Справа № 362/3405/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/541/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 39 06.06.2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Салтанівка, Васильківського району, Київської області, громадянина України, має вищу освіту, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України призначено остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком у виді 4 років позбавлення волі.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області, 10.05.2017 р., близько 15 год. 50 хв., ОСОБА_8 , проходив по вул. Соборній в м. Васильків, Київської області, де на узбіччі дороги помітив медичний шприц одноразового застосування об`ємом 5 мл в середині на 2,5 мл заповнений рідиною темно-коричневого кольору, зовні схожою на наркотичну речовину - опій ацетильований.
В цей час у ОСОБА_9 виник умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичної речовини опію ацетильованого, без мети збуту.
Усвідомлюючи, що опій ацетильований є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, ОСОБА_10 підняв вищевказаний шприц та поклав за ремінь своїх штанів, в які він був одягнений, тим самим розпочав незаконне зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу, - опію ацетильованого.
10.05.2017 р., близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_10 перебував в м. Васильків, по вул. Небесної Сотні поблизу будинку № 34. Де до нього під`їхали працівники Васильківського ВП ГУ НП в Київській області, за добровільної письмової згоди ОСОБА_9 та за участю двох понятих провели поверхневий огляд речей ОСОБА_9 , та за поясом його штанів виявили шприц об`ємом 5 мл. заповнений на 2,5 мл., в якому знаходилася темно-коричнева рідина, - опій ацетильований.
В суді першої інстанції справа розглядалась за приписами ст.349 КПК України.
Не погоджуючись із вироком, захисник подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок в частині призначеного покарання, а саме залишити виконання вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.03.2017, яким ОСОБА_8 за скоєння ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, засуджено до покарання у виді 3 років обмеження волі та на підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. За скоєння ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Вказані вище покарання виконувати самостійно.
Сторона захисту не оскаржує фактичні обставини справи, проте вважає остаточне призначене покарання таким, що не відповідає тяжкості вчинення кримінального правопорушення, особі засудженого та порушує принцип індивідуальності юридичної відповідальності особи, визначеної ст. 61 Конституції України.
Вказує, що вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.03.2017 ОСОБА_8 засуджено за скоєння ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді 3 років обмеження волі та на підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Зауважує, що основне покарання, призначене судом у виді обмеження волі, а не позбавлення.
Зазначає, що остаточне покарання за сукупністю вироків у тих межах, що встановлені в частинах 2 і 4 ст. 71 КК України і визначається судом з урахуванням того, що згідно з ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання у всіх випадках обов`язково повинно бути більшим як від того покарання, що призначене за новим вироком, так і від невідбутої частини того покарання, що призначене за попереднім вироком. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарння за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.
Стверджує, що суд першої інстанції не врахував особу обвинуваченого за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні 2-х малолітніх дітей, характер та тяжкість скоєного ним правопорушення, а саме скоєно злочин середньої тяжкості, пом`якшуючі обставини - щире каяття.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, яка просила задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому призначене покарання ОСОБА_8 буде відповідати його особі і вчиненому ним кримінальному правопорушенню.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом першої інстанції не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.
Порушень вимог закону при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорювалися, колегія суддів не вбачає, не посилається на них і захисник в апеляційній скарзі, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація вчиненого ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, не перевіряється відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України.
Як убачається з матеріалів провадження, вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2018 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України призначено остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком у виді 4 років позбавлення волі.
При призначенні ОСОБА_8 покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України не врахував в повній мірі всі обставини справи, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, зокрема те, що за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні 2-х малолітніх дітей, скоїв злочин середньої тяжкості, внаслідок якого нікому не завдано шкоди, вину свою визнав повністю і у вчиненому щиро розкаявся.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ОСОБА_8 слід пом`якшити призначене судом покарання, зменшивши строк позбавленя волі, що в достатній мірі забезпечить його виправлення та попередження нових злочинів.
Принцип призначення покарання на підставі ст. 71 КК України колегія суддів залишає обраний судом - шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне вимоги апеляційної скарги захисника задовольнити частково та змінити вирок в частині призначення покарання
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника задовольнити частково, а вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2018 року щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309, КК України змінити, пом`якшивши призначене покарання.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.03.2017, остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді 2 років позбавлення волі.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

Головуючий:

Судді: