день, що суперечить вищевказаній нормі закону, а також застосував не передбачений нормами матеріального права принцип складання покарань.

Доводи на підтвердження застосування до ОСОБА_7 згідно із ч. 4 ст. 70 КК України принципу часткового складання призначених покарань наведені прокурором в змінах до апеляційної скарги та під час апеляційного розгляду провадження.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, апеляційний суд враховує тяжкість вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, які належать до злочинів середньої тяжкості, повне відшкодування завданих збитків, особу винного, який раніше судимий, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, знаходиться на обліку у лікаря психіатра, працює, задовільно характеризується за місцем проживання, а також думку потерпілих, які претензій майнового характеру до нього не мають.

До обставин, які пом`якшують покарання, апеляційний суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість вчинених злочинів, особу винного, апеляційний суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_7 неможливе без ізоляції від суспільства. Покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 або ст. 75 КК України апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню, а тому в силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України рішення суду в частині призначеного покарання підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника прокурора Волинської області ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 за:

- ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

- ч. 2 ст. 190 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та вироком Луцького міськрайонного суду від 09 серпня 2016 року, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 день.

Зарахувати у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, відбуте покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 серпня 2016 року у виді 100 годин громадських робіт, виходячи з положень статті 72 КК України, що одному дню позбавленню волі відповідає вісім годин громадських робіт.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення апеляційним судом.

Головуючий

Судді: