АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

27 серпня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , яка діє у захист прав та інтересів ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 червня 2018 року,

за участю прокурора ОСОБА_7
представника власника майна адвоката ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001147 від 10.05.2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, було задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 про накладення арешту на майно та накладено арешт на об`єкт нерухомого майна - квартиру, що розміщена за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_10 та є спільною сумісною власністю з підозрюваним ОСОБА_6 .

Згідно ухвали суду, слідчий суддя дійшов висновку, що є необхідність у забезпеченні кримінального провадження, як арешт зазначеного майна, переслідуючи мету його збереження, оскільки у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України у встановленому законом порядку, а тому арешт нерухомого майна - квартири що розміщена за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_10 та є на праві спільної сумісної власності з підозрюваним ОСОБА_6 , підлягає задоволенню з метою забезпечення можливої конфіскації у випадку призначення такого покарання судом, при цьому обмеження права власності та наслідки арешту майна для підозрюваного і третіх осіб відповідає принципам розумності та співрозмірності по відношенню до завдань кримінального провадження.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції представник власника майна адвокат ОСОБА_5 , яка діє у захист прав та інтересів Трофименка ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 червня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на квартиру, що розміщена за адресою: АДРЕСА_1 , - відмовити.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги посилається на те, що стороною обвинувачення у клопотанні не доведено, а у суду першої інстанції не було жодних підстав вважати, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, що свідчить про відсутність такої мети накладення арешту, як накладення арешту на майно для забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Вказує на те, що в органу досудового розслідування немає жодного допустимого доказу, яким було б можливо обґрунтувати підозру ОСОБА_6 , з огляду на те, що кримінальне провадження №0000058 від 19.07.2016 вже було закрито на підставі відповідної постанови від 30.03.2018 року на підставі ч. 1 ст. 284 КПК, про що свідчить власне копія постанови та вказаного витягу з ЄРДР, а тому у ОСОБА_6 не було підстав вимагати неправомірну вигоду, а в ОСОБА_11 не було підстав звертатись до ОСОБА_6 з «проханням» закрити вже і так закрите кримінальне провадження №0000058 від 19.07.2016 р.

Також на думку сторони захисту, слідчий суддя належним чином не встановив правового режиму майна, на яке накладено арешт, з огляду на те, що квартира, що розміщена за адресою: АДРЕСА_1 була придбана ОСОБА_10 на підставі Договору купівлі-продажу від 24.10.2008 р., посвідченою приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_12 за реєстраційним № 5958, та вона не є учасником кримінального провадження №0001147 від 10.05.2018 р., за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а тому до неї не може бути застосовано такого заходу кримінального провадження, як арешт майна, з метою конфіскації майна.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів справи, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001147 від 10.05.2018 р., за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у тому, що обіймаючи посаду заступника начальника відділу розслідувань кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС України у Херсонській області, яка відповідно ч. 2 ст. 6 Закону України віднесено до категорія «Б» посад державної служби, тобто будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, 15 червня 2018 року, перебуваючи неподалік будинку № 6/29 по вулиці Маяковського в м. Херсон, вимагав та одержав від громадянина ОСОБА_11 за закриття кримінального провадження, досудове розслідування у якому здійснюють підпорядковані йому слідчі, неправомірну вигоду в розмірі 1 000,00 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 15.06.2018 становить 26219,648 грн.

15.06.2018 р. ОСОБА_6 було оголошено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, перегаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що за ОСОБА_6 не зареєстровано право власності нерухоме майно.

Крім цього, органом досудового розслідування було з`ясовано, що 29.06.2007 р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно відомостей Інформаційної довідки № 128198217 від 19.06.2018 р. із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, установлено, що за ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідент. номер НОМЕР_1 зареєстроване право власності на квартиру, що розміщена за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на яку зареєстроване 28.10.2008 року на підставі договору купівлі продажу від 24.10.2008 р. № ВКТ 650911, посвідченого приватним нотаріусом м. Херсона ОСОБА_12 , за реєстраційним №5958.

Таким чином, дружина підозрюваного ОСОБА_6 - ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідент. номер НОМЕР_1 набула право власності на квартиру, що розміщена за адресою: АДРЕСА_1 під час шлюбу із підозрюваним ОСОБА_6 , а також те, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності та є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

22.06.2018 р. старший слідчий в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на квартиру, що розміщена за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_10 та є спільною сумісною власністю з підозрюваним ОСОБА_6 , посилаючись на те, що у органу досудового розслідування наявні підстави вважати, що підозрюваний в кримінальному провадженні ОСОБА_6 , будучи завчасно обізнаний про надходження до слідчого судді клопотання слідчого про арешт нерухомого майна її дружини ОСОБА_14 , може вжити заходів щодо його швидкого відчуження на користь третіх осіб з метою уникнення покарання в частині конфіскації, а тому, з метою збереження виконання підозрюваним ОСОБА_6 кримінального покарання в частині конфіскації майна, на вказане нерухоме майно необхідно накласти арешт.

22.06.2018 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва було задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на квартиру, що розміщена за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_10 та є спільною сумісною власністю з підозрюваним ОСОБА_6 .

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому були досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, враховано достатність доказів, що вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, відповідність майна критеріям, зазначеним у ст. 170 КПК України, доведеність слідчим мети застосування арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності, необхідність виконання завдань у даному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Посилання апелянта на те, що в органу досудового розслідування немає жодного допустимого доказу, яким було б можливо обґрунтувати підозру ОСОБА_6 , з огляду на те, що кримінальне провадження №0000058 від 19.07.2016 вже було закрито на підставі відповідної постанови від 30.03.2018 року на підставі ч. 1 ст. 284 КПК, про що свідчить власне копія постанови та вказаного витягу з СРДР, а тому у ОСОБА_6 не було підстав вимагати неправомірну вигоду, а в ОСОБА_11 не було підстав звертатись до ОСОБА_6 з «проханням» закрити вже і так закрите кримінальне провадження №0000058 від 19.07.2016 р., колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути відчужене, пошкоджене, втрачене чи знищене.

Доводи сторони захисту про те, що квартира, що розміщена за адресою: АДРЕСА_1 була придбана ОСОБА_10 на підставі Договору купівлі-продажу від 24.10.2008 р., посвідченою приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_12 за реєстраційним № 5958, та вона не є учасником кримінального провадження №0001147 від 10.05.2018 р., за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а тому до неї не може бути застосовано такого заходу кримінального провадження, як арешт майна, з метою конфіскації майна, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, колегія суддів вважає не обґрунтованими, оскільки виходячи з положень ст. 60 СК України, відповідно до якої кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на майно та дійшов обґрунтованого висновку, що в матеріалах кримінального провадження наявна справжня потреба в накладенні арешту на вказану квартиру, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_10 та є спільною сумісною власністю з підозрюваним ОСОБА_6 .

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001147 від 10.05.2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, якою було задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 про накладення арешту на майно та накладено арешт на об`єкт нерухомого майна - квартиру, що розміщена за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_10 та є спільною сумісною власністю з підозрюваним ОСОБА_6 , залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , яка діє у захист прав та інтересів ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 с і к