Справа №705/2531/18
1-кп/705/602/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2018 року м.Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047 від 21.05.2018 року, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Городецьке Уманського району Черкаської області, громадянки України, українки, з середньою спеціальною освітою, прибиральниці в ПрАТ «Уманьферммаш», не заміжньої, має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , 2006 року народження, ОСОБА_5 , 2011 року народження, ОСОБА_6 , 2010 року народження, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , маючи умисел на шахрайське заволодіння державними коштами у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомогою на дітей одиноким матерям, без законних на те підстав, усвідомлюючи суспільно-небезпечних характер свого діяння і бажаючи його настання, шляхом обману працівників управління соціального захисту населення Уманської РДА та зловживаючи їхньою довірою, в порушення ст.7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», п.п. 10, 12 «Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги», затвердженої ПКМУ № 250 від 24.02.2003 року, 02.01.2018 року перебуваючи в приміщенні відділу Управління праці та соціального захисту населення Уманської РДА подала до вказаного відділу заяву про призначення соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, в яких умисно з метою одержання неправомірної допомоги, ОСОБА_3 , працюючи на посаді прибиральника ПрАТ «Уманьферммаш» відповідно до наказу № 49 від 03.07.2017 року генерального директора вищевказаного товариства, не вказала відомості про своє місце роботи, вказавши, що сім`я додаткових джерел фінансування не має, а вона не працевлаштована. У зв`язку з чим ОСОБА_3 управлінням праці та соціального захисту населення Уманської РДА були безпідставно нараховані та виплачені кошти з січня по березень 2018 року як допомога на дітей одиноким матерям з розрахунку 2607,39 грн. на один місяць, всього на суму 7822,17 грн., та кошти в сумі 6495,94 грн. з розрахунку 3247,97 грн. за один місяць, які були нараховані та виплачені управлінням соціального захисту населення Уманської РДА у період січня-лютого 2018 року як допомога малозабезпеченим сім`ям, якими ОСОБА_3 шахрайським шляхом заволоділа у вищевказаній період часу, а всього ОСОБА_3 заволоділа шахрайським шляхом коштами на суму 14318,11 грн., спричинивши державі шкоди на вищевказану суму.

Такі дії обвинуваченої ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину відповідно до пред`явленого їй обвинувачення, визнала повністю, погодилася надати показання.

Обвинувачена ОСОБА_3 під час допиту в суді показала, що їй потрібні були кошти, у зв`язку з чим вона подала заяву на отримання коштів як малозабезпечена сім`я та мати-одиначка, при цьому у заяві не вказала, що працює. Заяву вона писала сама і потім передала працівникам управління праці та соціального захисту населення. Пояснила, що прибиральницею офіційно працює з 2017 року, а заяву до соцзабезу писала у січні 2018 року. На підставі написаної нею заяви отримала близько 14 з половиною тисяч гривень за два види допомоги. На даний час отримані нею кошти вона вже повернула. З приводу свого доходу зазначила, що отримує заробітну плату в розмірі 2700 гривень.

З урахуванням повного визнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні злочину, а також враховуючи думку прокурора, представника потерпілого та обвинуваченої, за відсутності заперечень з їх сторони та за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченої, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів обвинувачення щодо тих обставин, які ніким не оспорюються: часу, місця, способу, предмету, наслідків вчинення кримінального правопорушення, зазначених у обвинувальному акті, та обмежив обсяг доказів, що підлягають дослідженню під час судового розгляду, допитом обвинуваченої, документами, що характеризують особу обвинуваченої, та досудової доповіді. При цьому суд з`ясував, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, та роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. У суду не виникло сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження.

Допитавши обвинувачену дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченої, оцінивши фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що у судовому засіданні доведена винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесений до злочинів невеликої тяжкості; особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується формально позитивно, не заміжня, працює, на обліку в лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває.

Обставинами, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої, є її щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди, наявність на утриманні трьох малолітніх дітей.

Обставин, що згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових злочинів є покарання, не пов`язане з її ізоляцією від суспільства, у виді штрафу.

Під час досудового розслідування запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався. Під час судового розгляду учасники судового провадження клопотань про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не заявляли, тому суд не вбачає підстав для самостійного застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу.

У кримінальному провадженні процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

На підставі наведеного вище, керуючись статтями 369-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винуватою у пред`явленому їй обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 510 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення встановленого строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

В іншій частині вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1