печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 вересня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва

ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_3 , про арешт майна при здійсненні досудового розслідування в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0006731 від 30.12.2017, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
20.08.2018 р. в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_3 , про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_4 .

У судове засідання прокурор не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, клопотання підтримує.
Власник майна, ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду даного клопотання був повідомлений належним чином.
Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Обґрунтовуючи внесене клопотання сторона кримінального провадження вказує, що у провадженні СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0006731 від 30.12.2017 року за ознаками вчинення злочину (кримінального правопорушення) передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.12.2017 року до Печерського УП ГУНП в м. Києві надійшла заява ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , про те що невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи квартирою АДРЕСА_1 та квартирою АДРЕСА_2 .

В ході проведення перевірки було встановлено, що квартиру АДРЕСА_1 було продано ОСОБА_6 за дорученням від його матері ОСОБА_7 , яка посвідчена державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 06.07.2012 року за № 9-2950 та виконана на бланку ВРС 440800. Окрім цього встановлено, що ОСОБА_7 видавала довіреність на сина ОСОБА_6 07.09.2017 року, яка посвідчена приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_9 під № 5185, яка стосувалась операцій з пенсією матері та оформлення субсидій ОСОБА_7 . Також встановлено, що квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_6 продав гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в інтересах якого діяв ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за дорученням яке посвідчував нотаріус ОСОБА_11 18.12.2015 року за № 4091.

Крім цього, в ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_6 проживав за адресою: АДРЕСА_3 , яка йому перейшла у спадок від його покійних батьків. При цьому опитаний ОСОБА_6 пояснив, що познайомився із гр. ОСОБА_12 , який запропонував здійснення бізнесу для чого в офісі приватного нотаріуса було підписано документи. Через деякий час виявилось, що у нотаріуса ОСОБА_13 було підписано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 .

В ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_6 , перебуває на обліку у лікаря-психіатра в Київському міському психоневрологічному диспансері № 2 ТМО «Психіатрія» в м. Києві з грудня 2008 року з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, виражений апатико-дисоціативний дефект, галюцинаторно-параноїдний синдром».

16.07.2018 року було вилучено амбулаторну картку із Київського міського психоневрологічного диспансеру № 2 на ім`я ОСОБА_6 . В ході дослідження медичної документації, було встановлено, що ОСОБА_6 останній раз оглядався ПНД № 2 20.07.2017 року.

Під час досудового слідства виникли сумніви щодо психічного стану ОСОБА_6 , його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на період юридично значущої дії, а саме підписання договорів купівлі-продажу квартир із ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , договір позики із ОСОБА_10 , розписки про отримання грошових коштів від ОСОБА_10 , заяви, а тому виникла необхідність в проведенні стаціонарної комплексної психолого-психіатрічної експертизи.

Крім цього, витребувавши копії договорів купівлі-продажу квартир із ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , які начебто підписував ОСОБА_6 у слідства виникли сумніви, щодо справжності підписів, які було виконано останнім, а тому виникла необхідність в проведенні почеркознавчої експертизи.

21.07.2018 року слідчим винесено постанову про визнання об`єктів нерухомості, квартиру АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_1 речовим доказом у кримінальному провадженні № 0006731 від 30.12.2017.

Таким чином, на даний час у слідства є достатньо підозр вважати, що зазначена квартира може виступати об`єктом злочину, оскільки в діях вказаних у клопотанні осіб вбачаються ознаки складів злочинів передбачених ст. 190 та ст. 358 КПК України та за наявності достатніх підстав, в подальшому буде вирішено питання про притягнення їх до кримінальної відповідальності,.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;

3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову;

4) наслідки арешту майна для інших осіб;

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Крім того, згідно положення ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого, або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

При винесенні ухвали, слідчий суддя керується вимогами ст.ст. 98, 173 КПК України, та враховує наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, а саме, що приміщенні вказаної квартири, є об`єктом кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення збереження речових доказів та недопущення їх втрати, знищення, використання, передачі, а тому слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення прокурора, дійшов висновку про задоволення клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 171-173, 309 КПК України 2012 р., слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_4 та заборонити особам, у володінні яких перебуває вищезазначене майно, відчужувати його.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Підозрюваний, його захисник, інший власник майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1