Номер провадження: 11-кп/785/200/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , подані в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Київського районного суду м.Одеси від 04 серпня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0003913 від 22 листопада 2013 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Росток Німеччина, громадянин України, з вищою освітою, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.364 та ч.4 ст.368 КК України в редакції від 18 квітня 2013 року,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Київського районного суду м.Одеси від 04 серпня 2015 року ОСОБА_9 визнаний винуватим:

- за ч.1 ст.364 КК України (в редакції від 18 квітня 2013 року) та йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки та штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян;

- за ч.4 ст.368 КК України (в редакції від 18 квітня 2013 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки, та з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, та штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі ст. 54 КК України ОСОБА_9 позбавлено п`ятого рангу посадової особи органів місцевого самоврядування. Згідно ст. 72 КК покарання у вигляді штрафу постановлено виконувати самостійно.

Не погодившись з вироком суду захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , що діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , подали апеляційні скарги, в яких просять вирок суду скасувати та ухвалити виправдувальний вирок.

Під час судового засідання, яке відбулося 15 травня 2018 року прокурор ОСОБА_6 , заявив клопотання про долучення до матеріалів кримінального провадження та дослідження під час апеляційного розгляду ряду доказів, а саме

-доручення на проведення негласної (розшукової) дії від 05 грудня 2013 року;

-клопотання про надання дозволу на проведення негласної слідчої (розшукової) дії старшого слідчого СУ ГУМВС України ОСОБА_13 від 04 грудня 2013 року;

-постанови №21/2-139 т. про проведення контролю за вчиненням злочину прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_14 від 21 січня 2014 року.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав заявлене клопотання, захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які заперечували проти її задоволення, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані в передбаченому КПК порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (частина 1 статті 84 КПК).

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, сформульовані законодавцем у частині 1 статті 91 КПК. Згідно з частиною 2 цієї статті, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження

Згідно з частиною 3 статті 404 КПК, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції неповністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор не заявляв у суді першої інстанції клопотання про дослідження вищезазначених матеріалів, незважаючи на те, що про наявність зазначених матеріалів йому було відомо не після ухвалення судового рішення, що оскаржується, а від початку досудового розслідування та під час судового розгляду в суді першої інстанції

Апеляційний суд зауважує, що чинний КПК не містить заборони для сторін кримінального провадження представляти в суді матеріали, не відкриті одна одній. Заборона адресована суду, який згідно з частиною дванадцятою статті 290 КПК, не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази. Надання стороною обвинувачення у суді матеріалів, до яких не було надано доступ стороні захисту, і долучення їх як доказів на стадіях судового розгляду порушує право обвинуваченого на захист, оскільки змушує його захищатися від так званих нових доказів без надання достатніх можливостей і часу для їх спростування.

Отже, факт ознайомлення з матеріалами справи після закінчення розслідування не є достатнім для відстоювання стороною захисту своєї позиції у кримінальному процесуальному змаганні. За таких умов, коли стороні обвинувачення відомі всі докази, а сторона захисту не володіє інформацією про них до завершення розслідування, порушується баланс інтересів у кримінальному процесі.

Частина 12 статті 290 КПК фактично передбачає кримінальну процесуальну санкцію стосовно сторін кримінального провадження, яка реалізується в разі невиконання сторонами обв`язку щодо відкриття матеріалів, яка полягає в тому, що в майбутньому суд не має права допустити відомості як докази у невідкритих матеріалах. Так, невідкриття сторонами кримінального провадження одна одній матеріалів суттєво зменшує їх доказову базу, що, в свою чергу, може негативно вплинути на законність та обґрунтованість прийнятого судом рішення.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується позицією викладеною у поставові ВСУ від 16 березня № 20175-364кс16.

З огляду на викладені обставини апеляційний суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про долучення та дослідження доказів слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 91-94, 350, 401, 404, 405, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про долучення до матеріалів кримінального провадження №0003913 у відношенні ОСОБА_9 та дослідження під час апеляційного розгляду:

-доручення на проведення негласної (розшукової) дії від 05 грудня 2013 року;

-клопотання про надання дозволу на проведення негласної слідчої (розшукової) дії старшого слідчого СУ ГУМВС України ОСОБА_13 від 04 грудня 2013 року;

-постанови №21/2-139 т. про проведення контролю за вчиненням злочину прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_14 від 21 січня 2014 року

Повернути зазначені документи прокурору ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду
Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3