ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/0430/11/18 Справа № 205/4788/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення,

за участю:
прокурора ОСОБА_7
в режимі відеоконференції:
засудженого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.
Оскаржуваною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_6 був судимий за умисні тяжкі та середньої тяжкості злочини, при цьому, згідно наданої адміністрацією колонії характеристики на нього, належних висновків для себе не зробив, свою правову поведінку і відношення до суспільства не змінював, і маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив нові умисні тяжкі злочини, за які на даний час і відбуває покарання. Згідно характеристики, за час відбування покарання засуджений характеризується посередньо, не працевлаштований у зв`язку із хворобою, за весь період відбування покарання у виді позбавлення волі мав чотири дисциплінарних стягнення, при цьому лише одне заохочення. Дані відомості не можуть характеризувати засудженого як такого, що став на шлях виправлення, а тому відсутні законні підстави для задоволення його клопотання.
В обґрунтування апеляційних вимог засуджений зазначає, що він відбув не менше двох третин строку покарання за вироком. На даний час перебуває в стаціонарі Дніпровської виправної колонії № 89, де проходить лікування захворювань ВІЛ та відкритої форми туберкульозу, також він є інвалідом другої групи. На волі він має житло та батьків пенсійного віку, повнолітню дитину, які потребують його допомоги.
Заслухавши доповідь головуючого судді, думку засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Доводи засудженого, що наявні обставини, для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або звільнення від відбування покарання за хворобою, апеляційний суд вважає необґрунтованими.
Із матеріалів провадження та технічної фіксації судового розгляду вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання та стан здоров`я засудженого, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання, а також досягнення цілей покарання.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 раніше судимий, засуджений за умисні тяжкі і середньої тяжкості злочини, згідно характеристики характеризується посередньо, з 26.02.2018 року відбуває покарання в ДУ Дніпровська виправна колонія (№89), де режим відбування покарання не порушує, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень та стягнень не має. Не працевлаштований у зв`язку із хворобою, проходить курс лікування в лікувальному закладі при колонії. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, залучений до програми диференційованого виховного впливу за темою: Подолання наркотичної залежності, заняття відвідує, однак реагує на це формально.
Згідно ухвали Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24.12.2014 року засудженому відмовлено в застосуванні ЗУ Про амністію.
25.08.2016 року на засіданні адміністративної комісії установи засудженому відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України, а 15.03.2017 року відмовлено в застосуванні ст. 101 КВК України.
06.07.2017 року на засіданні адміністративної комісії установи засудженому відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18.09.2017 року відмовлено засудженому в застосуванні статті 81 КК України.
Також, за весь час відбування покарання засуджений мав одне заохочення (у червні 2017 року) та чотири стягнення, які хоча і погашені, однак, на думку апеляційного суду, не може свідчити про сумлінну поведінку засудженого за весь час відбування покарання.
Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, апеляційний суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним.
Посилання засудженого, що останній підлягає звільненню від відбування покарання за хворобою, апеляційний суд вважає їх неприйнятними, оскільки застосування ст. 84 КК України щодо звільнення від покарання за хворобою здійснюється на підставі окремого клопотання (заяви) та в іншій процесуальні формі.
Таким чином, ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 7, 9, 404, 405, 407, 412, 415 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________ ______________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4