Справа № 472/905/18
Веселинівський районний суд Миколаївської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2018 року смт.Веселинове

Веселинівський районний суд у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт. Веселинове Миколаївської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №80000307 від 21.07.2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Токарівка Веселинівського району Миколаївської області, освіта средня спеціальна, працюючого черговим парку по ст. Колосівка ПАТ " Українська залізниця," одруженого, на утриманні має малолітнього сина, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акта затвердженого прокурором 17 серпня 2018 року, ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 186 КК України.

Так в вечірній час біля 19 години 20.07.2018 року у обвинуваченого виник умисел на таємне викрадення чужого майна .

Реалізуючи свій злочинний намір скориставшись відсутністю сторонніх осіб, навмисно, з корисливих спонукань з пасовища таємно викрав свійську козу.

Однак при цьому був помічений потерпілою ОСОБА_5 , та намагавсь втекти з викраденим, однак був затриманий сторонніми особами з викраденим.

Своїми протиправними, злочинними діями спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки на суму 700 грн.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, тобто закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна / грабіж/.

17.08.2018 року під час досудового розслідування у кримінальному провадженні була укладена угода між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 про примирення, згідно якої сторони дійшли згоди, щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 186 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, розміру шкоди завданої кримінальним правопорушенням в сумі 700 грн., сторонам зрозумілі наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, обвинувачений повністю відшкодував матеріальний збиток потерпілій, потерпіла не має до обвинуваченого жодних претензій.

Крім того, сторони даної угоди узгодили міру покарання, а саме покарання у вигляді штрафу в розмірі п"ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п"ятдесят) гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю.

Суду показав, що уклав угоду без будь - якого примусу, йому зрозумілі права, передбачені ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення угоди про примирення, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України, характер обвинувачення та покарання, яке буде призначене йому на підставі укладеної угоди, з мірою покарання узгодженою з потерпілою погодився, на розгляді справи в загальному порядку не наполягав.

Просив суд затвердити досягнуту угоду.

Потерпіла ОСОБА_5 запевнила суд, що угоду про примирення між нею та обвинуваченим досягнуто добровільно, їй зрозумілі наслідки укладення угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України, матеріальних претензій до обвинуваченого не має, з мірою покарання узгодженою з обвинуваченим погодилась.

Просила суд затвердити досягнуту угоду.

Прокурор висловив думку про можливість та доцільність затвердження угоди, оскільки її умови відповідають вимогам закону.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Статтею 469 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Вивчивши зміст угоди, допитавши обвинувачого та потерпілу, суд приходить до висновку, що вказана угода відповідає положенням ст. 471 КПК України, укладена стосовно кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесене до категорії середньої тяжкості, сторонам зрозумілі положення ст.ст. 394, 424, 476 КПК України та обмеження у зв`язку з затвердженням вказаної угоди на досягнутих в ній умовах, міра покарання визначена сторонами угоди у відповідності до санкції ч.2 ст.15. ч 1 ст. 186 КК України є обґрунтованою.

За таких обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_3 , визнати винним у вчинені криінального провадження, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України, тобто закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна / грабіж/.

Відповідно до вимогог ст. 100 КПК України речові докази необхідно залишити за належнісью у потерпілої.

Керуючись ст.ст. 100, 314, 368-371, 373, 374, 474, 475 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Угоду про примирення, укладену 17.08.2018 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000307 від 21.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15. ч.1 ст. 186 КК України - затвердити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, призначивши узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 /вісімсот п`ядтесят/ гривень.
Речові докази по справі: свійьку козу залишити за належністю у потерпілої ОСОБА_5 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя Веселинівського
районного суду Миколаївської області ОСОБА_1